КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження Доповідач- Ратнікова В.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа № 761/19049/24

30 жовтня 2025 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Ратнікової В.М.

суддів - Борисової О.В.

- Рейнарт І.М.

при секретарі - Уляницькій М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника відповідача Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» адвоката Бортник Лесі Вікторівни на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 15 травня 2025 року, ухвалене під головуванням судді Аббасової Н.В., у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» про стягнення невиплаченої частини страхового відшкодування та шкоди, заподіяної внаслідок ДТП,-

в с т а н о в и в:

У травні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, який уточнив у процесі розгляду справи, до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» про стягнення невиплаченої частини страхового відшкодування та шкоди, заподіяної внаслідок ДТП.

Позовні вимогиобгрунтовував тим, що 25.11.2023 року сталасяДТП з участю транспортного засобу - автобусу «Богдан А-092», д.н.з. НОМЕР_1 , автомобіля «Volkswagen», д.н.з. НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_1 , та автомобіля «Toyota Corolla» д.н.з. НОМЕР_3 .

Внаслідок вказаної ДТП автомобіль позивача отримав механічні пошкодження і йому було завдано матеріальні збитки.

Постановою Деснянського районного суду м. Києва від 21.12.2023 у справі №754/17906/23, винним у вчиненні вище зазначеної ДТП було визнано водія автомобіля «Богдан А-092» д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_2 .

На момент ДТП цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «Богдан А-092» д.н.з. НОМЕР_1 була застрахована в ПрАТ «СК «Уніка», згідно полісу №215914656 від 25.07.2023 року.

Згідно звіту №89/01-24 про оцінку вартості матеріального збитку, складеного на замовлення позивача, вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Volkswagen», д.н.з. НОМЕР_2 , без урахування коефіцієнту фізичного зносу становить 129 930,97 грн; вартість відновлювального ремонту транспортного засобу з урахуванням зносу становить 62 295,38 грн.

Страхове відшкодування, яке було сплачено ПрАТ «СК «Уніка» на користь позивача становить суму у розмірі 22 396,46 грн.

Отже, невиплачена частина страхового відшкодування, яка підлягає стягненню з ПрАТ «СК «Уніка» становить суму у розмірі 37 898,92 грн.

З урахуванням наведених обставин, позивач ОСОБА_1 просив суд стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» на його користь невиплачену частину страхового відшкодування у розмірі 37 898,92 грн.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 24.03.2025 задоволено клопотання представника позивача - адвоката Конюшка Д.Б. про відмову від позову в частині позовних вимог до ОСОБА_2 ; прийнято відмову позивача від позову в частині вимог до відповідача ОСОБА_2 ; провадження по справі за позовом ОСОБА_1 до ПрАТ «СК «Уніка», ОСОБА_2 про стягнення невиплаченої частини страхового відшкодування та шкоди, заподіяної внаслідок ДТП, в частині вимог до ОСОБА_2 , закрито.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 24.03.2025 закрито підготовче провадження, справу за позовом ОСОБА_1 до ПрАТ «СК «Уніка» про стягнення невиплаченої частини страхового відшкодування та шкоди, заподіяної внаслідок ДТП,призначено до судового розгляду по суті в загальному позовному провадженні.

Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 15 травня 2025 року позов ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» про стягнення невиплаченої частини страхового відшкодування та шкоди, заподіяної внаслідок ДТП, задоволено.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» на користь ОСОБА_1 невиплачену частину страхового відшкодування у розмірі 37 898,92 грн.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1 211,20 грн та витрати на правову допомогу у розмірі 12 000 грн.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, представник відповідача Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» адвокат Бортник Леся Вікторівна подала апеляційну скаргу в якій за результатом апеляційного перегляду справи проситьскасуватирішення Шевченківського районного суду міста Києва від 15 травня 2025 року та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1 .

В обґрунтування змісту вимог апеляційної скарги зазначає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції не враховано, що у страхової компанії відсутній обов`язок приймати до уваги наданий позивачем висновок, оскільки законом визначений вичерпний перелік випадків, коли потерпілий має право самостійно обирати експерта для визначення розміру збитку.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем, у передбачений Законом строк, було проведено огляд транспортного засобу, про що складено відповідний акт огляду. Вказаний акт підписаний позивачем/представником позивача. Претензій чи зауважень до проведеного огляду позивач не пред`являв, заяв про проведення додаткового огляду транспортного засобу від позивача не надходило, своїм підписом в протоколі технічного огляду підтвердив його правильність, повноту і належну фіксацію результатів.

