РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 293/1180/25

Провадження № 2/293/718/2025

18 грудня 2025 рокуселище Черняхів

Черняхівський районний суд Житомирської області в складі:

головуючої судді Проценко Л.Й.

за участю секретаря судового засідання Ничипорук Н.А.

позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Черняхів в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини

ВСТАНОВИВ:

І. КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

02.10.2025 ОСОБА_1 звернувся до Черняхівського районного суду Житомирської області з позовом до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. В позовній заяві позивач просить суд:

- визнати поважною причину пропуску ним строку для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в селі Нові Сали Житомирського району Житомирської області;

- визначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в селі Нові Сали Житомирського району Житомирської області, терміном на 2 (два) місяці з дня набрання рішенням суду законної сили.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_2 в с.Нові Сали Житомирського району Житомирської області помер ОСОБА_3 . За життя 13.04.2021 він склав заповіт, яким на випадок смерті заповів позивачу та ОСОБА_4 в рівних частках кожному земельні ділянки, що знаходяться на території Салівської сільської ради Черняхівського району Житомирської області площею 2,3507 кадастровий номер :12:000:0043 та площею 0,9121 га кадастровий номер :15:000:0079. Заповіт посвідчено приватним нотаріусом Хорошівського районного нотаріального округу Житомирської області та зареєстровано реєстрі за №312. Заповіт не змінений та не скасований.

ОСОБА_4 13.08.2025 подала заяву до нотаріальних органів, що спадщину у встановлені законом строки вона не приймала та за продовженням цього строку до суду звертатись не буде.

Завідувач Ченяхівської державної нотаріальної контори Пилипчук В.І. відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, з тієї причини, що позивач не прийняв спадщину в порядку та строк встановлений чинним законодавством.

Визначений ст.1270 ЦК України шестимісячний строк для прийняття спадщини позивач пропустив з тієї причини, що проживає та працює в м.Києві та за його межами і на момент відкриття спадщини не мав можливості приїхати до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини через об`єктивні обставини, що склалися пов`язані з роботою під час встановленого в Україні військового стану.

В зв`язку з викладеним, позивач просить суд визнати поважною причину пропуску ним строку для подачі заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 та визначити йому додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини терміном в 2 (два) місяці з дня набрання рішенням суду законної сили.

ІІ. ПРОЦЕДУРА ТА ПОЗИЦІЇ СТОРІН

Ухвалою від 07.10.2025 суд залишив позовну заяву без руху та надав позивачу 7-ти денний строк з дня отримання цієї ухвали для усунення недоліків, зазначених у мотивувальній частині (а.с.17-18)

У визначений судом строк позивач подав до суду заяву про усунення недоліків (а.с.20-21).

Ухвалою від 27.10.2025 суд прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі та призначив розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Підготовче судове засідання суд призначив на 10 год. 30 хв. 24.11.2025. Суд одночасно задовольнив клопотання представника позивача про витребування доказів (а.с.23).

24.11.2025 сторони в підготовче судове засідання не з`явились. Позивача у позовній заяві просив розгляд справи проводити у його відсутності (а.с.3). Відповідач ОСОБА_2 19.11.2025 подала до суду заяву, в якій просить дану справу розглядати у її відсутності. Позов визнає, не заперечує проти його задоволення (а.с.32).

24.11.2025 суд постановив ухвалу, якою закрив підготовче провадження та призначив цивільну справу до судового розгляду по суті на 11:40 год. 18.12.2025.(а.с.36).

18.12.2025 позивач в судовому засіданні позов підтримав, просив його задовольнити. Вказав, що йому не було відомо про смерть ОСОБА_3 , який помер раптово у відносно молодому віці 47 років. Про його смерть він дізнався лише в серпні 2025 року. Просив задовольнити позов та поновити йому строк для прийняття спадщини. Також просив не стягувати з відповідачки сплачений ним судовий збір.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась, причини неявки до суду не повідомила. У матеріалах справи міститься її заява про розгляд справи у її відсутності. Позов визнає, не заперечує проти його задоволення (а.с.32).

Як встановлено, частиною 8 статті 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до ч.1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

У судовому засіданні 18.12.2025, відповідно до вимог ч.6 ст. 259, ст. 268 ЦПК України, суд оголосив скорочене рішення суду.

ІІІ. ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 в м.Житомирі у віці 47 років помер ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 17.05.2024 (а.с.5).

Із копії заповіту від 13.04.2021, посвідченого приватним нотаріусом Хорошівського районного нотаріального округу Житомирської області Толстіхіною Н.Д. вбачається, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 на випадок своєї смерті заповів земельні ділянки за кадастровим номером :12:000:0043 площею 2,3507 га, та :15:000:0079 площею 0,9121 га, які знаходяться на території Салівської сільської ради Черняхівського району Житомирської області, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 в рівних частках кожному. Заповіт зареєстрований в реєстрі за №312 (а.с.6).

