Справа № 932/7266/25
Провадження № 2/0203/2234/2025
ЦЕНТРАЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ДНІПРА
29 грудня 2025 року Центральний районний суд міста Дніпра у складі:
головуючого судді Колесніченко О.В.,
при секретарі Сердягіній О.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі в загальному провадженні цивільну справу у паперовій формі за позовом ОСОБА_1 до Департаменту житлового господарства Дніпровської міської ради, треті особи без самостійних вимог ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про визнання права на безоплатну приватизацію квартири та зобов`язання здійснити заходи щодо приватизації квартири, -
У червні 2025 року ОСОБА_1 пред`явила через суд позов на предмет захисту своїх житлових прав на безоплатну приватизацію житла - квартири АДРЕСА_1 з тих підстав, що вона з 1983 року є основним квартиронаймачем, проживає та зареєстрована у вказаній квартирі, яку видавали їй на сім`ю чоловіка ОСОБА_5 , дочку ОСОБА_6 , дочку ОСОБА_3 , та 28 червня 2024 року подала заяву про приватизацію цієї квартири, проте відповідач їй відмовив з підстав ненадання належним чином засвідченої копії ордеру, хоча вона подала усі документи, в тому числі надану їй на її запит копію корінця ордера № 1731 серії «А» від 24 лютого 1983 року, тому на підставі ст. ст. 2, 3, 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» позивач просила суд зобов`язати Департамент житлового господарства Дніпровської міської ради провести приватизацію квартири АДРЕСА_1 за заявою ОСОБА_1 за відсутності ордера на житлове приміщення на підставі Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду».
Ухвалою Шевченківського районного суду міста Дніпра від 24 червня 2025 року позовну заяву передано за підсудністю до Центрального районного суду міста Дніпра.
З відкриттям загального позовного провадження, після усунення недоліків позовної заяви, за ухвалою суду від 07 серпня 2025 року, з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду цієї справи по суті на засадах диспозитивності проведена її письмова підготовка без виникнення процесуальних ускладнень та без потреби у сприянні у збиранні доказів сторонам.
Відповідач свій відзив не подав, маючи у повному обсязі можливість реалізувати надані Законом процесуальні права на заперечення для спростування аргументів позовної заяви; про жодні причини неможливості подання доказів письмово суду не повідомляв і про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином згідно з ст. ст. 131, 187 ч. 6 ЦПК України за визначеним в ЄДРПОУ місцем знаходження юридичної особи.
Треті особи своїм правом подати заяви по суті справи не скористалися, пояснень щодо позову не подавали.
Ухвалою суду від 06 жовтня 2025 року підготовче провадження закрите з призначенням судового розгляду справи.
Позивачка у поданій 12 листопада 2025 року заяві клопотала про розгляд справи у її відсутності, наполягаючи на задоволенні позовних вимог з наведених у позовній заяві підстав, не заперечуючи проти заочного розгляду справи.
Відповідач, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання представника не уповноважив, про причини своєї неявки не повідомив та про розгляд справи в його відсутність не клопотав, на підставі чого, з урахуванням письмової згоди представника позивача проведений заочний розгляд справи згідно з ст. ст. 280, 281 ЦПК України.
Треті особи, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, кожна окремо подали заяви про розгляд справи у їх відсутності, підтримавши позовні вимоги.
Суд, повно, всебічно і об`єктивно дослідивши та оцінивши за своїм внутрішнім переконанням зібрані докази, як окремо, так і в їх сукупності, в межах заявлених вимог за ст. 13 ЦПК України дійшов висновку про часткове задоволення позову, виходячи з наступних міркувань та встановлених у судовому засіданні обставин.
Згідно з ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
В силу ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Відповідно до статті 47 Конституції України кожен громадянин має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону.
Згідно з частиною третьою статті 9 Житлового кодексу України громадяни мають право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду, житлових приміщень у гуртожитках, які перебувають у власності територіальних громад, або придбання їх у житлових кооперативах, на біржових торгах, шляхом індивідуального житлового будівництва чи одержання у власність на інших підставах, передбачених законом.
У відповідності зі статтею 345 Цивільного кодексу України фізична або юридична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна та майна, що є в комунальній власності. Приватизація здійснюється у порядку, встановленому законом.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 24 лютого 1983 року виконкомом Кіровської районної ради народних депутатів м. Дніпропетровська виданий ордер № 1731 серії «А» на заняття квартири АДРЕСА_2 (житловою площею 39,58 кв.м.) на склад сім`ї з чотирьох осіб: вона, ОСОБА_1 , чоловік ОСОБА_5 , дочка ОСОБА_6 , дочка ОСОБА_3 (а.с.21).
Рішенням виконкому Кіровської районної ради народних депутатів від 25 вересня 1987 року № 1102 «Про перенумерацію квартир будинку АДРЕСА_3 » перенумеровано квартири будинку АДРЕСА_4 на квартири під номерами з АДРЕСА_5 та присвоєно їм адресу АДРЕСА_3 (а.с.22, 23-24).