З огляду на те, що позивачем не доведено порушень вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів під час складання звіту № 33961 від 28.02.2024 року, відсутні підстави брати до уваги замовлене позивачем за власним бажанням та на власний розсуд дослідження вартості збитку, завданого внаслідок пошкодження автомобіля під час ДТП.

Крім того, сторона відповідача вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про стягнення зі страховика суми вартості відновлювального ремонту з урахуванням зносу та без вирахування податку на додану вартість, так як вже зазначалося, страховик здійснює доплату ПДВ лише у разі надання особою доказів здійсненого відновлювального ремонтуавтомобіля, які наразі відсутні.

Таким чином, при визначенні розміру вартості відновлювального ремонту автомобіля позивача суд мав брати розмір вартості відновлювального ремонту з урахуванням коефіціента фізичного зносу автомобіля та мав зменшити відшкодування на суму ПДВ що, навіть згідно дослідження на замовлення позивача, становить 57 464,27 грн.

З урахуванням вже сплаченого страхового відшкодування сума задоволених позовних вимог мала б становити57 464,27 грн, мінус 24 396,46 грн, мінус франшиза 2000 грн = 31 067,81 грн.

Окремо відповідач зазнача про несправедливо завищений судом розмір витрат на правову допомогу, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача 12 000,00 грн.

В процесі судового розгляду провадження у справі в частині вимог до ОСОБА_2 було закрите у зв`язку з відмовою представника позивача від позову в частині вимог до ОСОБА_2 , а відтак, на думку сторони відповідача, в даному випадку витрати на правову допомогу мають ділитися пропорційно, виходячи з наявності на етапі подання позову двох відповідачів та розміру задоволених позовних вимог.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача ОСОБА_1 адвокат Конюшко Денис Борисович просить апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення, а рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 15.05.2025 року у справі № 761/19049/24 - без змін.

Зазначає що, на відміну від звіту наданого відповідачем, звіт № 89/01-24 від 27 січня 2024 року, що виконаний на замовлення позивача, є належним та допустимим доказом, що було встановлено судом першої інстанції.

Відповідач жодним іншим чином не спростував наданий звіт - не надав рецензії на нього чи альтернативний розрахунок, зокрема, в порядку ст. 106 ЦПК України, на яку відповідач посилається. Відповідач не заявляє клопотання про призначення у справі судової автотоварознавчої експертизи і не надає інших доказів, у тому числі тих, які б мали істотне значення для вирішення справи, а всі його заперечення проти Звіту, наданого позивачем, ґрунтуються виключно на припущеннях.

Щодо відшкодування витрат позивача на правову допомогузазначає, що відповідно до акта виконаних робіт №1, ОСОБА_3 виконав свої зобов`язання за договором, а позивач прийняв виконані роботи, вартістю 12 000 грн. Щодо виконаних робіт (наданих послуг) сторони претензій одна до одної не мають. Вартість послуг з надання правової допомоги попередньо сплачена замовником на виконання умов договору.

Вказані витрати є витратами позивача на правову допомогу у зв`язку з розглядом даної судової справи, які понесені станом на день пред`явлення позову.

Розмір таких витрат цілком відповідає критерію реальності, розумності їх розміру, повністю відповідає заявленій ціні позову та є співмірним із наданими послугами (виконаними роботами) з надання професійної правничої допомоги і затратами часу на їх надання (виконання). Відтак, заявлена правова допомога є обгрунтованою, а будь-які заперечення відповідача у цій частини є безпідставними.

В судове засідання апеляційного суду представник Приватного акціонерного товариства « Страхова компанія « Уніка» не з`явився. Про день та час розгляду справи страхова компанія повідомлена у встановленому законом порядку, а тому суд вважає можливим розгляд справи у відсутності відповідача.

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Богуцький Іван Олександрович в судовому засіданні проти доводів апеляційної скарги заперечував, просив скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.