ОСОБА_4 13.08.2025 подала заяву до нотаріальних органів та всіх кого це стосується про те, що їй відомо що ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 залишив на її ім`я заповіт, проте спадщину у встановлені законом строки вона не прийняла та за продовженням цього строку до суду звертатись не буде. Дана заява посвідчена приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Науменко М.Г. та зареєстрована в реєстрі за №2478 (а.с.7).

Із довідки Салівського старостинського округу Черняхівської селищної ради №60 від 16.09.2025 вбачається, що до дня смерті, на день смерті та в шестимісячний строк після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 проживали та були зареєстровані мати померлого ОСОБА_5 , 1941 р.н. та брат ОСОБА_6 , 1982 р.н. (а.с.8).

Право власності ОСОБА_3 на земельні ділянки з кадастровими номерами :12:000:0043 площею 2,3507 га, та :15:000:0079 площею 0,9121 га підтверджується витягами з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права №254278025 від 26.04.2021 та №254277685 від 26.04.2021, а також копією державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ ЖТ №032248 (а.с.12,13,14).

Згідно повідомлення Черняхівської державної нотаріальної контори №671/01-16 від 06.11.2025 спадкова справа до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 не заводилася (а.с.31).

ІV. НАЦІОНАЛЬНЕ ЗАКОНОДАВСТВО, ЩО ПІДЛЯГАЄ ЗАСТОСУВАННЮ ТА ОЦІНКА ДОКАЗІВ

Спірні правовідносини регулюються нормами цивільного законодавства.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з частиною першою статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що позивач звернувся до суду в порядку позовного провадження з позовними вимогами про визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Відповідно до ч.2 ст.1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи.

Згідно ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Частиною 1 ст.1270 ЦК України встановлено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Стаття 1272 ЦК України визначає наслідки пропущення строку для прийняття спадщини, відповідно до якої, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Відповідно до правових висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 17.12.2021 у справі № 369/6254/19-ц, оцінка поважності причин пропуску строку звернення з заявою про прийняття спадщини повинна, у першу чергу, стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду мають існувати об`єктивні та істотні перешкоди для прийняття спадщини. Інші періоди досліджуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду.

Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17, а також у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду: від 17 жовтня 2019 року у справі № 766/14595/16 (провадження № 61-6700св19), від 30 січня 2020 року у справі № 487/2375/18 (провадження № 61-10136св19), від 31 січня 2020 року у справі № 450/1383/18 (провадження № 61-21447св19).

При цьому, вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини кожної справи.

Разом з тим, Пленум Верховного Суду України у пункті 24 постанови від 30.05.2008 №7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз`яснив, що, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: тривала хвороба спадкоємців; велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, у тому числі закордонними; перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. За приписами ст. 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України.

Також суд при розгляді справ застосовує Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Так, стаття 1 Першого протоколу до конвенції закріплює захист власності і встановлює, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно з усталеною практикою Європейського Суду з прав людини Конвенція призначена для гарантування не теоретичних або ілюзорних прав, а прав практичних та ефективних (рішення від 9 жовтня 1979 року в справі Ейрі (пункт 24), рішення від 30 травня 2013 року в справі «Наталія Михайленко проти України (пункт 32). У розумінні статті 1 Першого протоколу до Конвенції «майном» визнаються активи, включаючи права вимоги, стосовно яких заявник може стверджувати, що він має принаймні «законне сподівання» на отримання можливості ефективно здійснити майнове право (рішення ЄСПЛ у справі «Стретч проти Сполученого Королівства» (пункт 32). «Законне сподівання» на отримання «активу» також може захищатися статтею 1 Першого протоколу. Так, якщо суть вимоги особи пов`язана з майновим правом, особа, якій воно надане, може вважатися такою, що має «законне сподівання», якщо для такого права у національному законодавстві існує достатнє підґрунтя - наприклад, коли є усталена практика національних судів, якою підтверджується його існування (рішення у справі «Копецький проти Словаччини» (Kopecky v. Slovakia).

Отже, враховуючи принцип автономного тлумачення понять, застосований в практиці Європейського суду, отримане (хоча і не оформлений належним чином) спадкове майно охоплюється поняттям "майно" в розумінні ст. 1 Першого протоколу.

Також згідно з правовою позицію ЄСПЛ у справі «Ілхан проти Туреччини» від 27.06.2000 при вирішення питання пропуску строку на вчинення дій має застосовуватись правило встановлення всіх обставин з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру.

Крім іншого, судом враховується рішення ЄСПЛ у справі «Маркс проти Бельгії» від 13.06.1979 року, ст. 1 Першого Протоколу доКонвенції про захист прав людини і основоположних свобод, які по своїй суті є гарантом права власності, оскільки визнають право будь-якої особи на безперешкодне користування своїм майном.

