Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

Справа №377/696/25

Провадження №2/377/463/25

23 грудня 2025 року Славутицький міський суд Київської області у складі: головуючої - судді Малишенко Т.О., за участю секретаря судового засідання Приліпко К.М., за відсутності учасників справи, розглянувши у відкритому підготовчому засіданні у залі суду в м. Славутичі цивільну справу в порядку загального позовного провадження за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 - про визнання права власності на частку нерухомого майна в порядку спадкування за законом,

У С Т А Н О В И В:

До суду надійшла позовна заява, в якій позивач, посилаючись на статті 4-5, 15-16 ЦПК України, ст.ст. 368, 372, 1217, 1223, 1226, 1261, 1269 ЦК України просить:

- Визнати за ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт громадянина України НОМЕР_1 орган видачі 3218, РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , право власності в порядку спадкування за законом: - на 1/4 частку квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , яка була набута у спільну сумісну власність на підставі Договору міни житла, посвідченого 06 березня 1998 року приватним нотаріусом Славутицького міського нотаріального округу Київської області Степаненко В.Д., зареєстровано в реєстрі за № 1359, зареєстрованого 17.03.1998 Славутицьким міським бюро технічної інвентаризації Київської області в реєстровій книзі № 4 за реєстровим № 22/41, що залишилася як спадок після смерті ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 : Україна Чернігівська область Чернігівський район.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що 10 січня 1993 року у Вільчанській селищній раді Поліського району Київської області був зареєстрований шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , актовий запис № 2 (свідоцтво про укладення шлюбу серія НОМЕР_3 ), після укладення якого дружина перейшла на призвище - ОСОБА_7 .

За час шлюбу у сторін народилось двоє дітей: син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (свідоцтво про народження серія НОМЕР_4 ) та дочка ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (свідоцтво про народження серія НОМЕР_5 ).

08 січня 2022 року між ОСОБА_8 та ОСОБА_9 був зареєстрований шлюб, в зв`язку з чим вона змінила своє дівоче призвище ОСОБА_7 на призвище чоловіка ОСОБА_10 (свідоцтво про шлюб серія НОМЕР_6 ).

Під час шлюбу з ОСОБА_11 за договором міни житла, посвідченим 06 березня 1998 року приватним нотаріусом Славутицького міського нотаріального округу Київської області Степаненко В.Д. зареєстровано в реєстрі за № 1359, ОСОБА_4 , ОСОБА_11 , ОСОБА_5 , ОСОБА_8 було набуто у спільну сумісну власність чотирикімнатну квартиру загальною площею 84.3 м.кв., жилою площею 55.3 м.кв. за адресою: АДРЕСА_1 .

17 березня 1998 року право спільної сумісної власності ОСОБА_4 , ОСОБА_11 , ОСОБА_5 , ОСОБА_8 на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , було зареєстровано Славутицьким міським бюро технічної інвентаризації Київської області в реєстровій книзі № 4 за реєстровим № 22/41, підтвердженням чого є відповідний штамп з відміткою органу інвентаризації на зворотній стороні Договіру міни житла.

Відповідно до вищевказаного правовстановлюючого документами всі разом: ОСОБА_4 , ОСОБА_11 , ОСОБА_5 , ОСОБА_8 стали співвласниками даного житлового приміщення без визначення частки кожного з співвласників, оскільки між ними не було ніякої домовленості щодо частки кожного з них у праві спільної сумісній власності під час набуття даного об`єкту у власність.

ІНФОРМАЦІЯ_3 в Чернігівському районі Чернігівської області помер їх син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на підтвердження чого додано до позову свідоцтво про смерть серія НОМЕР_7 , видане 27 серпня 2007 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Славутицького міського управління юстиції Київської області Україна.

Після його смерті постало питання прийняття та оформлення спадщини, що залишилася після смерті їх сина, до якої входить його доля /частка/ у квартирі, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , розмір якої за життя їх сина ОСОБА_5 у визначеному законом порядку не була визначена.

Серед спадкоємців першої черги за законом, коло яких визначено ст. 1261 ЦК України, залишилися позивач ОСОБА_4 , його батько, та ОСОБА_11 , його мати.

На момент смерті сина, позивач з ним був зареєстрований за однією адресою: АДРЕСА_1 .

Його мати, ОСОБА_11 , була зареєстрована за іншою адресою.

Після смерті їх дитини вони у порядку та строки, визначені ст.ст. 1268 - 1269 ЦК України, заяву про прийняття спадщини сина не подавали.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Враховуючи те, що позивач ОСОБА_4 , на момент відкриття спадщини, був зареєстрований та проживав з сином за однією адресою, він вважається таким, що прийняв спадщину.

