Справа № 645/5468/24
Провадження № 2/645/301/25
09 січня 2025 року м.Харків
Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого - судді Алтухової О.Ю.,
секретар судового засідання - Лазаренко К.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові в порядку заочного розгляду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, -
ОСОБА_1 звернувся до Фрунзенського районного суду м. Харкова з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить суд позбавити останню батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та стягнути з відповідачки на користь позивача аліменти на утримання малолітнього сина у розмірі частини всіх видів заробітку (доходів), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня подання позову до досягнення дитиною повноліття, судові витрати просить покласти на відповідачку.
В обґрунтування позову зазначено, що сторони перебували у шлюбі з 16.11.2016 року, який був розірваний рішенням Зіньківського районного суду Полтавської області від 23.02.2023 року. Після народження дитини сімейні стосунки між сторонами погіршилися, що призвело до припинення сімейних відносин. З кінця 2022 року позивач ОСОБА_1 та його син проживають окремо від відповідачки, яка виявила бажання будувати своє подальше життя окремо від них. Дитина мешкає з батьком та перебуває на повному його матеріальному утриманні. Дана ситуація, на думку позивача, є травмуючою для дитини, оскільки відповідачка не піклується про фізичний і духовний розвиток сина та його матеріальне забезпечення, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, не спілкується з сином тощо. Рішенням Зіньківського районного суду Полтавської області від 23.02.2023 року встановлено факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , самостійно, без будь-якої сторонньої допомоги та без участі матері виховує та повністю утримує свого малолітнього сина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і місце проживання малолітнього сина визначено з його батьком, незалежно від місця його проживання та перебування. Встановлено факт відсутності участі матері ОСОБА_2 у вихованні та утриманні малолітнього сина ОСОБА_3 . Таким чином, позивач, з посиланням на норми законодавства, викладені в позові, вважає, що наявні достатні підстави для позбавлення відповідачки батьківських прав. Окрім того, враховуючи те, що відповідачка добровільно не надає допомоги на утримання сина сторін, позивач просить стягнутим з неї аліменти.
Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 26.09.2024 року позовна заява залишена без руху, позивачу надано строк на усунення недоліків.
03.10.2024 року представником позивача подано заяву та усунуто недоліки позову.
Провадження у справі відкрите ухвалою суду від 03.10.2024 року, призначено підготовче засідання.
Ухвалою суду від 04.11.2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті.
Представник позивача - адвокат Дмитрієв О.І. у судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив суд позбавити відповідачку батьківських прав та стягнути з неї аліменти на утримання малолітнього сина сторін.
Відповідачка ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилася, про час та місце слухання справи повідомлялася заздалегідь та належним чином, причини неявки суду не повідомила.
Представник третьої особи - Департаменту служби у справах дітей Харківської міської ради в судове засіданні не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся заздалегідь на належним чином. 19.11.2024 року на адресу суду надійшов висновок щодо доцільності позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно малолітньої дитини ОСОБА_3 .
На підставі положень ст.ст. 280-281 ЦПК України, суд постановив про розгляд справи у заочному порядку.
За результатами розгляду справи суд приходить до таких висновків.
Згідно зі ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
З урахуванням вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Згідно з вимогами ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.
Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я або навчальний заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитини, яка досягла чотирнадцяти років.
Судом встановлено, що ОСОБА_3 , народився ІНФОРМАЦІЯ_3 . Батьками дитини в актовому записі про народження № 153 зазначені: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 (а.с. 14).
Відповідно до договору найму (оренди) житлового приміщення від 02.04.2024 року та додаткового договору оренди квартири від 02.05.2024 року ОСОБА_1 та його син ОСОБА_3 проживають за адресою: АДРЕСА_1 .
Також, в судовому засіданні з пояснень свідків встановлено, що позивач зі своїм сином проживають і у м.Харкові і у м.Полтаві.
Відповідно до довідок із Закладу дошкільної освіти (ясла-садок) № 71 «ВИШЕНЬКА» ПМР, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відвідує даний заклад з 18.09.2024 року. ОСОБА_1 приводить та забирає свого сина (а.с. 48, 49, 54).
