Справа № 603/22/25
Провадження №2-о/603/9/2025
УХВАЛА

14 січня 2025 року м. Монастириська

Суддя Монастириського районного суду Тернопільської області Пасічник А. З., ознайомившись із матеріалами заяви ОСОБА_1 про визнання фізичної особи безвісно відсутньою,

в с т а н о в и в :

13 січня 2025 року ОСОБА_1 звернулася в порядку окремого провадження до суду із заявою про визнання осіб безвісно відсутніми, а саме її дочок ОСОБА_2 , 1978 р.н. та ОСОБА_3 , 1969 р.н., з метою подальшого звільнення її сина з військової служби на підставі вимог підпункту г) пункту 2 частини 4 статі 26 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 №2232-ХІІ, а саме: через такі сімейні обставини або інші поважні причини, якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу у зв`язку з необхідністю здійснення подальшого догляду за особою ІІ групи або за особою, яка за висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я потребує постійного догляду, у разі відсутності інших осіб які можуть здійснювати такий догляд (абз.13 п.3 ст. 12 Закону).

Дослідивши матеріали заяви,керуючись ч. 1 ст. 185 ЦПК України, прихожу до висновку, що заяву необхідно залишити без руху, з підстав подачі її без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до частини 2 статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою.

Частиною 3 ст. 294 ЦПК України передбачено, що справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

Згідно ч.5 ст 177 ЦПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Згідно статтею 43 ЦК України фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. У разі неможливості встановити день одержання останніх відомостей про місце перебування особи початком її безвісної відсутності вважається перше число місяця, що йде за тим, у якому були одержані такі відомості, а в разі неможливості встановити цей місяць - перше січня наступного року. Порядок визнання фізичної особи безвісно відсутньою встановлюється Цивільним процесуальним кодексом України.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 07 травня 2018 року у справі № 225/1297/17 зроблено висновок, що норма статті 43 ЦК України передбачає перш за все з`ясування місця постійного проживання особи на час її зникнення, заходів, які приймала заявник для встановлення місця знаходження особи, щодо якої ставиться питання про визнання безвісно відсутнім, та чи були вичерпані усі можливості для її знаходження.

Згідно зі статтею 305 ЦПК України заява про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою подається до суду за місцем проживання заявника або за останнім відомим місцем проживання (перебування) фізичної особи, місцеперебування якої невідоме, або за місцезнаходженням її майна.

Статтею 306 ЦПК України передбачено, що у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку.

Із поданої заяви ОСОБА_1 не вбачаються обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичних осіб, або обставини, що загрожували смертю фізичним особам, які пропали безвісти, або обставини, що дають підставу припускати їх загибель від певного нещасного випадку. Натомість, ОСОБА_1 лише зазначає мету з якою їй необхідно визнати вказаний факт.

Звертаю увагу, що факт визнання особи безвісно відсутньою має широке коло правових наслідків, тому мають бути вжитті всі заходи для з`ясування обставин зникнення осіб, заходи щодо їх розшуку.

Окрім того, за правилами ч. 1 ст. 307 ЦПК України, суд до початку розгляду справи встановлює осіб (родичів, співробітників тощо), які можуть дати свідчення про фізичну особу, місцеперебування якої невідоме, а також запитує відповідні організації за останнім місцем проживання відсутнього (житлово-експлуатаційні організації, органи реєстрації місця проживання осіб або органи місцевого самоврядування) і за останнім місцем роботи про наявність відомостей щодо фізичної особи, місцеперебування якої невідоме.

До матеріалів заяви про визнання ОСОБА_2 , 1978 р.н. та ОСОБА_3 , 1969 р.н.безвісно відсутніми ОСОБА_4 надано:

-копія паспорта ОСОБА_4 серії НОМЕР_1 , виданий Монастириським РВ УМВСУ в Тернопільській області від 17 грудня 1998 роук;

-копія картки фізичної особи платника податків ОСОБА_4 ;

-копія пенсійного посвідчення № НОМЕР_2 виданого на ім`я ОСОБА_4 ;

-копія довідки акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААГ №719319 ОСОБА_4 , яка проходила повторний огляд, за результатами якого їй встановлено друга група інвалідності довічно;

-копія заключення ЛКК №353 від 312 грудня 2024 року,згідно рішення якого ОСОБА_4 потребує постійного стороннього догляду.

