ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 січня 2025 року

м. Хмельницький

Справа № 686/8029/24

Провадження № 22-ц/820/61/25

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Талалай О. І. (суддя-доповідач), Корніюк А. П., П`єнти І. В.

розглянув у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 26 вересня 2024 року (суддя Колієв С. А., повне судове рішення складено 26.09.2024) у справі за позовом Акціонерного товариства «ОТП Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором кредиту.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, суд

у с т а н о в и в :

У березні 2024 року АТ «ОТП Банк» (далі - Банк), звертаючись до суду із вказаним позовом, зазначало, що відповідно до укладеного 22.02.2021 договору про надання банківських послуг № 0073/980/1876006/21 ОСОБА_1 був відкритий поточний (картковий рахунок) та видана електронна картка із встановленим кредитним лімітом. Відповідно до умов договору розмір процентної ставки за користування кредитними коштами складає 3,3% щомісячно. Підписана відповідачем анкета-заява про надання банківських послуг АТ «ОТП Банк» є невід`ємною частиною Договору про видачу та обслуговування міжнародних платіжних пластикових карток (особистих). Взяті на себе зобов`язання за договором відповідач належним чином не виконував, у зв`язку з чим станом на 10.10.2023 заборгованість складає 48667,36 грн, з яких: 15521,58 грн - заборгованість за кредитом, 1546,39 грн - заборгованість за процентами, 19375,14 грн - прострочена заборгованість за кредитом, 12224,25 грн - прострочена заборгованість за процентами.

Зазначену заборгованість позивач просив стягнути з відповідача.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 26 вересня 2024 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «ОТП Банк» заборгованість за кредитним договором № 0073/980/1876006/21 від 22.02.2021 у сумі 48667,36 грн і судовий збір у сумі 3028 грн.

ОСОБА_1 , не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, в апеляційній скарзі просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову в позові. Посилається на порушення норм матеріального та процесуального права. Суд прийняв докази позивача з порушенням вимог ЦПК України і не взяв до уваги те, що заява-анкета не містить відомостей про розмір кредитного ліміту, умови отримання кредиту, граничну дату погашення процентів за користування коштами, розміру, підстав та порядку нарахування процентів, неустойки, процентів за прострочення тіла кредиту та будь-яких інших платежів. Паспорт споживчого кредиту не є доказом погодження умов договору. Правила користування карткою не підписані ним. Тому безпідставним є висновок суду про погодження у письмовому вигляді ціни договору у формі сплати процентів та інших платежів. Звертає увагу на те, що плата за обслуговування рахунку/списання за смс-інформування та відсотки за недозволені перевитрати не передбачені в узгодженому сторонами документі.

Розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Відповідно до пунктів 3 і 4 частини 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Суд першої інстанції правильно установив, що 22.02.2021 між сторонами був укладений договір про надання банківських послуг шляхом підписання анкети-заяви про надання банківських послуг АТ «ОТП Банк» № 0073/980/1876006/21, на підставі якої Банк відкрив відповідачу поточний рахунок і видав електронну картку MC World Black Edition із встановленням кредитного ліміту. У підписаній анкеті-заяві погоджено, що за користування кредитом Банк нараховує проценти, розмір яких складає 3,3% на місяць, на дату підписання заяви розмір процентної ставки впродовж пільгового періоду становить 0,01% річних.

Згідно з довідкою від 11.06.2024 на картковий рахунок № НОМЕР_1 ОСОБА_1 . Банк установив кредитний ліміт з 24.11.2021 у сумі 30000 грн.

Факт відкриття поточного рахунку, встановлення кредитного ліміту та користування відповідачем кредитними коштами підтверджується звітом-рахунком за період з 26.03.2021 по 10.10.2023.

За розрахунком позивача заборгованість за договором станом на 10.10.2023 складає 48667,36 грн, з яких: 15521,58 грн - заборгованість за кредитом, 1546,39 грн заборгованість за процентами, 19375,14 грн - заборгованість за простроченим кредитом, 12224,25 грн - заборгованість простроченими процентами.

Наведені обставини підтверджуються матеріалами справи.

Задовольняючи позов, суд виходив з факту невиконання позичальником зобов`язань за договором. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

З висновком суду про задоволення позову в повному обсязі колегія суддів не погоджується з таких підстав.

Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (частина 1 статті 634 ЦК України).

Частиною 1 статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

У силу статті 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно з частиною 1 статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку з чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. З огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Зі змісту анкети-заяви ОСОБА_1 № 0073/980/1876006/21 від 22.02.2021 вбачається, що у ній передбачена базова процентна ставка 3,3% на місяць. На дату підписання заяви розмір процентної ставки впродовж пільгового періоду становить 0,01% річних.

Доводи апеляційної скарги про безпідставність нарахування процентів є безпідставними.

