УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2025 року

місто Чернігів

Справа №750/7712/25

Провадження № 2/751/1764/25

Н о в о з а в о д с ь к и й р а й о н н и й с у д м і с т а Ч е р н і г о в а

у складі: головуючого - судді Ченцової С. М.

секретар судового засідання Барбаш М.В.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 (не з`явилася)

представник позивача та третьої особи ОСОБА_2 адвокат Марченко Руслан Григорович

відповідач ОСОБА_3

відповідач ОСОБА_4 (не з`явився)

третя особа ОСОБА_2

третя особа приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Борисова Тетяна Анатоліївна (не з`явилася)

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи ОСОБА_2 , приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Борисова Тетяна Анатоліївна про визнання недійсним договору дарування,

встановив:

Представник позивача ОСОБА_5 , в інтересах ОСОБА_1 ,звернувся до Деснянського районного суду міста Чернігова із позовною заявою до відповідачів про визнання недійсним договору дарування 5/36 часток об`єкту нерухомості, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 20.07.2023 року, посвідченого приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Борисовою Т.А. та зареєстрованого у реєстрі за № 751; скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 68534466, вчинене приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Борисовою Т.А.

Ухвалою судді від 09.06.2025 року справа передана на розгляд Новозаводського районного суду міста Чернігова.

Ухвалою судді Новозаводського районного суду міста Чернігова від 08.07.2025 року відкрито провадження у справі, ухвалено розгляд справи провести в порядку спрощеного позовного провадження, з викликом сторін.

12.12.2025 року представник позивача ОСОБА_6 подав до суду заяву про зміну предмету позову, доповнивши позов вимогою про витребування 5/36 часток спільної часткової власності на об`єкт нерухомості ( нежитлову будівлю), що знаходиться за адресою : АДРЕСА_1 , з володіння відповідача ОСОБА_4 та зобов`язати останнього передати вказані частки у володіння відповідачу ОСОБА_3 (а.с. 87, 88)

13.12.2025 року, представник позивача та третьої особи ОСОБА_6 подав до суду заяву про забезпечення позову, відповідно до якої просить накластиарешт на нерухоме майно, що на праві приватної власності належить ОСОБА_4 , а саме: 5/36 часток права спільної часткової власності на об`єкт нерухомості (нежитлові будівлі), що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , що складаються з: по цеху«Л-1», по цеху «Л1-1», по цеху «Л2-1», по цеху «Л3-1», приміщення: з літери «1-001» по літеру «1-004», площею 415,8 кв.м., приміщень: з літери «8-101» по літеру «8-106», площею 672,2 кв.м., приміщення «10-001», площею 4,9 кв.м; загальною площа всіх приміщень 1092,9 кв.м.

Заява обґрунтована тим, що відповідачем ОСОБА_3 , з метою ухилення від виконання зобов`язань щодо повернення грошових коштів та виконання рішення Деснянського районного суду міста Чернігова від 24.04.2024, у справі № 750/9221/23, на користь свого сина, ОСОБА_4 , 20.07.2023 укладено договір дарування за №751, предметом якого є 5/36 часток нерухомості, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 .

У цілому об`єкт нерухомості складається з: складського приміщення «3-1» площею 265,0 кв. м.; автоваги «И-1» площею 28,9 кв.м.; адміністративне приміщення, охолоджуюче сховище, надбудова: «К-3», «К1-1», «к2», «к3», «к4», «к5» площею 3270,2 кв. м.; склад готової продукції «Л4-1» площею 969,6 кв. м.; підвал «Л-1», «Л1-1», «Л2-1», «Л3-1» площею 2227,8 кв. м.;будівля навіс «М» площею 453,9 кв.м., а до подарованих ОСОБА_4 5/36 часток нерухомості входять: по цеху«Л-1», по цеху «Л1-1», по цеху «Л2-1», по цеху «Л3-1», приміщення: з літери «1-001» по літеру «1-004», площею 415,8 кв.м., приміщень: з літери «8-101» по літеру «8-106», площею 672,2 кв.м., приміщення «10-001», площею 4,9 кв.м; загальною площею всіх приміщень 1092,9 кв.м..