-копія договору довічного утримання (догляду) від 01 грудня 2024 року, укладеного між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у зв`язку із відсутністю інших осіб, які можуть здійснювати догляд;

-копія довідки про зареєстрованих у житловому будинку у приміщенні/будинку осіб АДРЕСА_1 , виданої відділом реєстрації та обліку місця проживання фізичних осіб Монастириської міської ради, згідно даних якої за адресою: АДРЕСА_2 зареєстрована ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

-копія акта обстеження будинковолодіння за результатами розгляду заяви ОСОБА_4 про необхідність обстеження місця проживання зареєстрованих громадян, а саме: ОСОБА_4 по АДРЕСА_2 , згідно даних якого в ході обстеження встановлено, що ОСОБА_4 , 1948 р.н., пенсіонерка, інвалід ІІ групи, зареєстрована та проживає сама за вищевказаною адресою, що підтверджують сусіди: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 .

Звертаю увагу, що відповідно до ст. 745 ЦК України договір довічного утримання (догляду) укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню.

Ні подана заява ОСОБА_4 , ні вищезазначені документи не вказують на обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичних осіб, а саме ОСОБА_2 , 1978 р.н. та ОСОБА_3 , 1969 р.н. Щодо вказаних осіб не надано даних про останнє місце їх проживання, відомостей з останнього місця їх роботи; житлово-експлуатаційних організацій; відомостей з адресних столів щодо відсутніх осіб; інформації з державної прикордонної служби України щодо перетинання державного кордону України вказаними особами; інформації про перебування на обліку в органах Пенсійного фонду України, як одержувачі пенсійних виплат; відомостей з державної податкової служби про наявність доходів щодо відсутніх осіб. До матеріалів заяви також не надано документів, які б свідчили про звернення заявниці до правоохоронних органів з метою розшуку безвісті зниклих осіб та про результати такого розшуку. Окрім того, не вказано осіб (родичів, співробітників тощо), які можуть дати свідчення про фізичну особу, місцеперебування якої невідоме, у тому числі інших родичів, близьких осіб, співробітників, інших осіб із зазначенням їх прізвищ, імен, по батькові, місця проживання чи роботи, контактних даних тощо, які можуть дати свідчення про місцеперебування ОСОБА_2 , 1978 р.н. та ОСОБА_3 , 1969 р.н та/або на права та обов`язки яких може вплинути рішення суду щодо визнання його безвісно відсутнім.

Слід звернути увагу, що у заяві про визнання ОСОБА_2 , 1978 р.н. та ОСОБА_3 , 1969 р.н. безвісно відсутніми, ОСОБА_4 зазначає, що вони являються її дочками, не надаючи суду підтверджуючих ці обставини документів.

Також, в поданій заяві не зазначено організацій, до яких необхідно здійснити запити за останнім місцем проживання відсутніх (житлово-експлуатаційні організації, органи реєстрації місця проживання осіб або органи місцевого самоврядування) і за останнім місцем роботи про наявність відомостей щодо фізичної особи, місцеперебування якої невідоме, що перешкоджає суду здійснити належну підготовку до розгляду справи по суті, як передбачено статтею 307 ЦПК України.

Фактична відсутність відомостей про місце перебування ОСОБА_2 , 1978 р.н. та ОСОБА_3 , 1969 р.н. не є безумовною підставою для порушення питання про визнання їх безвісно відсутніми.

