Справа № 752/1981/25
Провадження № 2/752/3795/25
Заочне Р І Ш Е Н Н Я
17 вересня 2025 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі:
головуючого судді: Плахотнюк К.Г.,
за участі секретаря судового засідання: Нікітенко А.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,-
Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 18 лютого 2025 року відкрито провадження у вказаній справі постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження, з повідомлення сторін (а.с. 116-117). Відповідачам був наданий строк для надання відзиву.
18.04.2025 в системі електронний суд ОСОБА_3 подав письмові пояснення (а.с. 104-108), в яких зазначив, що він є неналежним відповідачем, оскільки з 20.04.2013 не є власником вказаної квартири та не є споживачем наданих позивачем послуг. Також додатково повідомив, що відповідач ОСОБА_4 помер.
Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 17 вересня 2025 року провадження у вказаній справі в частині позовних вимог до ОСОБА_3 , закрито у зв`язку із смертю відповідача ОСОБА_3 .
В судовому засіданні сторони відсутні, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином.
Позивач про причини неявки представника суд не повідомив.
Відповідачі про причини неявки суд не повідомили, відзиву на позов не подали, з будь-якими клопотаннями до суду не зверталися. Судова повістка, направлена судом по місцю реєстрації відповідачів, повернулася до суду з довідкою, в якій причинами повернення зазначено «адресат відсутній за вказаною адресою».
Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі №911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, в даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б).
Отже, зважаючи на те, що судом вжито всіх можливих та розумних заходів щодо повідомлення відповідачів про розгляд справи, та неподання у встановлений судом строк заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та/або письмового відзиву на позов, справа вирішується за наявними матеріалами у відповідності з нормою частини п`ятої статті 279 ЦПК України.
На підставі викладеного, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи.
Суд на підставі статті 280 ЦПК України вирішив ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного.
Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини випливають зі встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.
Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що відповідно до інформаційних довідок з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 388561097 від 26.07.2024 та № 418707110 від 19 березня 2025 року (а.с. 12-14, 109-114) відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є співвласниками квартири АДРЕСА_3 на підставі договору міни, виданого 14.03.2015 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чухрій О.С.. Речове право власності ОСОБА_3 на вказану квартиру припинено 20.04.2013.
Наявними в матеріалах справи нормативно-правовими та розпорядчими актами Київської міської ради підтверджується, що вищевказаний будинок віднесено до комунальної власності територіальної громади м. Києва та переданий до сфери управління Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації.
Рішенням Голосіївського районної в м. Києві ради 41 сесії V скликання від 19 жовтня 2010 року № 41/10 (а.с. 15-16) було передано майно територіальної громади Голосіївського району м. Києва з балансу Голосіївської районної в м. Києві ради на баланс КП ««Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду Голосіївського району» 31 жовтня 2010 року й відповідно до акту прийому-передачі від 29 жовтня 2010 року було передано, зокрема, будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1

Рішенням Київської міської ради від 09 жовтня 2014 року № 270/270 «Про удосконалення структури управління житлово-комунальним господарством міста Києва» (а.с. 17-20) КП «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду Голосіївського району» перейменовано в КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва».

З 01 травня 2015 року КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва», як балансоутримувач, приступило до управління і здійснювало функції з утримання й обслуговування та безпосереднього виконання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій щодо будинку АДРЕСА_1 .

Тарифи на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій затверджувалися розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради від 30 квітня 2015 року № 442 «Про встановлення тарифів та структури тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій» та розпорядженням виконавчого органу КМДА від 06 червня 2017 року № 668 (а.с. 21, 22-23).

Факт надання позивачем житлово-комунальних послуг, які споживалися у процесі експлуатації та використання квартири АДРЕСА_2 у вищевказаному будинку, а також вихідні дані для визначення і розрахунку їх вартості підтверджується матеріалами справи, де, серед іншого, містяться копії договору про надання послуг № 418 від 25.12.2003, актів проведення прибирання під`їздів та прибудинкової території, рахунків та рахунків - розшифровок по електроенергії, актів виконаних робіт з дератизації, актів прийому передачі виконаних робіт (наданих послуг) (а.с. 31-81).

Як вбачається із розрахунку заборгованості по послугам з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій станом на 1 жовтня 2024 року за період з 01 січня 20118 року по 30 вересня 2024 року за особовим рахунком № НОМЕР_1 квартири АДРЕСА_3 існує заборгованість у розмірі 16139,85 грн..

Відповідачі відзив на позовну заяву не надали, вказаний розрахунок не спростували.

Договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій між позивачем та відповідачами не укладався.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 3 ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 2 ст. 382 Цивільного кодексу України та ч. 1 ст. 1 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальними послугами визначається результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

У відповідності до ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг належать: 1) житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком. Послуги з управління багатоквартирним будинком включає: утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема, прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; 2) комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.

