Справа № 381/3013/25
Провадження №2/369/8443/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.12.2025 року м. Київ

Суддя Києво-Святошинського районного суду Київської області Янченко А.В., перевіривши матеріали за заявою Фастівської окружної прокуратури Київської області про забезпечення позову у справі № 381/3013/25 за позовною заявою Заступника керівника Фастівської окружної прокуратури Київської області в інтересах держави в особі Фастівської районної державної адміністрації до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: Державне спеціалізоване господарське підприємство «Ліси України» про витребування земельної ділянки, -

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Києво-Святошинського районного суду Київської області перебуває цивільна справа № 381/3013/25 за позовною заявою Заступника керівника Фастівської окружної прокуратури Київської області в інтересах держави в особі Фастівської районної державної адміністрації до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: Державне спеціалізоване господарське підприємство «Ліси України» про витребування земельної ділянки.

У грудні 2025 року до суду надійшла заява Фастівської окружної прокуратури Київської області про забезпечення позову, згідно якої остання просила суд: вжити заходів забезпечення позову у справі № 381/3013/25 шляхом накладення арешту на земельну ділянку з кадастровим номером :01:005:5183 загальною площею 0,7 га, яка на даний час перебуває у власності ОСОБА_1 , (РНОКПП НОМЕР_1 ), яка знаходяться за адресою: Київська область, Фастівський район, с. Віта-Поштова (раніше Києво-Святошинський район).

В обґрунтування заяви про забезпечення позову, заявник посилається на те, що підставою пред`явлення позову є порушення вимог ст.ст. 20, 22, 56, 35, 37, 84, 116, 118, 141, 142, 149 Земельного кодексу України, ст. ст. 42, 57 Лісового кодексу України, при відведенні земельної ділянки з кадастровим номером :01:005:0091, яку поділено на дві земельні ділянки площами 0,69 га та 0,01 га з кадастровими номерами :01:005:5157 та :01:005:5158 та у подальшому об`єднано та присвоєно кадастровий номер :01:005:5183 у приватну власність за рахунок земель лісогосподарського призначення, які перебувають у постійному користуванні ДСГП «Ліси України».

Вказане повністю підтверджується долученими прокуратурою до матеріалів справи доказами.

У позові, який прокурор просить забезпечити, позовні вимоги обґрунтовано тим, що усупереч положень земельного та лісового законодавства Фастівська районна державна адміністрація втратила право користування та розпорядження спірною земельною ділянкою на підставі незаконного рішенням Віто-Поштової сільської ради від 30.10.2008, яким затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_2 та передано йому у власність для ведення особистого селянського господарства земельну ділянку загальною площею 0,7 га в межах Віто-Поштової сільської ради Києво-Святошинського району Київської області.

Після цього, управлінням земельних ресурсів в Києво-Святошинському районі на підставі вищевказаного рішення Віто-Поштової сільської ради ОСОБА_2 25.11.2008 видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 692528 з кадастровим номером: :01:005:0091.

В подальшому рішенням Віто-Поштової сільської ради від 26.03.2009 змінено цільове призначення земельної ділянки з ведення особистого селянського господарства на будівництво розважально-оздоровчого центру, СТО та мийки.

Після цього, відповідно до договору купівлі-продажу від 09.02.2016 за № 125 ОСОБА_2 відчужив належну йому земельну ділянку на користь ОСОБА_1 . Рішенням про державну реєстрацію прав та їх обтяжень 09.02.2016 за індексним номером 28153579 зареєстровано право власності ОСОБА_1 на придбану земельну ділянку.

Також встановлено, що 21.10.2016 на підставі заяви ОСОБА_1 Головним управлінням Держгеокадастру в Києво-Святошинському районі Київської області здійснено поділ земельної ділянки з кадастровим номером :01:005:0091 на дві земельні ділянки площами 0,69 га та 0,01 га з кадастровими номерами :01:005:5157 та :01:005:5158.

Установлено, що зазначене вище рішення Віто-Поштової сільської ради приймались поза межами компетенції, у зв`язку з чим, видача в подальшому державного акту на право власності, зміна цільового призначення земельної ділянки, подальше її відчудження та поділ також здійснено з порушенням вимог законодавства.

