1Справа № 335/1257/25 2/335/1300/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 грудня 2025 року м. Запоріжжя

Вознесенівський районний суд міста Запоріжжя у складі головуючого судді Стеценка А.В., за участю секретаря судового засідання Резніченко Ю.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Концерну «Міські теплові мережі» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води,

ВСТАНОВИВ:

Концерн «Міські теплові мережі» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з центрального опалення.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що відповідач зареєстрований та є споживачем житлово-комунальних послуг за адресою: АДРЕСА_1 . З 01.11.2021 між позивачем та відповідачем укладений типовий індивідуальний договір № 10522889 про надання послуг з постачання теплової енергії. В період з 01.11.2021 до 30.11.2024 позивач надав відповідачу послуги з постачання теплової енергії у вищезазначену квартиру на загальну суму 36338,07 грн. Відповідач зобов`язання з оплати наданих позивачем послуг не виконав, у зв`язку із чим позивач просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за надані в період з 01.11.2021 до 30.11.2024 послуги в загальному розмірі 36338,07 грн. та понесені позивачем витрати на сплату судового збору в розмірі 2422,40 грн.

Ухвалою судді від 13.02.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в справі, розгляд якої визначено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, встановлено сторонам строк на подання до суду заяв по суті справи.

07.03.2025 відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому заперечував проти позову. В обґрунтування заперечень відповідач зазначив, що окрім нього в квартирі зареєстрована ще одна особа. Крім того, відповідач є власником 1/3 зазначеної квартири. На переконання відповідача, вищезазначені обставини зумовлюють відповідальність кожного із зареєстрованих в квартирі осіб, а вимоги позивача про стягнення з нього заборгованості за надані послуги в повному обсязі є протиправними. Додана до позовної заяви довідка про розмір заборгованості підписана фахівцем відділу договірної роботи позивача, проте доказів, того, що зазначена особа уповноважена складати та підписувати такі довідки матеріали справи не містять. Крім, того назва довідки не відповідає змісту наданих позивачем послуг, оскільки послуги з постачання гарячого води в квартиру відповідача в спірний період не надавалися. Отже, довідка про розмір заборгованості, яка не містить дати, номеру, печатки, підписана неуповноваженою особою та містить недостовірні відомості є неналежним та недостовірним доказом. Інших належних, допустимих та достовірних доказів на підтвердження обсягу та вартості наданих у спірний період послуг позивачем суду не надано. З огляду на викладене, відповідач просив відмовити в задоволені позову.

Разом з відзивом відповідач подав до суду заяву про залучення до участі в справі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача.

07.03.2025 відповідач звернувся до суду із заявою про залучення співвідповідача.

11.03.2025 суд постановив ухвалу про перехід до розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, викликав відповідача в судове засідання для надання пояснень.

Ухвалою суду від 20.03.2025 визнано обов`язковою явку в судове засідання представника позивача та відповідача.

В судовому засіданні 08.04.2025 відповідач звернувся до суду з клопотанням, в якому просив залишити без розгляду його заяви про залучення до участі в справ третьої особи та співвідповідача, яке було задоволено судом. Крім того, відповідач пояснив, що квартира, в яку позивачем надаються послуги з постачання теплової енергії належить йому та його батькам на праві спільної часткової власності. Договорів щодо солідарної відповідальності перед постачальниками житлово-комунальних послуг співвласники квартири не укладали. Отже, кожний зі співвласників квартири має нести витрати на її утримання пропорційно розміру їх частки у праві власності на квартиру.

11.04.2025 відповідач подав до суду копію інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та копію квитанції до платіжної інструкції про сплату позивачеві заборгованості за надані послуги в розмірі 12120 грн. 00 коп.

В судове засідання, призначене на 13 год 00 хв 29.12.2025, сторони не з`явилися, причин неявки не повідомили. Представник позивача у прохальній частині позовної заяви просив справу розглядати за відсутності представника Концерну. Відповідач в заяві від 14.04.2025, поданій через електронний кабінет, просив справу розглядати за його відсутності.