Частина 1 ст. 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачає, що надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах.

Разом з тим, хоч у ч. 1 ст. 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» й передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 вказаного Закону споживач має право одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів, а з таким правом споживача прямо кореспондується і його обов`язок оплачувати житлово-комунальні послуги (п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону).

Відсутність укладеного між сторонами договору про надання послуг не може слугувати підставою для відмови у позові, оскільки укладення вказаного договору є обов`язком споживача за умови, якщо запропонований виконавцем послуг договір відповідає типовому договору.

Вказаний правовий висновок міститься в постанові Верховного Суду від 18 травня 2020 року у справі №176/456/17 (провадження №61-63св18) та у постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15.

Статтею 162 Житлового кодексу України передбачено, що власник зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги.

Відповідачі споживають житлово-комунальні послуги з утримання будинку та прибудинкової території.

У відповідності до ст. 27 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» у разі ненадання, надання не в повному обсязі або неналежно ї якості комунальних послуг споживач має право викликати виконавця комунальних послуг (його представника) для перевірки кількості та/або якості наданих послуг. У разі ненадання, надання неналежної якості послуги з управління багатоквартирним будинком споживач має право викликати управителя для перевірки якості наданих послуг. Порядок перевірки якості надання комунальних послуг та якості послуги з управління багатоквартирним будинком встановлюється Кабінетом Міністрів України, якщо інше не передбачено законом. За результатами перевірки якості надання комунальних послуг або якості послуг з управління багатоквартирним будинком складається акт-претензія, який підписується споживачем та виконавцем комунальної послуги або управителем (щодо послуги з управління багатоквартирним будинком). Виконавець комунальної послуги або управитель (щодо послуги з управління багатоквартирним будинком) зобов`язаний прибути на виклик споживача у строки, визначені в договорі про надання послуги, але не пізніше ніж протягом однієї доби з моменту отримання повідомлення споживача. Акт-претензія складається виконавцем комунальної послуги або управителем (щодо послуги з управління багатоквартирним будинком) та споживачем і повинен містити інформацію про те, в чому полягало ненадання, надання не в повному обсязі або неналежної якості комунальної послуги або послуги з управління багатоквартирним будинком, дату (строк) її ненадання, надання не в повному обсязі або неналежної якості, а також іншу інформацію, що характеризує ненадання послуг, надання їх не в повному обсязі або неналежної якості.

Відповідачі у встановленому законом порядку не відмовилися від надання послуг позивачем, доказів ненадання послуг або надання послуг неналежної якості відповідно до порядку, визначеному ст. 27 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», що б дало підстави для звільнення від їх оплати, відповідачами надано не було.

Разом з тим, відповідачі не сплачували вказані послуги належним чином, у зв`язку з чим виникла заборгованість, яка відповідно до розрахунку позивача за період з 01 січня 2018 року по 30 вересня 2024 року складає суму основного боргу 16139,85 грн., на яку нараховано 3% річних у розмірі 1612,99 грн., інфляційні витрати в розмірі 4495,54 грн. Як вбачається розрахунку заборгованості, 3% річних та інфляційні витрати від суми основного боргу нараховано позивачем за період з 01 січня 2018 року по 30 вересня 2024 року (а.с. 10-11).

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 4 ст. 319 ЦК України власність зобов`язує.

Згідно зі ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 382 Цивільного кодексу України та ч. 1 ст. 1 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку.

У відповідності до положення ч. 1 ст. 2 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» предметом регулювання цього Закону є відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з управління багатоквартирним будинком.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно з п. 10 ч. 1, ч. 2 ст. 7 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» співвласники зобов`язані своєчасно сплачувати за спожиті житлово-комунальні послуги.

Кожний співвласник несе зобов`язання щодо належного утримання, експлуатації, реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонту технічного перепланування спільного майна багатоквартирного будинку пропорційно його частки співвласника.

Відповідно до ст. 541 Цивільного кодексу України, солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання.

Правила користування приміщеннями житлових будинків, затвердженні Постановою КМУ України від 08 жовтня 1992 року №572, п. 18 зобов`язують наймача, власника й орендаря житлового приміщення оплачувати житлово-комунальні послуги, тому враховуючи положення ст. 541 ЦК України зобов`язання з оплати комунальних послуг мають солідарний характер, а тому особи, що є співвласниками квартири несуть солідарні зобов`язання з оплати житлово-комунальних послуг.

Разом з тим, відповідно до ст. 544 ЦК України боржник, який виконав солідарний обов`язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього.

Судом встановлено, що споживачами послуг з утримання будинків та прибудинкових територій по квартирі АДРЕСА_3 були відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ..