На даний час все зазначене вище майно, належить ОСОБА_4

ОСОБА_2 , який є третьою стороною на стороні позивача без самостійних вимог, має вагомі підстави та побоювання, що відповідач ОСОБА_4 може так само, як і відповідач ОСОБА_3 , розпорядитися подарованим йому майном, що знаходиться у нього на праві власності, та відчужити його на користь інших осіб, для ухилення від виконання рішення суду, що в свою чергу ускладнить або навіть зробить неможливим виконання рішення суду по даній справі.

Зазначає, що оспорюваний договір дарування від 20.07.2023 був укладений наступного дня після ухвали Деснянського районного суду міста Чернігова від 19.07.2023, у справі №750/9221/23, якою суд відмовив у накладенні арешту на це саме майно. Така оперативність свідчить не про випадковість, а про свідомий умисел ОСОБА_3 вивести активи з-під можливого стягнення, щойно зникла загроза їх арешту. Маючи досвід успішного виведення активів шляхом дарування в минулому, є високий ризик, що відповідачі до ухвалення рішення у справі №750/7712/25, вчинять аналогічні дії щодо цих же 5/36 часток, що остаточно унеможливить відновлення майнового стану та виконання рішення суду про стягнення боргу або зробить неможливим відновлення прав позивача у разі задоволення позову.

Необхідність забезпечення позову також підтверджується послідовною недобросовісною поведінкою відповідачів, яка доводить їх намір уникнути відповідальності. У діях відповідача ОСОБА_3 вбачається фраудаторне відчуження майна. Майно відповідача ОСОБА_4 є єдиним значним активом, на яке може бути звернено стягнення.З матеріалів справи №750/9221/23 та наявних виконавчих проваджень випливає, що іншого, достатнього для погашення боргу 25 163 дол. США майна у ОСОБА_3 не виявлено. Таким чином, збереження статусу належності ОСОБА_3 саме цього об`єкта є критично важливим для реалізації прав кредитора.

У судовому засіданні представник позивача та третьої особи заяву про забезпечення позову підтримав, просив її задовольнити, посилаючись на обставини викладені у заяві.

Відповідач ОСОБА_3 заперечив щодо задоволення заяви про забезпечення позову.

Третя особа ОСОБА_2 підтримав заяву про забезпечення позову, просив накласти арешт на 5/36 часток права спільної часткової власності на об`єкт нерухомості (нежитлові будівлі), що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_4 .

Вивчивши зміст заяви та додані до неї документи, вислухавши учасників справи, суд дійшов такого висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Тобто вжиття заходів забезпечення позову є правом, а не обов`язком суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 152 ЦПК України заява про забезпечення позову подається після відкриття провадження у справі, - до суду, у провадженні якого перебуває справа.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 року №9, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із ч. 3 ст. 150 ЦПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати у результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Ці обставини є істотними і необхідними для забезпечення позову.

Інститут забезпечення позову є сукупністю установлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог(постанова Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року у справі №753/22860/17 (провадження №14-88цс20)).

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

З Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та договору дарування від 20.07.2023 року, ОСОБА_4 є власником 5/36 часток у праві власності на об`єкти нерухомості (нежитлові будівлі), що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , у користування переходять: по цеху«Л-1», по цеху «Л1-1», по цеху «Л2-1», по цеху «Л3-1», приміщення: з літери «1-001» по літеру «1-004», площею 415,8 кв.м., приміщень: з літери «8-101» по літеру «8-106», площею 672,2 кв.м., приміщення «10-001», площею 4,9 кв.м; загальна площа всіх приміщень 1092,9 кв.м.(а.с.122,123).

Проте, представник позивача та третьої ОСОБА_7 просить накласти арешт не тільки на 5/36 часток у праві власності на об`єкти нерухомості (нежитлові будівлі), що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , власником яких є ОСОБА_4 , але і на об`єкти, які перейшли ОСОБА_4 у користування.

Крім того, у матеріалах справи відсутні докази співмірності заходів забезпечення позову, про застосування яких просить представник.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що представником позивача та третьої особи не доведено, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Суд також бере до уваги не тільки інтереси заявника, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів, тому доходить висновку, що заява про забезпечення позову є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Керуючисьстаттями 149-150, 153, 353, 354 ЦПК України, суд

ухвалив:

У задоволенні заяви представника позивача та третьої особи, ОСОБА_6 про забезпечення позову відмовити.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали виготовлено 19 грудня 2025 року.

Суддя С. М. Ченцова