З огляду на те, що неявка учасників справи в судове засідання не перешкоджає розгляду справи, суд вирішив справу розглядати за відсутності сторін та без фіксування судового процесу технічними засобами.

Вивчивши заяви сторін по суті справи, заслухавши пояснення відповідача, дослідивши надані сторонами докази, суд встановив наступні обставини.

Відповідно до п. 2.1 Статуту Концерну «МТМ», предметом його діяльності є здійснення виробничо-технічної діяльності, спрямованої на надійне та безперебійне забезпечення споживачів тепловою енергією, одержання прибутку для здійснення діяльності Концерну та задоволення на його основі соціально-економічних інтересів трудового колективу Концерну.

Право Концерну «МТМ» на отримання оплати за надані послуги з опалення підтверджено рішенням виконавчого комітету Запорізької міської Ради № 5 від 29 січня 2009 року «Про визначення виконавців житлово-комунальних послуг у м. Запоріжжі», відповідно до якого з 01 січня 2009 року в м. Запоріжжі виконавцем житлово-комунальних послуг для населення, що мешкає у житловому фонді комунальної власності, з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води визначено Концерн «МТМ» в будинках, мережі яких безпосередньо приєднані до теплових мереж Концерну.

Згідно рішення виконавчого комітету Запорізької міської Ради № 200 від 28.04.2011 «Про визначення виконавців комунальних послуг» у м. Запоріжжя, починаючи з 01.04.2011 виконавцем комунальних послуг для населення, що мешкає у житловому фонді комунальної власності з централізованого опалення, підігріву питної води визначено Концерн «МТМ» в будинках, мережі яких безпосередньо приєднані до теплових мереж Концерну.

Судом встановлено, що Концерном «МТМ» в період з 01.11.2021 до 30.11.2024 у квартиру АДРЕСА_2 наданні послуги з постачання теплової енергії на загальну суму 36338,07 грн. Власники квартири зобов`язання з оплати наданих позивачем в спірний період послуг не виконали, у зв`язку із чим Концерн був вимушений звернутися до суду з позовом.

Згідно відомостей, що містяться в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, вищезазначена квартира перебуває у спільній частковій власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . При цьому, відповідачеві ОСОБА_3 належить 1/3 вищезазначеної квартири.

02.10.2021 на виконання вимог Закону України «Про житлово-комунальні послуги» позивач на офіційному сайті розмістив індивідуальний договір на послугу з постачання теплової енергії. Вказаний договір є публічним договором приєднання та вважається укладеним, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги.

Станом на 01.11.2021 типовий індивідуальний договір № 10522889 про надання послуги з постачання теплової енергії у вищезазначену квартиру вважається укладеним.

Відповідно п. 5. Договору виконавець зобов`язується надавати споживачу послугу відповідної якості та обсязі відповідно до теплового навантаження будинку, а споживач зобов`язується своєчасно та в повному обсязі сплачувати надану послугу в строки та умовах, що визначені цим договором.

Відповідно до п. 32 Договору розрахунковим періодом для оплати обсягу спожитої послуги є календарний місяць.

Згідно п. 33 Договору підставою для розрахунків споживача з теплопостачальною організацією є рахунок на оплату спожитої послуги споживачу не пізніше ніж за десть днів до граничного строку внесення плати за спожиту послугу.

Згідно п. 34 Договору споживач здійснює оплату за цим договором щомісяця не пізніше останнього дня місяця, що настає за рахунковим періодом, що є граничним строком внесення плати за спожиту послугу.

Відповідно до п. 38 Договору споживач не звільняєтеся від оплати послуги, отриманої ним до укладення цього Договору.

Відповідно до ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Статтею 19-1 Закону України «Про теплопостачання» передбачено, що оплата споживачем теплової енергії шляхом перерахування коштів на рахунок із спеціальним режимом використання є обов`язковою умовою договору на постачання теплової енергії, укладеного між теплопостачальною організацією та споживачем теплової енергії.