ОСОБА_5 (чоловік позиваки) ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 45 років помер, про що відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Кіорвської районної ради народних депутатів м. Дніпропетровська вчинено актовий запис № 808 та видано свідоцтва серії НОМЕР_1 (а.с.87).

За даними довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні осіб № 613 від 24 січня 2025 року , виданої відділом формування та ведення реєстру територіальної громади Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, в квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_1 з 21 червня 1983 року, ОСОБА_4 (донька) з 01 жовтня 2001 року (а.с.25), що узгоджується з даними паспортів позивачки та третьої особи (а.с.13-14, 26-27).

Згідно відповідей відділу формування та ведення реєстру територіальної громади Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради від 28 березня 2025 року № 10/5-617, № 10/5-618 ОСОБА_7 була зареєстрована у квартирі АДРЕСА_6 з 21 червня 1983 року по 02 березня 2001 року, ОСОБА_3 була зареєстрована в цій же квартирі з 21 червня 1983 року по 21 травня 1996 року (а.с.30, 36).

За даними довідки КП «Дніпровське МБТІ» від 21 вересня 2024 року за вих. № 9905 відсутні відомості про зареєстроване право власності на квартиру АДРЕСА_6 за позивачкою чи іншими фізичними особами. Будинок літ. А-9 по АДРЕСА_7 , в який увійшла квартира АДРЕСА_8 знаходиться на балансі КВЖРЕП Кіровського району на підставі рішення виконкому Дніпропетровської міської ради від 22 січня 2004 року № 277, про що наявний запис в обліковій книзі № 46 ЖЮ за реєстровим № 4466-167 (а.с.42).

Крім того, за замовленням позивачки інженером ІНМ - експертом ВГО «Асоціація експертів будівельної галузі» ОСОБА_8 складений акт за результатами проведеної технічної інвентаризації 09 серпня 2024 року, відповідно до якої зміна загальної та житлової площі квартири АДРЕСА_1 відбулася за рахунок уточнення лінійних розмірів та у зв`язку з включенням площі лоджії та балкону зі знижувальними коефіцієнтами на підставі п.п.75, 72 та п.п. 88, 73 Порядку проведення технічної інвентаризації , затвердженого постановою Кабміну від 12 травня 2023 року№ 488, у зв`язку з чим загальна площа 72,5 кв.м., житлова площа 38,7 кв.м. (а.с.43, 44- 49).

30 січня 2025 року ОСОБА_1 спільно з ОСОБА_4 звернулися до органу приватизації Департаменту житлового господарства Дніпровської міської ради із заявою про приватизацію комунальної квартири за адресою: АДРЕСА_9 (а.с. 128-129).

Також в ході розгляду справи не здобуто доказів, які б свідчили про використання позивачкою житлових чеків.

26 лютого 2025 року Департамент житлового господарства Дніпровської міської ради за вих. № 3/16-1029 надав письмову відмову у приватизації житла, з підстав того, що: 1) заява про приватизацію оформлена неналежним чином в частині зазначення форми власності та повнолітніх членів сім`ї; 2) Архівна копія рішення виконкому Кіровської районної Ради народних депутатів м. Дніпропетровська від 25 вересня 1987 року № 1102 не засвідчена належним чином; 3) довідка КП «ДМБТІ» № 9905 від 21 серпня 2024 року суперечить іншим документам в частині зазначення адреси; 4) відсутня належним чином засвідчена копія ордера; 5) відсутні відомості про реєстрацію ОСОБА_2 , ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_9 ; 6) відсутній витяг з реєстру територіальної громади ОСОБА_2 .

Разом з тим, як видно з матеріалів справи документи та інформація зазначені у п.п.1, 2, 3, 5, 6 здобуті позивачкою, а в заяві зазначена повнолітнім членом сім`ї дочка ОСОБА_4 з вказівкою на оформлення спільної сумісної власності на квартиру в порядку її приватизації.

За правилами, встановленими частинами першою третьою статті 8 Закону України від 19 червня 1992 року №2482-XII «Про приватизацію державного житлового фонду» приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд. Передача квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім`ї, які постійно мешкають у цій квартирі (будинку), житловому приміщенні у гуртожитку, в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов`язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку), житлового приміщення у гуртожитку. Передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина.

Частиною першою статті 2 Закону № 2482-XII передбачено, що до об`єктів приватизації належать квартири багатоквартирних будинків, одноквартирні будинки, житлові приміщення у гуртожитках (житлові кімнати, житлові блоки (секції), кімнати у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, які використовуються громадянами на умовах найму.

Згідно пункту 1 статті 5 Закону № 2482-XІІ , якщо загальна площа квартир (будинків), що підлягають приватизації, відповідає площі, передбаченій абзацом другим статті 3 цього Закону, зазначені квартири (будинки) передаються наймачеві та членам його сім`ї безоплатно.