Відповідно до довідки КП «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 3» ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , хворів на ГРВІ з 23.10.2024 року, на прийом лікаря-педіатра приходив батько дитини (а.с. 53).
Допитна в судовому засіданні свідок ОСОБА_4 повідомила, що являється хрещеною матір`ю малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Зі сторонами знайома останні 5-6 років. Після розлучення з позивачем, відповідачка припинила будь-яке спілкування із своєю сім`єю та зі свідком. Свідок допомагає позивачу з сином, яким той опікується самостійно. Відповідачка сином взагалі не цікавиться. Позивач в зв`язку із роботою живе на два міста: м.Полтава та м.Харків.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_5 пояснив, що родину ОСОБА_6 знає останні 8 років. З позивачем спілкується майже кожного дня та підтримує дружні відносини. Після розірвання шлюбу сторін, відповідачка припинила спілкування із позивачем і зі свідком. Дитиною не цікавиться. Свідок інколи допомагає позивачу доглядати за сином, оскільки мати дитини зникла з життя своєї родини після розлучення.
З рішення Зіньківського районного суду Полтавської області від 22.03.2023 року (справа № 530/219/23) у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та встановлення факту самостійного виховання та утримання дитини вбачається, що позовні вимоги були задоволені та суд вирішив: шлюб укладений 16 листопада 2016 року Шевченківським районним у м. Полтаві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, актовий запис № 1390 між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , розірвати. Встановити факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , самостійно, без будь-якої сторонньої допомоги та без участі матері виховує та повністю утримує свого малолітнього сина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і місце проживання малолітнього сина визначено з його батьком, незалежно від місця його проживання та перебування. Встановлено факт відсутності участі матері ОСОБА_2 у вихованні та утриманні малолітнього сина ОСОБА_3 . Рішення набрало законної сили 04.05.2023 року (а.с. 10-13).
Згідно з ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Матеріали справи не містять доказів того, що з моменту постановлення рішення Зіньківського районного суду Полтавської області від 22.03.2023 року поведінка відповідачки щодо обов`язку по вихованню та утриманню малолітнього сина сторін змінилася.
Позивач є особою працездатною, ФОП, має стабільний дохід, на обліку у нарколога не перебуває, ознак психічного розладу не має (а.с. 50-52, 55-60).
Департаментом служб у справах дітей Харківської міської ради, складено Висновок № 445 від 14.11.2024 року, щодо доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відповідно до вказаного висновку Департаментом служб у справах дітей Харківської міської ради (далі - Департамент служб) розглянуто питання щодо доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітнього сина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Під час розгляду та вивчення наданих документів встановлено. Мати дитини - ОСОБА_2 . Батько дитини - ОСОБА_1 . Заочним рішенням Зіньківського районного суду Полтавської області від 22.03.2023 розірвано шлюб між батьками дитини, встановлено факт самостійного виховання та утримання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , його батьком ОСОБА_1 та визначено місце проживання дитини з батьком. Зараз батько з сином мешкають за адресою: АДРЕСА_1 , де створено для дитини належні житлово-побутові умови для проживання. ОСОБА_1 працює, має самостійний дохід, на обліку в психоневрологічних та наркологічних закладах нe перебуває, що підтверджується відповідними довідками. Згідно з інформацією закладів освіти та охорони здоров?я, батько виконує батьківські обов?язки по вихованню та догляду за сином. Батько пояснив, що матір довгий час умисно ухиляється від обов?язків по вихованню та утриманню дитини, ніколи не відвідує сина, не цікавиться його здоров?ям, розвитком та досягненнями, матеріально не допомагає. ОСОБА_2 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 . ОСОБА_2 запрошувалася до Департаменту служб на співбесіду, однак не з?явилася, пояснень чи документів не надала, що підтверджує її байдуже ставлення до дитини. ОСОБА_2 з приводу встановлення їй порядку участі у вихованні ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та щодо усунення перешкод у спілкуванні з сином з боку батька, до Департаменту служб не зверталася, ніяких доказів виконання нею батьківських обов?язків не надавала. В телефонному режимі ОСОБА_2 наголосила на передчасності свого рішення вийти заміж та народити дитину та категоричному небажанні її виховувати. Від рекомендації щодо звернення до сімейного психолога або до відділу соціальної роботи «Довіра» щодо соціального супроводу відмовилась. Згідно з інформацією Центру первинної медико-санітарної допомоги № 3 (лікаря ОСОБА_7 ), під час хвороби малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до лікаря приводив батько, ОСОБА_1 . Згідно з інформацією адміністрації Закладу дошкільної освіти (ясла-садок) № 71 «Вишенька», де з 18.09.2024 виховується ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батько, ОСОБА_1 , приводить та забирає сина із дитсадка. Питання щодо доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітнього сина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було додатково розглянуто на засіданні Комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Харківської міської ради (далі - Комісія). Враховуючи вищезазначене, керуючись ст. ст. 19, 164 Сімейного кодексу України та рекомендацією Комісії, в інтересах дитини, Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, як представник органу опіки та піклування, вважає за доцільне позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітнього сина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 82-83).
