ОСНОВ`ЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ХАРКОВА
Справа № 646/5920/25
№ провадження 2/646/3326/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.12.25 місто Харків

Основ`янський районний суд міста Харкова у складі:

головуючої судді Іщенко О. В.

за участю секретаря судового засідання Петренко А. О.,

учасники справи:

позивачка ОСОБА_1 ,

представник позивачки ОСОБА_2 ,

відповідач ОСОБА_3 ,

представник відповідача ОСОБА_4 ,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в приміщенні Основ`янського районного суду міста Харкова цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про зміну способу стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад позицій позивача та відповідача; заяви, клопотання учасників справи, інші процесуальні дії у справі

До Основ`янського районного суду міста Харкова надійшли матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_3 з такими вимогами: змінити спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 21 жовтня 2021 року у справі № 646/2548/21 з твердої грошової суми у розмірі 2 395,00 гривень, щомісячно, на частки від усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення нею повноліття; стягувати з ОСОБА_3 аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5 у розмірі частки від усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення дитиною повноліття.

В обгрунтування позовних вимог позивачка посилається на те, що рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 21 жовтня 2021 року ухвалено стягувати з ОСОБА_3 на її користь аліменти на утримання спільної дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 2 395,00 гривень, щомісячно і до досягнення дитиною повноліття.

Наразі позивачка з дитиною фактично проживає у місті Полтава за адресою: АДРЕСА_1 . Дитина відвідує місцеву школу. Питаннями, пов`язаними з навчанням дитини, займається виключно позивачка. Відповідач батьківські збори не відвідує, з вчителями не спілкується, навчанням дитини не цікавиться. Дитина у місті Полтава відвідує спортивну секцію, зокрема, плавання.

Позивачка зазначає, що у порівнянні з 2021 роком дитина стала дорослішою, тому, витрати на її утримання збільшились, зокрема, на одяг (щосезону), харчування, навчання, інколи лікування від простудних захворювань. Ціни на всі товари та послуги в Україні за 4 роки значно зросли.

Позивачка наразі не знайшла роботу у місті Полтава, проживає з дитиною, в першу чергу, завдяки зробленим накопиченням під час проживання у Харкові та допомозі рідних. Тому, позбавлена можливості витрачати достатньо коштів на розвиток та навчання дитини, спортивні секції, гуртки, адже щодня необхідно придбавати харчування, інколи ліки, приймати участь у сплаті комунальних послуг, надавати дитині кишенькові кошти, коли вона перебуває у школі.

Ураховуючи викладене вище та керуючись нормами Сімейного кодексу України, статтями 4, 19, 187, 263 Цивільного процесуального кодексу України, позивачка просить суд змінити спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 21 жовтня 2021 року у справі № 646/2548/21 з твердої грошової суми у розмірі 2 395,00 гривень, щомісячно, на частки від усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення нею повноліття; стягувати з ОСОБА_3 аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5 у розмірі частки від усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення дитиною повноліття.

Ухвалою Основ`янського районного суду міста Харкова відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін у відкритому судовому засіданні.

До канцелярії суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в обгрунтування якого зазначено, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази, що позивачка перебуває у скрутному матеріальному становищі, їй не вистачає аліментів, які були визначені рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 21 жовтня 2021 року, що вона купує ліки та лікує дитину в санаторіях тощо.

Окрім того, позивачка не надала жодного доказу на підтвердження того, чи скористалась вона своїм правом набути статус внутрішньо переміщеної особи та, як наслідок, отримати грошову допомогу від держави; чи зверталась до центру зайнятості для отримання робочого місця для працевлаштування та отримання у подальшому заробітної плати.

Надана позивачкою довідка про те, що спільна дитина відвідує заняття з плавання в басейні «Алмаз», на переконання представника відповідача, не може уважатись належним доказом, оскільки з наданої довідки убачається, що відвідування секції дитиною було за період одного місяця, жодного доказу оплати за такі послуги та договорів про надання послуг не надано.

Представник відповідача зазначає, що на теперішній час у Немишлянському відділі державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління юстиції відкрито виконавче провадження про стягнення аліментів на користь позивачки, виконавчий лист не був відкликаний, тому, у разі задоволення позовних вимог позивачки, права відповідача будуть порушені, оскільки існуватиме декілька виконавчих листів.

15 травня 2024 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_6 було зареєстровано шлюб. На теперішній час відповідач проживає з іншою сім`єю та на його утриманні є троє дітей: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який спільно проживає з його дружиною, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , які народились від іншого шлюбу його нинішньої дружини, та проживають всі разом однією сім`єю.

Оскільки у разі задоволенні позовних вимог позивачки, зміна способу стягнення аліментів у розмірі частини від усіх видів заробітку призведе до погіршення матеріального стану відповідача, його представник просив у позовних вимогах ОСОБА_1 до ОСОБА_3 відмовити у повному обсязі; у разі задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про зміну способу стягнення аліментів, задовольнити позов частково та змінити спосіб стягнення аліментів, а саме стягнення з ОСОБА_3 аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/6 частки від усіх видів заробітку; зобов`язати ОСОБА_1 надати заяву про повернення виконавчого листа, виданого на підставі заочного рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова у справі № 646/2548/21 про стягнення аліментів, після ухвалення рішення у даній справі, у разі задоволення позовної заяви.