Вирішуючи питання поважності причин пропуску позивачем строку для прийняття спадщини суд також враховує, що згідно з правовою позицією Верховного Суду у справі ВС/КЦС № 681/203/17-ц від 17.10.2018р. принцип «пропорційності» тісно пов`язаний із принципом верховенства права: принцип верховенства права є фундаментом, на якому базується принцип «пропорційності», натомість принцип «пропорційності» є умовою реалізації принципу верховенства права і водночас його необхідним наслідком. Судова практика Європейського суду з прав людини розглядає принцип «пропорційності» як невід`ємну складову та інструмент верховенства права, зокрема й у питаннях захисту права власності. Дотримання принципу «пропорційності» передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, все одно буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства. Ужиті державою заходи мають бути ефективними з точки зору розв`язання проблеми суспільства, і водночас пропорційними щодо прав приватних осіб. Оцінюючи пропорційність, слід визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, оскільки обмеження не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети.

Дослідивши матеріали справи та відповідні правовідносини, судом встановлено та підтверджується матеріалами справи те,що ОСОБА_1 є спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . Заповіт не змінений та не скасований. Водночас, встановлено, що інші спадкоємці з заявою про прийняття спадщини після померлої ОСОБА_3 до нотаріуса у встановлений законодавством строк не звертались. Спадкова справа після його смерті не заводилась. Як стверджує позивач шестимісячний строк для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 він пропустив через те, що він, не будучи членом сім`ї чи близьких родичем спадкодавця, дізнався про смерть ОСОБА_3 лише в серпні 2025 року. За даних обставин позивач не мав можливості у визначений законом шестимісячний строк звернутись до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини.

У постанові від 20 липня 2022 року у справі № 461/2565/20 КЦС ВС зазначив, що право на заповіт може бути здійснене протягом усього життя особи і включає в себе як право на складення заповіту або кількох заповітів, так і права на їх зміну чи скасування. Усі наведені правомочності заповідача в сукупності із засобами їх правової охорони та захисту реалізація свободи заповіту, яка є принципом спадкового права. Свобода заповіту як принцип спадкового права включає, серед інших елементів, також необхідність поваги до волі заповідача та обов`язковість її виконання.

Згідно сталої практики Верховного Суду, у вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права. За конкретних фактичних обставин кожної справи пропуск строку для прийняття спадщини суд має оцінювати з урахуванням тривалості такого пропуску та загальних засад цивільного законодавства, як-от розумність, добросовісність та справедливість. Головною ознакою поважних причин такого пропуску є те, що вони унеможливлюють своєчасне звернення із заявою про прийняття спадщини.

Суд вважає, що в даному випадку задоволення позовних вимог є дотримання принципу пропорційності між застосовуваним заходом та переслідуваною метою, якою є захист порушених прав позивача в аспекті ст.6 Конвенції, також задоволення позову і визначення позивачу додаткового строку на прийняття спадщини не буде суперечити принципам законності, добросовісності, розумності та справедливості та не буде порушувати права та законні інтереси інших осіб. Водночас відмова у задоволенні позову може становити непропорційне втручання у право особи на мирне володіння майном, невизначеність правового статусу земельної ділянки.

Отже, задоволення позову відповідатиме практиці Європейського суду з прав людини.

Відповідно до рішення «Проніна проти України» № 63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року, п. 1 статті 6 Конвенції (995_004) зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пунктом 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE (Серявін та інші проти України), № 4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Таким чином, зважаючи на незначну тривалість пропуску строку для прийняття спадщини, враховуючи свободу заповіту, визнання позову відповідачем, яка не претендує на часту майна, охоплену заповітом, виходячи із принципів розумності, добросовісності та справедливості, також встановивши причини, що унеможливлювали своєчасне звернення позивача із заявою про прийняття спадщини, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог в повному обсязі.

V. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ МІЖ СТОРОНАМИ

Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи те, що позивач просить не стягувати судові витрати з відповідача, суд залишає судові витрати у виді сплаченого позивачем судового збору за ним та не стягує з позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 1269, 1270 , 1272 ЦК України, ст.ст. 2, 12, 13, 18, 76-81, 141, 259, 263-265, 268, 273, 280-284, 293, 315, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини задовольнити повністю.

Визнати поважною причину пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини ОСОБА_1 після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Нові Сали, Житомирського району Житомирської області.

Визначити ОСОБА_1 додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Нові Сали, Житомирського району Житомирської області, терміном в 2 (два) місяці з дня набрання рішенням суду законної сили.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників у справі:

Позивач:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4

адреса: АДРЕСА_2 .

РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6

адреса: АДРЕСА_1 ,

РНОКПП НОМЕР_3 .

Повний текст рішення суду складений та підписаний 29.12.2025.

Суддя Людмила ПРОЦЕНКО