Вважаю за необхідне звернути увагу, на те, що за правилами ч. 2 ст. 307 ЦПК України, одночасно суд вживає заходів через органи опіки та піклування щодо встановлення опіки над майном фізичної особи, місцеперебування якої невідоме, якщо опіку над майном ще не встановлено. На підставі рішення суду про визнання фізичної особи безвісно відсутньою, відповідно до частини першої вищевказаної статті, нотаріус за останнім місцем її проживання описує належне їй майно та встановлює над ним опіку.

Положеннями статті 44 ЦК України передбачено порядок встановлення опіки над майном фізичної особи, яка визнана безвісно відсутньою.

Опікун над майном фізичної особи, яка визнана безвісно відсутньою, або особи, зниклої безвісти за особливих обставин, приймає виконання цивільних обов`язків на її користь, погашає за рахунок її майна борги, управляє цим майном в її інтересах (частина третя статті 44 ЦК України).

Згідно з частиною четвертою статті 44 ЦК України за заявою заінтересованої особи опікун над майном фізичної особи, яка визнана безвісно відсутньою, або особи, зниклої безвісти за особливих обставин, надає за рахунок цього майна утримання особам, яких вони за законом зобов`язані утримувати.

Опіка над майном припиняється у разі скасування рішення суду про визнання фізичної особи безвісно відсутньою, а також у разі появи особи, зниклої безвісти за особливих обставин (частина п`ята статті 44 ЦК України).

Частиною 4 статті 294 ЦПК України передбачено, що справи окремого провадження суд розглядає за участю заявника і заінтересованих осіб.

До заінтересованих осіб належать особи, які беруть участь у справі та мають у ній юридичну заінтересованість. Коло заінтересованих осіб визначається взаємовідносинами із заявником у зв`язку з обставинами, які підлягають встановленню і які можуть вплинути на їх права та обов`язки. Участь у справі цих осіб зумовлюється тим, що із установленням окремих обставин заявник може реалізувати свої права у правовідносинах, у яких беруть участь і заінтересовані особи. Для цих осіб характерним є те, що їхні суб`єктивні права та обов`язки мають юридичний зв`язок із суб`єктивними правами і обов`язками заявників.

В заяві про визнання осіб безвісно відсутніми ОСОБА_4 зазначила, що вказана заява подана з метою подальшого звільнення її сина з військової служби на підставі вимог підпункту г) пункту 2 частини 4 статі 26 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 №2232-ХІІ, а саме: через такі сімейні обставини або інші поважні причини, якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу у зв`язку з необхідністю здійснення подальшого догляду за особою ІІ групи або за особою, яка за висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я потребує постійного догляду, у разі відсутності інших осіб які можуть здійснювати такий догляд (абз.13 п.3 ст. 12 Закону).

Оскільки визнання в судовому порядку обох доньок заявниці безвісно відсутніми вплине на можливість звільнення з військової служби ОСОБА_5 , заявнику необхідно залучити до участі у справі в якості заінтересованих осіб Міністерство оборони України, військову частину в якій ОСОБА_5 проходить службу, відповідний ТЦК та СП за яким обліковувався ОСОБА_5 . Також необхідно залучити до участі у справі самого ОСОБА_5 та інших родичів зниклих безвісті осіб, а в разі їх відсутності відповідну територіальну громаду, та надати копії заяв разом з додатками до них для направлення усім залученим заінтересованим особам.

Відповідно до ч. 2-3 ст. 185 ЦПК України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити). Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Враховуючи вищенаведене, заявнику рекомендовано усунути вищевказані недоліки заяви для подальшого вирішення питання щодо відкриття провадження по справі.

Вважаю за необхідне надати заявнику строк для усунення недоліків заяви протягом 10 днів з дня отримання копії даної ухвали.

Керуючись статтями 175, 260, 261, 293, 294, 306 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Заяву ОСОБА_4 про визнання особи безвісно відсутньою залишити без руху та надати заявнику десятиденний строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків, який починає свій перебіг з дня отримання копії даної ухвали.

У разі якщо заявник не усуне недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається заявникові разом із доданими до неї документами.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею і оскарженню не підлягає.

Суддя А.З. Пасічник