05 вересня 2025 року від представника позивачки надійшла відповідь на відзив, у якій останній просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

В обгрунтування відповіді зазначено, що відповідачем на надано доказів того, що на його утриманні перебуває троє дітей, зокрема, не надано доказів усиновлення. На виконанні перебуває судовий наказ Коломацького районного суду Харківської області від 22 лютого 2021 року про стягнення з ОСОБА_10 на користь нинішньої дружини відповідача аліментів на утримання двох дітей ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .

У судовому засіданні 28 жовтня 2025 року представник позивачки просив задовольнити позовну заяву у повному обсязі з наведених у ній підстав.

У судове засідання, призначене на 18 грудня 2025 року, відповідач та його представник не з`явились, про дату та час судового розгляду були повідомлені належним чином, заяв/клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило.

Позивачка та її представник у судове засідання не з`явились, про дату та час судового розгляду були повідомлені належним чином. Засобами системи «Електронний суд» від представника позивачки надійшла заява про розгляд справи за відсутності сторони позивачки.

На підставі частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Інших процесуальних дій у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову тощо) не вчинялось.

Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини справи; норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування

ОСОБА_5 , 24 травня 2013 року, є сином ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим Фрунзенським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції.

Заочним рішенням Червонозаводського райнного суду м. Харкова від 21 жовтня 2021 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів задоволено, стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 2 395,00 гривень щомісячно, починаючи з 19 квітня 2021 року та до досягнення дитиною повноліття.

За відомостями Департаменту реєстрації Харківської міської ради ОСОБА_1 та ОСОБА_5 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_2 .

З довідки № 01-20/266, виданої 11 червня 2025 року директором Комунального закладу «Потавська загальноосвітня школі І-ІІІ ступенів № 28 Полтавської міської ради Полтавської області», встановлено, що батько ОСОБА_5 . ОСОБА_3 батьківські збори не відвідував, жодного разу не приходив до школи, не спілкувався з учителями, навчанням сина за весь час навчання в школі не цікавився.

Відповідно до довідки, виданої 02 вересня 2025 року ФОП ОСОБА_11 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , починаючи з 07 березня 2025 року і станом на дату надання довідки, дійсно відвідує заняття з плавання в басейні «Алмаз», який розташований за адресою: вулиця Героїв України, будинок 5, місто Полтава Полтавської області. За цей період ОСОБА_1 було сплачено за навчання ОСОБА_5 грошові кошти у сумі 5 400,00 гривень.

Зі свідоцтва серії НОМЕР_2 , виданого 15 травня 2024 року Валківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Богодухівському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, убачається, що 15 травня 2024 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_6 було укладено шлюб.

ІНФОРМАЦІЯ_2 у подружжя народилась дитина ОСОБА_7 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 , виданим 26 січня 2023 року.

Окрім того, ОСОБА_6 має дітей: ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

ОСОБА_1 здійснює витрати на лікування дитини, придбання одягу, взуття та інших необхідних речей, що підтверджується копіями розрахункових документів (чеків), долучених до матеріалів справи.

Отже, відповідно до встановлених обставин справи, що підтверджуються зазначеними вище доказами, спірні правовідносини виникли між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , як фізичними особами, які є батьками спільної дитини ОСОБА_5 .

Мотивована оцінка щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову; норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування

Згідно із частиною першою статті 2 Цивільного процесуального кодексу України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до положень частини першої статті 4 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно із частиною першою статті 13 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частиною третьою статті 12 та частиною першою статті 81 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються учасниками цивільної справи.

Відповідно до статті 76 Цивільного процесуального кодексу України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно із положеннями статті 77 Цивільного процесуального коденсу України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно до статті 80 Цивільного процесуального кодексу України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною другою статті 95 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що письмові докази подаються в оригіналі або належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Відповідно до частини першої статті 2 Цивільного процесуального кодексу України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно із частиною першою статті 5 Цивільного процесуального кодексу України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до частин першої та другої статті 27 вказаної Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Отримувати підвищений мінімальний розмір аліментів - це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку саме в інтересах дитини.

Відповідно до статті 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Статтею 180 Сімейного кодексу України встановлено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до частини третьої статті 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Статтею 182 Сімейного кодексу України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 31) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 32) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Згідно із статтею 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Частиною четвертою статті 263 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Як зазначив Верховний Суд у постанові від 19 лютого 2025 року у справі № 637/10126/19, провадження № 61-17218св24, стаття 192 Сімейного кодексу України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 Сімейного кодексу України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

При розгляді позовів, заявлених із зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки стаття 192 Сімейного кодексу України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей: стаття 182 "Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 "Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини", стаття 184 "Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі".