До членів сім`ї наймача включаються лише громадяни, які постійно проживають в квартирі (будинку) разом з наймачем або за якими зберігається право на житло.

Відповідно до частин четвертої, п`ятої статті 5 Закону №2482-XII право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду з використанням житлових чеків одержують громадяни України, які постійно проживають в цих квартирах (будинках) або перебували на обліку потребуючих поліпшення житлових умов до введення в дію цього Закону. Право на приватизацію житлових приміщень у гуртожитку з використанням житлових чеків одержують громадяни України, які на законних підставах проживають у них. Кожний громадянин України має право приватизувати займане ним житло безоплатно в межах номінальної вартості житлового чеку або з частковою доплатою один раз.

Відповідно до ч. 1 ст. 106 ЖК України повнолітній член сім`ї наймача вправі за згодою наймача та інших членів сім`ї, які проживають разом з ним, вимагати визнання його наймачем за раніше укладеним договором найму жилого приміщення замість попереднього наймача. Таке ж право у разі смерті наймача або втрати ним права на жиле приміщення належить будь-якому членові сім`ї наймача.

Аналіз приведених вище норм, свідчить про те, що позивач має безумовне право на приватизацію, оскільки з 21 червня 1983 року зареєстрована і постійно проживає у вказаному вище житлі на законних підставах виданого їй ордеру, що підтверджує факт наявності корінця до цього ордера у відповідача, тобто однозначно більше п`яти років, та вселилася до цього житла на законних підстав виданого їй ордеру.

Як видно з матеріалів справи, відповідач має у розпорядженні корінець ордера № 1731 серії «А» на вселення до квартири АДРЕСА_2 ОСОБА_1 з сім`єю у складі чоловіка ОСОБА_5 та доньок ОСОБА_6 та ОСОБА_3 , що підтверджує, що такий ордер видавався позивачці і вона заселилась у вказану квартиру саме з цих підстав, у зв`язку з чим відмова відповідача у оформленні приватизації з підстав відсутності у позивачки оригіналу такого ордеру, чи втрати оригіналу такого документу, є формальною і не відповідає вимогам вказаного Закону, який передбачає виключний перелік підстав для відмови у приватизації (п.10 ст. 8 з прив`язкою до п.2 ст. 2 вказаного Закону).

Зважаючи на встановлені в судовому засіданні обставини та досліджені судом докази, суд приходить до висновку про безпідставність відмови відповідача у проведенні приватизації квартири державного житлового фонду, а тому згідно ст. 5 ЦПК України права позивачки підлягають захисту з визнанням по суду за позивачем права на приватизацію займаної нею на законних підставах квартири без надання засвідченої копії ордеру за наявності засвідченої копії корінця до ордеру.

Разом з тим, вимога позивача про зобов`язання відповідача здійснити заходи щодо приватизації спірної квартири на користь позивача задоволенню не підлягає, оскільки є неналежним способом захисту прав позивача, а житлові права позивача на приватизацію захищені повною мірою у спосіб визнання за нею права на безоплатну приватизацію житла за відсутності оригіналу ордеру, що є належним, ефективним і достатнім способом захисту, передбаченим ст. 16 ЦК України.

При цьому, суд відзначає, що відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Проведення приватизації здійснюється згідно встановленої Положенням порядку органом приватизації і визнання судовим рішенням права на приватизацію за особою є достатньою підставою для її проведення.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України судові витрати належить покласти на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 3, 4, 11-13, 81, 141, 209, 258, 263-265, 268, 281-282 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Департаменту житлового господарства Дніпровської міської ради, треті особи без самостійних вимог ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про визнання права на безоплатну приватизацію квартири та зобов`язання здійснити заходи щодо приватизації квартири задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) право на безоплатну приватизацію житла квартири АДРЕСА_1 відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» №2482-ХІІ від 19 червня 1992 року (з подальшими змінами) за наявності корінця до ордеру (без засвідченої з оригіналу копії ордеру на житлове приміщення).

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Відповідач вправі подати до Центрального районного суду міста Дніпра письмову заяву про перегляд цього заочного рішення протягом тридцяти днів, починаючи з наступного за днем складення повного рішення, з правом на поновлення такого пропущеного строку в разі подання цієї заяви протягом двадцяти днів з дня вручення копії повного заочного рішення суду.

Повне рішення буде складене та підписане 29 грудня 2025 року у день його складення і, починаючи з наступного за цим дня, набирає законної сили після спливу тридцяти днів, протягом яких може бути оскаржене позивачем до Дніпровського апеляційного шляхом подання апеляційної скарги, а так само відповідачем з наступного за днем постановлення ухвали про залишення без задоволення заяви про перегляд заочного рішення.

Суддя О.В. Колесніченко