Справа № 366/2591/25
Провадження № 2/366/880/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.11.2025 селище Іванків

Іванківський районний суд Київської області у складі головуючого судді Мовчана В.В., за участю секретаря судового засідання Кулик А.М., розглянувши в порядку загального позовного провадження матеріали справи

за позовом ОСОБА_1

до Іванківської селищної ради Вишгородського району Київської області

про визнання права власності на нерухоме майно

Представники учасників справи:

від позивача: не з`явився;

від відповідача: не з`явився.

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до Іванківського районного суду Київської області з позовом до Іванківської селищної ради Вишгородського району (далі відповідач) про визнання права власності.

Позовні вимоги обґрунтовані наявністю підстав для визнання за позивачем права власності на житловий будинок АДРЕСА_1 .

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, головуючим по справі визначено суддю Мовчана В.В.

Ухвалою Іванківського районного суду Київської області від 19.08.2025 відкрито провадження у справі. Розгляд справи призначено на 02.10.2025.

02.10.2025 у судовому засіданні розгляд справи було відкладено на 23.10.2025.

23.10.2025 у судовому засіданні розгляд справи було відкладено на 11.11.2025.

07.11.2025 від представника позивача до суду надійшла заява про долучення до матеріалів справи рішення про відмову в проведенні реєстраційних дій.

Позивач у судове засідання не з`явився. Заявою від 07.11.2025 представник позивача просив проводити розгляд справи без участі позивача та його представника.

Відповідач у судове засідання не з`явився, проте 29.10.2025 надіслав до суду клопотання про розгляд справи без участі представника селищної ради. Проти задоволення позовних вимог не заперечував.

Згідно з ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Керуючись ч. 3 ст. 211, ст. 223 ЦПК України, суд розглядає справу за відсутності учасників справи на підставі наявних у суду матеріалів.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до вимог ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з вимогами ст. 12, 13, 78, 81, 82 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень, доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Оцінка зібраних по справі доказів здійснюється за правилами, передбаченими ст. 89 ЦПК України, з врахуванням положень ст. 76-88 ЦПК України.

З наданих доказів встановлено такі факти і обставини:

ОСОБА_1 було видано будівельний паспорт на земельну ділянку під перебудову житлового будинку, який долучено до матеріалів справи.

Як вбачається з виписки із шнурової книги коглоспу ім.Чкалова с. Обуховичі, виданої головою правління колгоспу П.Видричем, за ОСОБА_1 закріплена земельна ділянка розміром 0,32 га, в тому числі біля житлового будинку 0,32 га.

26.09.1985 було затверджено акт про відведення в натурі присадибної земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку та план забудови садиби.

28.10.1985 ОСОБА_1 було видано свідоцтво на забудову індивідуальної садиби.

Відповідно до листа комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації Києво-Святошинської районної ради Київської області» від 16.06.2025 інвентаризаційна справа на об`єкт нерухомого майна по АДРЕСА_1 не зареєстрована. Право власності в БТІ не реєструвалося.

ФОП ОСОБА_2 на житловий будинок з господарськими будівлями і надвірними спорудами за адресою: АДРЕСА_1 було виготовлено технічний паспорт (реєстраційний номер у Реєстрі будівельної діяльності: ТІ01:0918-0702-3209-0363).

Відповідно до довідки, виданої Іванківською селищною радою № 1308 від 28.07.2025 за ОСОБА_1 рахується житловий будинок по АДРЕСА_1 , згідно запису у погосподарській книзі № 9 села Обуховичі (номер об`єкта погосподарського обліку 0807) та надано виписку з погосподарської книги від 28.07.2025 № 1310.

Як вбачається з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (номер довідки 439048811) право власності на житловий будинок по АДРЕСА_1 не зареєстровано.

Рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно Іванківської селищної ради № 81668144 від 04.11.2025 було відмовлено у проведенні реєстраційної дії у зв`язку з ненаданням документу, що посвідчує речове право на земельну ділянку під житловим будинком в АДРЕСА_1 .

Суд, розглянувши подані матеріали, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи по суті, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Частиною 1 статті 316 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

За положеннями частини 1 статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно з ст. 380 ЦК України житловий будинок є об`єктом права власності.

Відповідно до положень чинного на той час (на момент спорудження житлового будинку) ЦК УРСР 1963 року, Вказівок по порядку ведення погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів, затверджених Центральним статистичним управлінням СРСР 13.04.1979 року № 11/5, Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженої наказом Міністра юстиції УРСР 31.10.1975 року за № 45/5, підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки сільської ради, в т.ч. і виписки із погосподарських книг.

Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, яка затверджена Міністерством комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, передбачала обов`язкову реєстрацію будинків у містах і селищах міського типу. У період чинності цієї інструкції до 13 грудня 1995 року державна реєстрація нерухомого майна у сільській місцевості не проводилася.

Відповідно до ч. 2 ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Пунктом 9 статті 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень» встановлено, що підставою для державної реєстрації прав, зокрема, є судове рішення, що набрало законної сили, щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості.

Державна реєстрація не є способом набуття права власності, а лише становить засіб підтвердження фактів набуття речових прав на нерухоме майно (постанова Верховного Суду від 24.01.2020 у справі № 910/10987/18).

Судом встановлено, що житловий будинок, який знаходиться по АДРЕСА_1 було збудовано у 1987 році, а тому приналежність ОСОБА_1 зазначеного житлового будинку підтверджується зокрема зазначеною вище випискою з погосподарської книги .

Оскільки позови про визнання права власності, що пред`явлені на підставі статті 392 ЦК України, пов`язані з невизначеністю відносин права власності позивача щодо свого майна, то на ці позови не поширюються правила про позовну давність. (п. 37 Постанови № 5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав»).

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Враховуючи викладене, суд вважає, що позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем при подачі позову до суду було сплачено судовий збір у сумі 1 603, 60 грн.

Понесені позивачем судові витрати щодо сплати судового збору при зверненні до суду з позовом не підлягають відшкодуванню відповідачем, відповідно до правил ст. 141 ЦПК України, оскільки позивач, звертаючись до суду з позовом, просив суд залишити судові витрати за ним.

На підставі викладеного, керуючись ст. 4, 5, 12, 81, 141, 206, 258-259, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

1.Позов ОСОБА_1 до Іванківської селищної ради Вишгородського району про визнання права власності задовольнити.

2.Визнати за ОСОБА_1 право приватної власності на нерухоме майно, а саме: житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Будинок загальною площею - 118,6 кв.м., з яких 54,3 кв.м. - житлова, 56,1 кв.м. - допоміжна, основна частина в технічному паспорті під літерою «А». Господарські будівлі та споруда: прибудова «а», тераса «а2», прибудова «а3», гараж-літня кухня-сарай «Б», вбиральня «В», сарай «Г», ганок «а1», ворота з хвірткою «№1», огорожа «№2», хвіртка «№3», огорожа «№4», свердловина «№5», колодязь «№6», вигрібна яма «№7», вигрібна яма «№8», замощення «І», доріжка «ІІ».

3.Витрати по сплаті судового збору покласти на позивача.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , виданий Іванківським РВ ГУ МВС України в Київській області, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 ).

Відповідач: Іванківська селищна рада Київської області (ідентифікаційний код 04358000, адреса: вул. І.Проскури, 7, с-ще Іванків, Вишгородського району, Київської області)

Повний текст рішення складено 21.11.2025

Суддя Віталій МОВЧАН