Ураховуючи зміну законодавчо встановленого розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, принцип рівності обов`язку обох батьків щодо утримання дитини, а також встановлені судом зміни матеріального та майнового становища сторін, суд доходить висновку про наявність правових підстав для зміни раніше визначеного способу та розміру стягнення аліментів.

З метою забезпечення належного рівня утримання дитини, дотримання балансу інтересів сторін та захисту прав і законних інтересів дитини, суд уважає за доцільне визначити стягнення аліментів у частці від доходу платника аліментів, а саме - у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до пункту 23 Постанови Пленуму Верховного суду № 3 від 15 травня 2006 року про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Щодо вимоги відповідача зобов`язати позивачку надати заяву про повернення виконавчого листа, виданого на підставі заочного рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова у справі № 646/2548/21, після ухвалення рішення у даній справі, у разі його задоволення, суд зазначає таке.

Частиною першою статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно із частинами першою та другою статті 15 Закону України «про виконавче провадження» сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ. Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення.

Частиною четвертою статті 19 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що сторони зобов`язані невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також про виникнення обставин, що обумовлюють обов`язкове зупинення вчинення виконавчих дій, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник - фізична особа - також про зміну місця роботи.

Частиною першою статті 6 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що державний виконавець зобов`язаний використовувати надані йому повноваження у точній відповідності із законом і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів громадян і юридичних осіб.

Суд зазначає, що сторони виконавчого провадження зобов`язані здійснювати свої права та виконувати покладені на них обов`язки виключно у спосіб та в межах, визначених законом, реалізація прав сторін виконавчого провадження не може відбуватися шляхом примусу до вчинення дій.

Відповідно до норм Закону України «Про виконавче провадження», відкликання виконавчого документа є правом стягувача, яке реалізується за його власним волевиявленням.

Суд не наділений повноваженнями зобов`язувати стягувача до відмови від реалізації його права на примусове виконання судового рішення або втручатися у спосіб здійснення ним процесуальних прав у межах виконавчого провадження.

Зобов`язання позивачки відкликати виконавчий лист суперечить, зокрема, принципу диспозитивності, закріпленому у частині першій статті 2 Закону України «Про виконавче провадження».

Окрім того, процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах, а також рішень інших органів (посадових осіб), врегульовані положеннями розділу VI Цивільного процесуального кодексу України. Зазначений розділ визначає вичерпний перелік процесуальних механізмів і повноважень суду у сфері виконання судових рішень.

Аналіз норм цивільного процесуального законодавства свідчить про те, що Цивільним процесуальним кодексом України не передбачено процесуальної процедури або повноваження суду щодо зобов`язання сторони виконавчого провадження відкликати виконавчий лист, виданий на виконання судового рішення.

Відтак, суд позбавлений можливості виходити за межі наданих йому законом повноважень та встановлювати для сторін виконавчого провадження обов`язки, які прямо не передбачені законом.

За таких обставин суд доходить висновку, що вимога відповідача про зобов`язання позивачки відкликати виконавчий лист задоволенню не підлягає.

Згідно із частиною першою статті 133 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до частин першої та другої статті 141 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до частини шостої статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно із частиною другою статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду фізичною особою позовної заяви майнового характеру сплачується судовий збір у розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до пункту 3) частини першої статті 176 Цивільного процесуального кодексу України ціна позову визначається у позовах про стягнення аліментів - сукупністю всіх виплат, але не більше ніж за шість місяців.

Ураховуючи, що позивачка звільнена від сплати судового збору на підставі пункту 3) частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», з урахуванням наведених вище правових норм, суд уважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 1211,20 гривень.

Докази в підтвердження наявності інших судових витрат в матеріалах справи відсутні.

Заходи забезпечення позову не застосовувалися.

Керуючись статтями 181, 182 та 192 Сімейного кодексу України, 2, 76, 89, 141, 259, 352, 354 та 355 Цивільного процесуального кодексу України, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про зміну способу стягнення аліментів - задовольнити.

Змінити спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 21 жовтня 2021 року у справі № 646/2548/21, з твердої грошової суми у розмірі 2 395,00 гривень щомісячно, на частки від усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення нею повноліття.

Стягувати із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі частки від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку з дня набрання цим рішенням законної сили та до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути із ОСОБА_3 на користь держави судовий збір у розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок.

Рішення суду може бути оскаржене до Харківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення суду.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або про прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 26 грудня 2025 року.

Учасники справи:

Позивачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП: НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_1 ;

Представник позивачки: ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_5 , адреса: АДРЕСА_3 ; номер телефона: НОМЕР_6 , email: ІНФОРМАЦІЯ_8 ;

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , РНОКПП: НОМЕР_7 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 ; номер телефона: НОМЕР_8 ;

Представник відповідача: ОСОБА_4 , РНОКПП: НОМЕР_9 , адреса: АДРЕСА_5 ; номери телефонів: НОМЕР_10 , НОМЕР_11 , email: ІНФОРМАЦІЯ_10

Суддя О. В. Іщенко