Позивач, як спадкоємець першої черги за законом, 17.06.2025 року подав заяву про прийняття спадщини його сина ОСОБА_5 , за якою приватним нотаріусом Вишгородського районного нотаріального округу Київської області Малашенко О.І. була відкрита спадкова справа, номер у Спадковому реєстрі 74219105, номер у нотаріуса 13/2025, спадкодавець ОСОБА_5 . Дані обставини підтверджуються Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 81555865 від 17.06.2025, копію якого додана до позову.

17 червня 2025 року при зверненні до приватного нотаріуса з питання подальшого оформлення спадщини, до складу якої входить частка їх сина у праві спільної сумісної власності у вищевказаній квартирі, що була набута у спільну сумісну власність його дитини та його дружини ОСОБА_11 , йому поставили до відома, що він не зможє оформити своє право на спадщину, яка залишилася після смерті сина, так як в Договорі міни житла, посвідченому 06.03.1998 року не було визначено розмір частки сина ОСОБА_5 , як і інших співвласників нерухомого майна.

З вищенаведених підстав приватним нотаріусом Вишгородського районного нотаріального округу Київської області Малашенко О.І. 04.07.2025 за № 78/02-14 було винесено постанову про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом ОСОБА_4 після смерті сина ОСОБА_5 на частку вищевказаного нерухомого майна - квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , у зв`язку з тим, що частка померлого, яка залишилася як спадщина, під час отримання даного нерухомого майна у спільну сумісну власність за правовстановлюючими документами не визначена.

Внаслідок цього позивач позбавлений можливості належним чином у встановленому законом порядку посвідчити його право на спадщину за законом після смерті сина ОСОБА_5 та отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на його частку у вищевказаному об`єкті нерухомого майна.

Ухвалою судді від 03 грудня 2025 року після виконання вимог, передбачених ч. 6 ст. 187 ЦПК України, було прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 23 грудня 2025 року, одночасно задоволено клопотання позивача про витребування доказів та витребувано у приватного нотаріуса Вишгородського районного нотаріального округу Київської області Малашенко Ольги Іванівни, ( АДРЕСА_2 ) копію спадкової справи, номер у Спадковому реєстрі 74219105 номер у нотаріуса 13/2025, спадкодавець ОСОБА_5 .

В призначене підготовче засідання 23.12.2025 року сторони не з`явились.

Позивач ОСОБА_4 у призначене підготовче засідання не з`явився, про дату, час та місце підготовчого засідання повідомлений належним чином, до суду 05.12.2025 року подав заяву, в якій просив провести підготовче засідання за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_11 у призначене підготовче засідання не з`явилася, про дату, час та місце підготовчого засідання повідомлена належним чином, що підтверджено особистим підписом. До суду 05.12.2025 року подала заяву, в якій просила провести розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнала в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_12 у призначене підготовче засідання не з`явилася, про дату, час та місце підготовчого засідання повідомлена належним чином, що підтверджено особистим підписом. До суду 17.12.2025 року подала заяву, в якій просила провести розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнала в повному обсязі.

Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Відповідно до ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому ст.ст. 206, 207 цього Кодексу.

Як вбачається з ч. 1 ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Частиною 4 ст. 206 ЦПК України визначено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

З матеріалів справи встановлено, що відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серія НОМЕР_3 10 січня 1993 року у Вільчанській селищній раді Поліського району Київської області був зареєстрований шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , актовий запис № 2, після укладення якого дружина перейшла на призвище - ОСОБА_7 .

За час шлюбу у сторін народилось двоє дітей: син ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 (свідоцтво про народження серія НОМЕР_4 ) та дочка ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (свідоцтво про народження серія НОМЕР_5 ).

08 січня 2022 року між ОСОБА_8 та ОСОБА_9 був зареєстрований шлюб, в зв`язку з чим вона змінила своє дівоче призвище ОСОБА_7 на призвище чоловіка ОСОБА_10 (свідоцтво про шлюб серія НОМЕР_6 ).

За договором міни житла, посвідченим 06 березня 1998 року приватним нотаріусом Славутицького міського нотаріального округу Київської області Степаненко В.Д. зареєстровано в реєстрі за № 1359, ОСОБА_4 , ОСОБА_11 , ОСОБА_5 , ОСОБА_8 було набуто у спільну сумісну власність чотирикімнатну квартиру загальною площею 84.3 м.кв., жилою площею 55.3 м.кв. за адресою: АДРЕСА_1 .

17 березня 1998 року право спільної сумісної власності ОСОБА_4 , ОСОБА_11 , ОСОБА_5 , ОСОБА_8 на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , було зареєстровано Славутицьким міським бюро технічної інвентаризації Київської області в реєстровій книзі № 4 за реєстровим № 22/41, підтвердженням чого є відповідний штамп з відміткою органу інвентаризації на зворотній стороні Договіру міни житла.