Відповідно до ст. ст. 67, 68, 162 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Наймач (власник) зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги.

Згідно з частиною шостою статті 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» заборгованість власників квартир за укладеними договорами, пов`язаними з утриманням будинку та оплатою комунальних послуг, стягується в судовому порядку.

Статтею 19 Закону України «Про теплопостачання» визначено, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 322 ЦК України).

Відповідно до статті 356 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.

Співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном (стаття 360 ЦК України).

Отже, кожен із власників спільної часткової власності несе витрати по утриманню майна відповідно до своєї частки у спільному майні.

Якщо у зобов`язанні беруть участь кілька кредиторів або кілька боржників, кожний із кредиторів має право вимагати виконання, а кожний із боржників повинен виконати обов`язок у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або актами цивільного законодавства (стаття 540 ЦК України).

Натомість, солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання (статті 541 ЦК України).

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору або вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (ч. 1 ст.625 ЦК України).

Споживач житлово-комунальної послуги зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом (пункт 5 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004).

Плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно (частина перша статті 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004).

Споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору (частина перша статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017).

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України).

Частиною 1 статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно до змісту ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 1 ст. 81 ЦПК України).

У заяві, поданій до суду 11.04.2025, відповідач повідомив про сплату ним 11.04.2025 позивачеві частини заборгованості, що відповідає його частці в праві спільної часткової власності на квартиру. З наданої відповідачем копії квитанції до платіжної інструкції № 3.0..1 від 11.04.2025 вбачається, що відповідачем сплачено позивачеві 12120,00 грн. з призначенням платежу «оплата заборгованості за теплопостачання у справі 335/1257/25 по особовому рахунку № НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 ».

З огляду на вищезазначену обставину, судом 29 грудня 2025 року закрито провадження в справі в частині позовних Концерну «МТМ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості з постачання теплової енергії та постачання гарячої води (особовий рахунок НОМЕР_1 ) за період з 01.11.2021 до 30.11.2024 в розмірі 12120,00 грн.

Матеріали справи не містять договору, який визначає солідарне зобов`язання або домовленості між співвласниками квартири щодо порядку несення витрат за отримані послуги. Відповідач наявність такої домовленості заперечував.

З огляду на викладене, суд доходить висновку, що відповідач ОСОБА_1 є неналежним відповідачем в частині позовних вимог про стягнення залишку заборгованості за надані позивачем у вищезазначену квартиру за період з 01.11.2021 до 30.11.2024 послуги в розмірі 24225,30 грн.

Позивач з клопотаннями про залучення до участі в справі співвідповідачів або заміну неналежного відповідача до суду не звертався.

З огляду на викладене, суд доходить висновку про відмову в задоволенні позовних вимог Концерну «МТМ» до ОСОБА_1 в частині стягнення з останнього заборгованості за надані позивачем послуги з постачання теплової енергії у вищезазначену квартиру в період з 01.11.2021 до 30.11.2024 послуги в розмірі 24225,30 грн. В іншій частині, провадження в справі закрито ухвалою суду від 29.12.2025 у зв`язку з відсутністю предмета спору.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (ч. 1 ст. 133 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача (ч. 2 ст. 141 ЦПК України).

Враховуючи те, що у задоволені позову Концерну «МТМ» судом відмовлено, понесені ним судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 89, 141, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволені позову Концерну «Міські теплові мережі» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за теплову енергію, поставлену в квартиру АДРЕСА_2 в період з 01.11.2021 до 30.11.2024.

Рішення суду набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подана апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості про учасників справи:

Позивач: Концерн «Міські теплові мережі», ідентифікаційний код 32121458, адреса: 69091, м. Запоріжжя, вул. Героїв полку «Азов», буд. 137.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 .

Повне рішення складене 31 грудня 2025 року.

Суддя А.В. Стеценко