УХВАЛА

10 січня 2025 року Рівненський міський суд

Рівненської області

в особі судді Ковальова І.М.

при секретарі Білецькій А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Рівне скаргу ОСОБА_1 , особа, дії якої оскаржуються заступник начальника Рівненського відділу Державної виконавчої служби у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Гуменюк Андрій Анатолійович, стягувач ОСОБА_2 про поновлення процесуального строку на звернення до суду, визнання дій неправомірними, зобов`язання вчинення дій,-

в с т а н о в и в:

В Рівненський міський суд Рівненської області з скаргою про поновлення процесуального строку на звернення до суду, визнання дій неправомірними, зобов`язання вчинення дій, особа, дії якої оскаржуються заступник начальника Рівненського відділу Державної виконавчої служби у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Гуменюк Андрій Анатолійович, стягувач ОСОБА_2 звернувся ОСОБА_1 .

В судовому засіданні представник скаржника скаргу повністю підтримала, просить суд її задоволити з підстав, викладених у скарзі та поновити скаржнику процесуальний строк на звернення до суду; визнати неправомірними дії заступника начальника Рівненського відділу Державної виконавчої служби у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Гуменюка Андрія Анатолійовича щодо нарахування ОСОБА_1 в межах виконавчого провадження ВП №10136727 заборгованості зі сплати аліментів у розмірі 8427,30 грн.; зобов`язати заступника начальника Рівненського відділу Державної виконавчої служби у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Гуменюка Андрія Анатолійовича провести перерахунок заборгованості по аліментам в межах виконавчого провадження ВП №10136727 з урахуванням заяв стягувача ОСОБА_2 від 13.08.2013 року та від 04.02.2014 року.

В судовому засіданні представник Рівненського відділу державної виконавчої служби у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції просить суд відмовити у задоволенні скарги посилаючись на ті обставини, що розрахунки ним було проведено відповідно до наявних доказів сплати аліментів боржником.

В судовому засіданні стягувач ОСОБА_2 вважає скаргу необґрунтованою та просить відмовити у її задоволенні.

Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи та подані письмові докази по справі, суд прийшов до наступного висновку.

Як на підставу поновлення пропущеного десятиденного строк на звернення до суду з відповідною скаргою, скаржник та його представник посилаються на ту обставину, що розрахунок заборгованості державного виконавця датований 08 липня 2024 року; вказаний розрахунок було направлено представнику скаржника на її адресу простим листом і отримано нею 23 липня 2024 року. До Рівненського міського суду Рівненської області з відповідною скаргою скаржник звернувся 26 липня 2024 року. Тому, враховуючи вищевикладене, суд вважає, що наявні підстави для поновлення скаржнику процесуального строку для звернення до суду.

Судом встановлено, що скаржник ОСОБА_1 та стягувач ОСОБА_3 являються батьками сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який на даний час є повнолітнім.

На підставі виконавчого листа №2-8089 виданого 08 листопада 2006 року Рівненським міським судом Рівненської області з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 (на даний час прізвище ОСОБА_6 ) стягуються аліменти на дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі в розмірі 400 грн. щомісячно, з наступною індексацією відповідно до закону, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років. Починаючи з 22.09.2006 і до досягнення дитиною повноліття.

На виконання вищезазначеного виконавчого листа 11 листопада 2008 року державним виконавцем Рівненського відділу державної виконавчої служби у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції було відкрито виконавче провадження ВП №10136727.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 15 червня 2011 року по цивільній справі №2-2919 ОСОБА_1 було позбавлено батьківських прав відносно сина ОСОБА_4 .

З дослідженого в судовому засіданні рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 20 березня 2024 року по цивільній справі №569/21264/23 вбачається, що стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_2 неустойку (пеню) за несвоєчасну сплачу аліментів на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у розмірі 75914,00 грн. по виконавчому провадженню №10136727.

Даним рішенням встановлено наступне: «Позивачкою під час примусового стягнення з відповідача аліментів згідно виконавчого листа №2-8089 від 08.11.2006 були подані заяви від 13.08.2013 та від 04.02.2014 згідно яких остання претензій до боржника ОСОБА_7 на рахунок боргу за весь період немає. Суд, здійснивши перерахунок, встановив, що розмір заборгованості по аліментах складає 75914 грн. 00 коп. (108590 грн. 01 коп. 32 676 грн. 01 коп.). При цьому доводи представника позивача про те, що позивачка не підписувала такі заяви не заслуговують на увагу оскільки згідно з ч.6 ст.81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. При цьому, зі сторони позивача не надходило жодних заяв чи клопотань щодо вчинення процесуальних дій, які необхідно вчинити з метою всебічного, повного та об`єктивного розгляду справи по суті, в тому числі, щодо призначення судової почеркознавчої експертизи зокрема, з метою встановлення обставин чи виконаний підпис від імені позивача на вказаних вище заявах від 13.08.2013 та від 04.02.2014 тією особою, від імені якої він зазначений чи іншою особою.».