Відповідно до вищевказаного правовстановлюючого документами всі разом: ОСОБА_4 , ОСОБА_11 , ОСОБА_5 , ОСОБА_8 стали співвласниками даного житлового приміщення без визначення частки кожного з співвласників, оскільки між ними не було ніякої домовленості щодо частки кожного з них у праві спільної сумісній власності під час набуття даного об`єкту у власність.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_8 виданого 27 серпня 2007 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Славутицького міського управління юстиції Київської області Україна, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 в Чернігівському районі Чернігівської області.

Відповідно до пункту 10 частини 1 постанови Верховної Ради України «Про утворення та ліквідацію районів» № 807-ІХ від 17.07.2020 у Київській області утворено Вишгородський район (з адміністративним центром у місті Вишгород) у складі територій Вишгородської міської, Димерської селищної, Іванківської селищної, Петрівської сільської, Пірнівської сільської, Поліської селищної, Славутицької міської територіальних громад, затверджених Кабінетом Міністрів України.

З витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 74219105 вбачається, що приватним нотаріусом Вишгородського районного нотаріального округу Київської області Малашенко О.І. було зареєстровано спадкову справу, номер у Спадковому реєстрі 74219105, номер у нотаріуса 13/2025, спадкодавець ОСОБА_5 .

Як вбачається із спадкової справи № 13/2025, відкритої щодо майна померлого ОСОБА_5 , яка надійшла до суду 05 грудня 2025 року на виконання ухвали суду від 03.12.2025 року, 17 червня 2025 року за заявою ОСОБА_4 про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, приватним нотаріусом була відкрита спадкова справа за номером 13/2025 (номер в Спадковому реєстрі 74219105).

Як вбачається з Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 81555883 від 17.06.2025, помер ОСОБА_5 за життя заповіту не залишив. Відповідно до інформації Управління адміністративних послуг виконавчого комітету Славутицької міської ради Вишгородського району Київської області № 15-19/875 від 03.06.2025, за даними Реєстру Славутицької територіальної громади станом на день смерті ОСОБА_5 , а саме ІНФОРМАЦІЯ_5 , був зареєстрован за адресою: АДРЕСА_1 , також був зареєстрований ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_6 , з 21.04.1998 року по теперішній час. Померлий ОСОБА_5 був зареєстрований за вищевказаною адресою з 21.04.1998 по 05.09.2007 року (знятий з реєстрації у зв`язку зі смертю).

Відповідно до постанови приватного нотаріуса Вишгородського районного нотаріального округу Київської області Малашенко О.І. № 78/02-14 від 04.07.2025 про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину, було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом ОСОБА_4 після смерті ОСОБА_5 , у зв`язку з тим, що частка померлого у вказаному майні не визначена.

Як вбачається із Звіту про оцінку майна, складеного 12 липня 2025 року ФОП ОСОБА_13 , ринкова вартість чотирьохкімнатної квартири загальною площею 84,3 кв. м, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , складає 537862,00 гривень без ПДВ.

З урахуванням наведеного, позивач оформити належним чином спадщину після смерті сина ОСОБА_5 не має можливості, оскільки під час набуття ОСОБА_4 , ОСОБА_11 , ОСОБА_5 , ОСОБА_8 у спільну власність квартири за АДРЕСА_3 , не було визначено розмір часток кожного із співвласників.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Частиною 1 ст. 15 Цивільного кодексу України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України, ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Із змісту позовної заяви вбачається, що відсутність визначення частки спадкодавця у праві спільної сумісної власності позбавляє можливості позивачу отримати свідоцтво про право на спадщину за законом у позасудовому порядку, що підтверджено постановою приватного нотаріуса Малашенко О.І. № 78/02-14 від 04.07.2025 про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину. Таким чином, позивач звернувся до суду із метою захисту свого спадкового права.

Згідно зі ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Як вбачається з приписів ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

За змістом ч. 1 ст. 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах.

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини ( статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ч.1 ст. 1262 ЦК України, у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина 1 ст. 1296 ЦК України).

Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину ( частина 3 ст. 1296 ЦК України).

Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Виходячи з наведених норм матеріального права, кватрира, розташована за адресою: АДРЕСА_1 належала на праві спільної сумісної власності ОСОБА_4 , ОСОБА_11 , ОСОБА_5 , ОСОБА_8 на підставі договору міни житла, посвідченого 06 березня 1998 року приватним нотаріусом Славутицького міського нотаріального округу Київської області Степаненко В.Д. зареєстровано в реєстрі за № 1359.