Так, відповідно до інформації Українського державного проектного лісовпорядного виробничого об`єднання ВО «Укрдержліспроект» від 26.08.2016 та матеріалів лісовпорядкування 2003 року Васильківського лісництва Виробничої частини ДЛГО «Київліс» земельна ділянка із кадастровим номером :01:005:0091 розташована у виділі 6 кварталу 50 Васильківського лісництва, а за даними лісовпорядкування 2014 року Васильківського лісництва ДП «Київський лісгосп» вказана земельна ділянка розташована у виділі 17 кварталу 50 Васильківського лісництва, є земельною ділянкою лісового фонду, покрита лісовою рослинністю.

За інформацією Київського обласного та по місту Києву управління лісового та мисливського господарства від 19.09.2016 та ДП «Київське лісове господарство» від 15.09.2016 встановлено, що земельна ділянка знаходиться в кварталі лісництва, є лісовим масивом, використовується для ведення лісового господарства та щодо неї не надавалось погодження для вилучення земельної ділянки з постійного користування ДП «Київське лісове господарство».

Відповідно до Проекту організації та розвитку лісового господарства ДЛГ Державного лісогосподарського об`єднання «Київліс» 2003 року спірна земельна ділянка покриті лісовою рослинністю та має наступні таксаційні характеристики: виділ 6: площа 1,5 га, склад 7 дерев берез повислої та 3 сосни звичайної, вік 40 років, висота -18 м, діаметр 18 см., запас на 1 га -170 метрів кубічних.

Згідно Проекту організації та розвитку лісового господарства ДП «Київське лісове господарство» 2014 року спірна земельна ділянка покриті лісовою рослинністю та має відповідні таксаційні характеристики: виділ 17: площа 9,2 га, склад 7 дерев берез повислої та 3 сосни звичайної, вік 51 років, висота 22 м, діаметр 26 см., запас на 1 га - 240 метрів кубічних.

При цьому, нормами ч. 5 Прикінцевих положень Лісового кодексу України визначено, що до одержання в установленому порядку державними лісогосподарськими підприємствами державних актів на право постійного користування земельними лісовими ділянками, документами, що підтверджують це право на раніше надані землі, є планово-картографічні матеріали лісовпорядкування. Документ сформований в системі «Електронний суд» 18.12.2025 5 Таким чином, спірна земельна ділянка відносилась до земель лісогосподарського призначення та перебувала у користуванні ДП «Київське лісове господарство», що підтверджується матеріалами лісовпорядкування.

Разом із тим встановлено, що 21.10.2021 на підставі заяви ОСОБА_1 здійснено поділ земельної ділянки з кадастровим номером :01:005:0091, у результаті чого утворено дві земельні ділянки площами 0,69 га та 0,01 га з кадастровими номерами :01:005:5157 та :01:005:5158, які було витребувано Постановою Верховного Суду від 15.11.2023 у справі № 369/12148/16-ц 910/1809/18 на користь держави в особі Кабінету Міністрів України з незаконного володіння ОСОБА_1 .

Водночас з`ясовано, що під час розгляду справи в суді ОСОБА_1 усвідомлюючи незаконність свої дій щодо набуття права власності на заліснені лісогосподарські землі та невідворотність задоволення позовних вимог, з метою ухилення від юридичної відповідальності та унеможливлення виконання судового рішення на підставі заяви від 28.10.2021 № 1920 об`єднав нещодавно утворені земельні ділянки в одну, якій присвоєно кадастровий номер :01:005:5183.

Згідно з інформацією ВО «Укрдержліспроект» від 05.05.2025 земельна ділянка з кадастровим номером :01:005:5183 як і раніше належить до категорії земель лісогосподарського призначення та перебуває в постійному користуванні тепер вже ДСГП «Ліси України», як правонаступника Васильківського лісництва ДП «Київський лісгосп».

Отже, заява про забезпечення позову обґрунтована необхідністю забезпечити можливість реального виконання рішення у справі та уникнення будь-яких труднощів при його виконанні, у випадку задоволення позову, оскільки державна реєстрація права власності на спірну земельну ділянку за відповідачем ОСОБА_1 , у разі відсутності забезпечення позову, дає останньому право вільно нею розпоряджатись, у тому числі, відчужувати на користь третіх особам, здійснювати зміну конфігурації спірної земельної ділянки шляхом її поділу або об`єднання з іншими земельними ділянками тощо.

Вважає дані обставини прокурор вважає достатніми для задоволення заяви.