Оскільки кредитні кошти відповідач не повернув і не сплатив проценти за користування ними, суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку про стягнення кредиту і процентів за користування кредитними коштами.

Разом з тим, із наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що сума заборгованості за договором 48667,36 грн визначена з урахуванням плати за обслуговування рахунку/списання за смс-інформування» у сумі 6195,49 грн.

Про це позивач зазначив у відповіді на відзив (а. с. 100 на звороті), навівши розрахунок суми заборгованості за договором: «(1282497,31 грн (використання кредитних коштів) + 6195,49 грн (плата за обслуговування рахунку/списання за смс-інформування) + 18479,38 грн (проценти за користування кредитними коштами)) 1258504,82 грн (надходження коштів на рахунок) = 48667,36 грн (сума заборгованості)».

Обґрунтовуючи право вимоги, Банк посилався на Договір про видачу та обслуговування міжнародних платіжних пластикових карток (особистих) (публічний) (далі - Договір) і Тарифи на операції з платіжними картками (далі - Тарифи), як невід`ємну частини укладеного з відповідачем договору.

Проте матеріали справи не містять підтверджень, що саме з цим Договором і Тарифами ознайомився ОСОБА_1 та погодився з ними при підписанні анкети-заяви про надання банківських послуг № 0073/980/1876006/21 від 22.02.2021, а також те, що вказані документи на момент отримання ним кредитних коштів взагалі містили умови щодо внесення плати за обслуговування рахунку/списання за смс-інформування.

Без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу умови та правила надання банківських послуг надані позивачем Договір і Тарифи не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного з відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказану обставину.

Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України.

Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України.

Тобто, дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки, характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору.

У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

На підставі частин 1, 5 і 6 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

При застосуванні до спірних правовідносин наведених норм права апеляційний суд відповідно до частини 4 статті 263 ЦПК України враховує висновок щодо застосування відповідних норм права, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі № 342/180/17.

В анкеті-заяві про надання банківських послуг № 0073/980/1876006/21 від 22.02.2021, яка підписана відповідачем, відсутні умови щодо внесення плати за обслуговування рахунку/списання за смс-інформування.

З урахуванням наведеного слушними є доводи апеляційної скарги про необґрунтованість визначення розміру заборгованості за договором з урахуванням нарахованої плати за обслуговування рахунку/списання за смс-інформування у сумі 6195,49 грн.

Не можуть бути прийняті до уваги аргументи Банку про підписання відповідачем паспорта споживчого кредиту та ознайомлення і погодження таким чином з умовами кредитування.

Паспорт споживчого кредиту містить застереження, що інформація, яка зазначена в паспорті, зберігає чинність та є актуальною лише до 23.02.2021. Зазначений документ містить узагальнену інформацію про умови кредитування, орієнтовну загальну вартість кредиту та передує укладенню кредитного договору з позичальником, передбачає проведення оцінки кредитодавцем кредитоспроможності споживача. Таку інформацію Банк надає споживачам фінансових послуг відповідно до Закону України «Про споживче кредитування».

Тому стягнута з ОСОБА_1 сума заборгованості за договором підлягає зменшенню на суму 6195,49 грн (плати за обслуговування рахунку/списання за смс-інформування) до 42471,87 грн.

Інші доводи апеляційної скарги на прийняття рішення у справі не впливають.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, має бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010).

З огляду на викладене рішення суду першої інстанції необхідно змінити і зменшити стягнуту з відповідача суму заборгованості за договором до 42471,87 грн і суму судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог (87,3%) до 2643,44 грн.

В решті рішення суду потрібно залишити без змін.

Документально підтверджені витрати ОСОБА_1 по оплаті судового збору за подання апеляційної скарги підлягають стягненню з позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог у сумі 576,83 грн.

Керуючись статтями 374, 376, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 26 вересня 2024 року змінити і зменшити стягнуту з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «ОТП Банк» суму заборгованості за кредитним договором № 0073/980/1876006/21 від 22.02.2021 до 42471,87 грн (сорок дві тисячі чотириста сімдесят одна грн 87 коп.), суму судового збору до 2643,44 грн (дві тисячі шістсот сорок три грн 44 коп.).

В решті рішення суду залишити без змін.

Стягнути з Акціонерного товариства «ОТП Банк» (місцезнаходження вул. Жилянська, 43, м. Київ, ІК ) на користь ОСОБА_1 (місце проживання АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) витрати по оплаті судового збору за подання апеляційної скарги у сумі 576,83 грн (п`ятсот сімдесят шість грн 83 коп.).

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення у випадках, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Повне судове рішення складено 09 січня 2025 року.

Суддя-доповідач О. І. Талалай

Судді А. П. Корніюк

І. В. П`єнта