У відповідності до ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Законодавство про охорону дитинства ґрунтується на Конституції України, Конвенції ООН про права дитини, міжнародних договорах, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і складається із Закону України «Про охорону дитинства» від 21.06.2001 року, а також інших нормативно-правових актів, що регулюють суспільні відносини у цій сфері.
Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього.
Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом із батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Право дитини на отримання належного сімейного виховання виникає у неї від народження.
Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані приймати участь у вихованні дитини, зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.
У даному випадку особа, яка подала позов про позбавлення батьківських прав з підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, повинна довести, що батьки (один з батьків) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. В свою чергу батьки (один з батьків) повинні довести, що вони належним чином виконують свої батьківські обов`язки.
Відповідно до ст. 164 СК України підставами для позбавлення батьківських прав батьків є: якщо мати, батько не забрали дитину з полового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.
Пленум Верховного Суду України в п.п. 15, 16 в постанові від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.
Особи можуть бути позбавленні батьківських прав тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України.
Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками.
Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх обов`язків з незалежних від неї причин.
Проте, згідно матеріалам справи відповідачка не проявляє до сина батьківської турботи, не цікавиться та не відвідує його, не турбується про фізичний і духовний розвиток дитини, не займається його матеріальним утриманням.
Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши надані сторонами належні, допустимі та достовірні докази як кожний окремо, так і у їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, у зв`язку з негативною поведінкою відповідачки, свідомим нехтуванням нею своїми батьківськими обов`язками, байдужим ставленням до своєї дитини, з метою захисту прав та інтересів малолітньої дитини, вважає необхідним позов задовольнити, оскільки позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , відносно малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є доцільним та таким, що не суперечить вимогам сімейного законодавства України.
Одночасно відповідачу роз`яснюється, що відповідно до ст. 169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав.
Окрім того, відповідно до вимог ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину.
Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Суд визначає розмір аліментів на утримання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки всіх видів доходів відповідачки, але не менше 50 відсотків мінімального прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісяця, починаючи з дати подання позову до суду і до досягнення дитиною повноліття.
Питання щодо судового збору суд вирішує в порядку ст. 141 ЦПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 110, 112, 114, 150, 164, 165, 169 СК України, ст. ст. 1, 4, 5, 10, 12, 13, 76, 81, 82, 141, 258-259, 263-265, 268, 280, 284, 354 ЦПК України, суд,-
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів- задовольнити.
Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , батьківських прав відносно малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частки всіх видів її доходів щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з 13.09.2024 року і до досягнення дитиною повноліття.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір за позовну вимогу про позбавлення батьківських прав в сумі 1211,20 грн.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь держависудовий збір за позовну вимогу про стягнення аліментів в сумі 1211,20 грн.
Допустити негайне виконання рішення про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.
Відповідачем протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення може бути подана письмова заява про перегляд заочного рішення відповідно до вимог ст.ст. 284-285 ЦПК України.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення може бути оскаржене позивачем в загальному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складення повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом зазначених строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ;
Відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_3 , адреса проживання, як ВПО: АДРЕСА_2 ;
Повний текст рішення складено 10.01.2024 року.
Суддя О.Ю. Алтухова