За відсутності домовленостей між співвласниками щодо розміру частки кожного з них у спільному майні законом презюмується рівність часток у праві спільної сумісної власності.

У зв`язку з цим правильним є застосування принципу рівності часток співвласників при визначенні часток у спільній сумісній власності, які не визначені за домовленістю співвласників або законом.

Таким чином, частка співвласника нерухомого майна - квартира, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , що належала ОСОБА_14 , ОСОБА_11 , ОСОБА_5 , ОСОБА_8 , становить одну четверту її частки у кожного.

Як зазначено у ст. 372 ЦК України, у разі поділу майна, яке має статус спільної сумісної власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Відповідно до ст. 372 ЦК України, у разі поділу майна, яке має статус спільної сумісної власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Я стверджую, що ніякої домовленості, ні усної, ні письмової, щодо часток кожного з співвласників у житловому будинку та земельної ділянки під час отримання їх у приватну власність між його співвласниками не було. Інше законом також не встановлено.

Відповідно до приписів даної норми закону кожен з співвласників даної кварири після набуття її у спільну сумісну власність отримав право власності на 1/4 частку цього об`єкту нерухомого майна.

Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

За приписами ст. 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб`єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі.

За ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

За ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Виходячи з вищенаведеного ОСОБА_4 під час набуття квартири у спільну сумісну власність, отримав право на рівну долю (частку) у виді 1/4 частини квартирі АДРЕСА_3 .

За змістом ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Як зазначено у постанові Верховного Суду від 16 червня 2021 року в справі № 570/997/19, для оформлення права на спадщину закон не вимагає рішення суду про визначення частки спадкодавця. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. За змістом статті 392 ЦК України право власності на майно може бути визнано судом у випадку, коли це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує це право. Відповідно до ч. 1 ст. 25 ЦК України здатність мати цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи.

Разом із тим, цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті (ч. 4 ст. 25 ЦК України). Визначення судом частки співвласника у праві спільної власності на нерухоме майно за померлим не узгоджується з вимогами чинного законодавства, оскільки у такому разі судом буде вирішено питання про права особи, яка не має цивільної процесуальної правоздатності та дієздатності, що свідчить, у тому числі, про неефективність способу захисту права особи відповідно до положень статті 16 ЦК України. У такому випадку спадкоємець не позбавлений можливості захисту своїх прав шляхом подання позову про визнання права власності в порядку спадкування.

Враховуючи, що позивач ОСОБА_4 який є батьком ОСОБА_5 який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 і спадкоємцем першої черги за законом, прийняв у встановленому законом порядку спадщину, нотаріус не може видати позивачу свідоцтво про право на спадщину за законом у зв`язку з тим, що невизначена частка спадкодавця ОСОБА_5 в квартирі, розташованій за адресою: АДРЕСА_1 то необхідно визнати право власності за позивачем на 1/4 частку у зазначеному майні що залишилася як спадок після смерті його сина ОСОБА_5 , в порядку спадкування за законом.

СУДОВІ ВИТРАТИ.

За змістом ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За змістом ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем ОСОБА_4 було сплачено судовий збір в сумі 1344,65 гривень.

Позивач ОСОБА_4 в поданій до суду позовній заяві просив не стягувати на його користь понесені ним судові витрати по оплаті судового збору за подання позовної заяви до суду.

За змістом ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частиною 3 ст. 13 ЦПК України передбачено, що учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Виходячи з наведеного, враховуючи, що позивач просив не стягувати судовий збір, сплачений при поданні позову, з відповідачів на користь позивача не стягується.

На підставі викладеного, керуючись статтями 258-259, 263-265, 280-282 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт громадянина України НОМЕР_1 орган видачі 3218, РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , право власності в порядку спадкування за законом: - на 1/4 частку квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , яка була набута у спільну сумісну власність на підставі Договору міни житла, посвідченого 06 березня 1998 року приватним нотаріусом Славутицького міського нотаріального округу Київської області Степаненко В.Д., зареєстровано в реєстрі за № 1359, зареєстрованого 17.03.1998 Славутицьким міським бюро технічної інвентаризації Київської області в реєстровій книзі № 4 за реєстровим № 22/41, що залишилася як спадок після смерті ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 : Україна Чернігівська область Чернігівський район.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду. Апеляційна скарга може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення виготовлено 30.12.2025 року.

Учасники справи:

Позивач ОСОБА_15 ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , РНОКПП НОМЕР_9 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_4 .

Відповідач ОСОБА_17 ІНФОРМАЦІЯ_9 , РНОКПП НОМЕР_10 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя Т. О. Малишенко