З дослідженого в судовому засіданні розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 28.06.2024 №43529 наданого за підписом заступника начальника Рівненського відділу державної виконавчої служби у Рівненському районі Рівненської області А.Гуменюка вбачається, що згідно виконавчого листа №2-8089 виданого 08.11.2006 р. Рівненським міським судом про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 на дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 400 (чотириста) грн. щомісячно, з наступною індексацією відповідно до закону, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років, починаючи з 22.09.2006 і до досягнення дитиною повноліття вбачається, що заборгованість по аліментах, нараховувалась державним виконавцем згідно ст.71 Закону України «Про виконавче провадження» та станом на 01.07.2024 заборгованість зі сплати аліментів становить 8427,30 грн. нарахування проводилися з 22.09.2006 по 11.2022.

При цьому, з дослідженого в судовому засіданні розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 14.07.2023 р. №49030 наданого за підписом заступника начальника Рівненського відділу державної виконавчої служби у Рівненському районі Рівненської області А.Гуменюка вбачається, що згідно виконавчого листа №2-8089 виданого 08.11.2006 р. Рівненським міським судом про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 на дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 400 (чотириста) грн. щомісячно, з наступною індексацією відповідно до закону, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років, починаючи з 22.09.2006 і до досягнення дитиною повноліття вбачається, що заборгованість по аліментах, нараховувалась державним виконавцем згідно ст.71 Закону України «Про виконавче провадження» та станом на 01.12.2022 відсутня. Нарахування проводились з 04.2018 по 11.2022.

Тобто, у вищезазначених розрахунках заборгованості різна інформація про наявність та про відсутність заборгованості по сплаті аліментів за той самий період часу.

Стаття 6 Конституції України визначає, що органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб)це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані, зокрема, на примусове виконання рішень судів, які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших Законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 2 Закону України «Про виконавче провадження», визначено, що примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу. Інші органи, установи, організації і посадові особи провадять окремі виконавчі дії у випадках, передбачених законом, у тому числі відповідно до статті 5 цього Закону, на вимогу чи за дорученням державного виконавця. При цьому вимоги державного виконавця щодо виконання рішень обов`язкові для всіх органів, організацій, посадових осіб, фізичних і юридичних осіб на території України. Невиконання законних вимог державного виконавця тягне за собою відповідальність згідно із законом.

Виходячи із засад цивільного судочинства, судове рішення, як таке, вже само по собі являється актом примусу, спрямованим на вчинення тих чи інших дій в інтересах та на користь учасників судового провадження.

Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтереси юридичних осіб, інтересів держави. (ст.2 Цивільного процесуального кодексу України).

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. (ст.5 Цивільного процесуального кодексу України).

Відповідно до ст.447? ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Відповідно до ст.451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу.

У разі встановлення обґрунтованості скарги суд скасовує оскаржувані рішення та визнає оскаржувані дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.ч.1-3 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності, а також те, що в судовому засіданні було встановлено, що у наданих державним виконавцем розрахунках заборгованості різна інформація про наявність та про відсутність заборгованості по сплаті аліментів за той самий період часу, що є недопустимим тому суд вважає, що скарга є обґрунтованою та підлягає до задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.260,353,354,449-451 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в :

Поновити ОСОБА_1 процесуальний строк на звернення до суду.

Визнати неправомірними дії заступника начальника Рівненського відділу Державної виконавчої служби у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Гуменюка Андрія Анатолійовича щодо нарахування ОСОБА_1 в межах виконавчого провадження ВП №10136727 заборгованості зі сплати аліментів у розмірі 8427,30 грн.

Зобов`язати заступника начальника Рівненського відділу Державної виконавчої служби у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Гуменюка Андрія Анатолійовича провести перерахунок заборгованості по аліментам в межах виконавчого провадження ВП №10136727 з урахуванням заяв стягувача ОСОБА_2 від 13.08.2013 року та від 04.02.2014 року.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Рівненського апеляційного суду.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її проголошення,

має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали.

Суддя Рівненського

міського суду І.М.Ковальов