Дослідивши заяву про забезпечення позову, додані до неї матеріали та матеріали справи, суддя приходить до наступного висновку.

Згідно з ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України суд на прохання осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову. У заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: причини, у зв`язку з якими потрібно забезпечити позов, вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтування його необхідності, інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Згідно з ст. 152 ЦПК України позов забезпечується: накладенням арешту на майно або грошові кошти, забороною вчиняти певні дії, встановленням обов`язку вчинити певні дії, забороною іншим особам здійснювати платежі або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання, зупиненням продажу описаного майна, зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку, передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» суд, при розгляді заяви про забезпечення позову, повинен з`ясувати характер спору, що виник між сторонами, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Забезпечення позову - це сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо існує ймовірність невиконання судового рішення у майбутньому або виникнення складнощів під час його виконання.

Тобто, вжиття заходів забезпечення позову є заходом забезпечення в майбутньому виконання судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини вказує на необхідність дотримання принципу справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини (у справі "Спорронг і Льоннрот проти Швеції", "Джеймс та інші проти Сполученого королівства") положення статті 1 Першого протоколу містять три окремих правила, які не застосовуються окремо: перше правило проголошує принцип мирного володіння майном, друге стосується позбавлення майна і визначає певні умови для визнання втручання у власність правомірним, третє правило визнає за державами контролювати використання майна за наявності певних умов для цього. Також, щоб зробити висновок, чи відповідає певний захід втручання в право власності принципу правомірного та допустимого втручання, слід оцінити, чи є захід законним, чи переслідує втручання суспільний інтерес, чи є такий захід пропорційним переслідуваним цілям.

У статті 150 ЦПК України встановлені види забезпечення позову, до яких, зокрема, належить заборона вчинення певних дій та інші заходи у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до частини третьої статті 150 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Між тим, суд не вбачає підстав для задоволення вказаної заяви з огляду на те, що прокурор просить забезпечити позов у визначений ним спосіб без надання жодних доказів того, що в разі невжиття заходів забезпечення може бути утрудненим та неможливим виконання рішення суду у випадку задоволення позову, зважаючи на зміст позовних вимог.

Заявником не надано доказів на підтвердження вчинення відповідачем дій, спрямованих на відчуження спірної земельної ділянки після пред`явлення позову до суду. А тому самі лише твердження прокурора про потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення у разі задоволення позову без долучення відповідних доказів та обґрунтувань, не є достатньою підставою для задоволення заяви про забезпечення позову.

Також зважаючи на наведені норми, при вирішенні питання про вжиття заходів забезпечення позову, суд насамперед має дослідити, чи існує небезпека ускладнення можливості виконання рішення суду, чи є така небезпека реальною, та чи співмірні запропоновані заходи забезпечення позову позовним вимогам. При цьому єдиною передбаченою законом підставою для застосування заходів забезпечення позову є ризик ускладнення виконання або неможливості виконання рішення суду у справі.

Таким чином, заявником не наведено і судом не встановлено, що невжиття таких заходів забезпечення позову про які ним заявлено, може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду у цій справі, тому в задоволенні заяви про забезпечення позову слід відмовити.

Одночасно суд роз`яснює, що ця відмова не позбавляє заявника на повторне звернення до суду із заявою про забезпечення позову в порядку встановленому ЦПК України, з урахуванням аргументів, вказаних в мотивувальній частині ухвали.

За таких обставин, аналізуючи вищевикладені обставини, приймаючи до уваги наведені норми процесуального законодавства, з врахуванням роз`яснення Верховного Суду України, виходячи з оцінки обґрунтованості доводів представника позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін; наявності зв`язку між заходом щодо забезпечення позову і предметом позовної вимоги, в тому числі, спроможності заходів, яких заявник просить вжити у порядку забезпечення позову, забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; суд приходить до висновку, що вказана заява про забезпечення позову задоволенню не підлягає, оскільки на даний час судом не встановлено, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду в разі задоволення позову, а також заявником належним чином не обґрунтовано свої вимоги щодо забезпечення позову.

На підставі викладеного та керуючись вимогами ст. ст. 149-154, 353 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Заяву Фастівської окружної прокуратури Київської області про забезпечення позову у справі № 381/3013/25 - залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги на ухвалу суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвалу складено та підписано: 31.12.2025 року.

Суддя А.В. Янченко