Відповідач ОСОБА_3 , відчуживши свою частку у вказаній квартирі, припинив право власності на неї, а отже, з 20.04.2013 не є споживачем послуг з утримання будинків та прибудинкових територій за вказаною адресою, наданих позивачем.

Відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у встановленому законом порядку не відмовилися від надання послуг позивачем, доказів ненадання послуг або надання послуг неналежної якості відповідно до порядку, визначеному ст. 27 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», що б дало підстави для звільнення від їх оплати, відповідачами надано не було.

Свої зобов`язання відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , як споживачі послуг з утримання будинку та прибудинкової території щодо квартири належним чином не виконали, що призвело до виникнення заборгованості.

Отже, останні, як споживачі вказаних послуг, мають обов`язок оплатити позивачу їх вартість.

Щодо вимог про стягнення 3 % річних в розмірі 1612,99 грн., нарахованих на суму заборгованості з наданих послуг, та інфляційних втрат у розмірі 4495,54 грн. за вказаний період суд відзначає наступне.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами і доповненнями) на всій території України з 12 березня 2020 року було введено карантин, на період дії якого Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» заборонено нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені) за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги.

Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (СОVID-19)" №530-ІХ від 17 березня 2020 року були внесені зміни до ряду нормативно-правових актів. Проте, в пп.4 п.3 Перехідних положень до цього закону вказано, що на період дії карантину або обмежувальних заходів, пов`язаних із поширенням коронавірусної хвороби (СОVID-19), та протягом 30 днів з дня його відміни забороняється: нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені) за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги.

Також, 24 лютого 2022 року з 5-30 в Україні відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 №64/2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ, введено воєнний стан, який діє на даний час.

Постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2022 № 206 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» до 29 грудня 2023 року було визначено, що до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється: нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги.

Ця постанова набрала чинності з дня її опублікування і застосовується з 24.02.2022 до 29.12.2023.

Таким чином, слід відмовити у нарахуванні позивачем 3% річних та інфляційних втрат за період з 12 березня 2020 року по 01 січня 2024 року, стягнувши з відповідача за несвоєчасне внесення плати за надані послуги за період з 01 січня 2018 року по 11 березня 2020 року та з 01 січня 2024 року по 30 вересня 2024 року 3% річних в сумі 528,22 грн., та інфляційні втрати в сумі 1155,59 грн..

Відтак, з огляду на встановлені судом обставини, а також наявні в матеріалах докази, враховуючи норми закону, які регулюють спірні правовідносини, суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог, сягнувши солідарно з відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь позивача основну суму боргу за надані послуги у утримання будинку та прибудинкової території в сумі 16139,85 грн., 3% річних в сумі 528,22 грн., інфляційних втрат в сумі 1155,59 грн., а всього стягнути 17823,66 грн..

Позовні вимоги до ОСОБА_3 слід залишити без задоволення.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір слід стягнути із відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь позивача пропорційно до задоволених позовних вимог (80,11%) в розмірі 2425,73 грн., по 121287 грн., з кожного.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 1, 5, 12, 7, 27, 29 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ст.ст. 11, 319, 322, 382, 509, 526, 610, 625, 1218 ЦК України, ст.ст. 12, 19, 76-81, 82, 89, 141, 258, 259, 263, 264, 265, 274-279, 352, 354 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості залишити без задоволення.

Позовні вимоги Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути солідарно із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) та ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 , РНОКПП: НОМЕР_3 ) на користь Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва» (місцезнаходження: м. Київ просп. Голосіївський, 17 Б, ) заборгованість за послуги з утримання будинку та прибудинкової території в сумі 16139 гривень 85 копійок; 3% річних в сумі 528 гривень 22 копійки та інфляційні втрати в сумі 1155 гривень 59 копійок, а всього 17823 (сімнадцять тисяч вісімсот двадцять три) гривні 68 копійок.

Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) на користь Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва» (місцезнаходження: м. Київ просп. Голосіївський, 17 Б, ) судовий збір в розмірі 1212 (одна тисяча двісті дванадцять) гривень 87 копійок.

Стягнути із ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 , РНОКПП: НОМЕР_3 ) на користь Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва» (місцезнаходження: м. Київ просп. Голосіївський, 17 Б, ) судовий збір в розмірі 1212 (одна тисяча двісті дванадцять) гривень 87 копійок.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду, а в разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повне найменування учасників справи:

Позивач: Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва» (місцезнаходження: м. Київ просп. Голосіївський, 17 Б, );

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 , РНОКПП: НОМЕР_2 );

Відповідач: ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 , РНОКПП: НОМЕР_3 );

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (останнє відоме зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_5 РНОКПП: НОМЕР_4 ).

Суддя К.Г. Плахотнюк