Заслухавши доповідь судді Ратнікової В.М., пояснення представника позивача, обговоривши доводи апеляційної скаргита відзиву на апеляційну скаргу, вивчивши наявні у справі докази, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 25.11.2023 року відбулась ДТП за участі транспортного засобу - автобуса «Богдан А-092» д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 , автомобіля «Volkswagen» д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 та автомобіля «Toyota Corolla» д.н.з. НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_4 .

Право власності на автомобіль «Volkswagen» д.н.з. НОМЕР_2 зареєстровано за ОСОБА_5 , що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу.

Внаслідок зазначеної ДТП автомобіль позивача отримав механічні пошкодження і позивачу було завдано матеріальні збитки.

Постановою Деснянського районного суду м. Києва від 21.12.2023 у справі №754/17906/23, винним у вчиненні вище зазначеної ДТП було визнано водія транспортного засобу - автобуса «Богдан А-092» д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_2 , що підтверджується копією постанови суду.

Таким чином, вина водія ОСОБА_2 у вчиненні ДТП, внаслідок якої було пошкоджено належний позивачу транспортний засіб «Volkswagen» д.н.з. НОМЕР_2 та обставини даного ДТП, не потребують доказування.

На момент ДТП цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «Богдан А-092» д.н.з. НОМЕР_1 була застрахована в ПрАТ «СК «Уніка», згідно полісу №215914656 від 25.07.2023 року, що підтверджується витягом з ЦБД МТСБУ та копією Полісу. Франшиза за Полісом становить 2 000 грн.

15.03.2024 року ПрАТ «СК «Уніка» виплатило позивачу страхове відшкодування у розмірі 22 396,46 грн, що підтверджується матеріалами справи.

Як вбачається з матеріалів справи, розмір збитку, завданого позивачу внаслідок пошкодження його автомобіля «Volkswagen» д.н.з. НОМЕР_2 було розраховано відповідачем на підставі Звіту №33961 від 28.02.2024 року про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу, складеного суб`єктом оціночної діяльності ТОВ «СЗУ Україна Консалтинг» (далі по тексту - Звіт №33961 від 28.02.2024 року).

Згідно Звіту №33961 від 28.02.2024 року, ринкова вартість автомобіля «Volkswagen» д.н.з. НОМЕР_2 становить 198 451,20 грн; вартість відновлювального ремонту транспортного засобу становить 63 235,97 грн; вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу, з урахуванням ПДВ становить 28 307,76 грн; вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу, без урахування ПДВ на запасні частини, становить 24 396,46 грн.

Позивач надав до суду висновок щодо вартості матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу №89/01-24 від 27.01.2024 року, виконаний суб`єктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_6 (далі по тексту - Висновок СОД №89/01-24 від 27.01.2024 року).

Згідно Висновку СОД №89/01-24 від 27.01.2024 року, ринкова вартість автомобіля «Volkswagen» д.н.з. НОМЕР_2 становить 198 451,20 грн; вартість відновлювального ремонту транспортного засобу без урахування коефіцієнту фізичного зносу становить 129 930,97 грн; вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу, становить 62 295,38 грн.

Калькуляція відновлювального ремонту складена за допомогою комплексу «Audatex» компанії «Аудатекс Україна», в якій розрахована вартість ПДВ на запасні частини та відображена у висновку. Так, на сторінці 11 Висновку СОД №89/01-24 від 27.01.2024 року наявний розрахунок вартості витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого КТЗ з урахуванням зносу, зменшеного на суму відповідно до законодавства податку на додану вартість, який був врахований при розрахунку вартості запасних частин (а.с. 17).

Судом також встановлено, що згідно змісту постанови суду від 21.12.2023 року у справі №754/17906/23, ОСОБА_7 , керуючи транспортним засобом - автобусом «Богдан А-092», д.н.з. д.н.з. НОМЕР_1 , не дотримався безпечної дистанції та вчинив зіткнення з припаркованим автомобілем «Volkswagen», д.н.з. НОМЕР_2 , який в свою чергу від зіткнення вчинив самовільний рух та здійснив зіткнення з автомобілем «Toyota Corolla», д.н.з. НОМЕР_3 , що спричинило пошкодження транспортних засобів.

Як вбачається зі схеми ДТП, яка складена старшим лейтенантом поліції УПП в м. Києві Проценко І.В., у схемі відображено місця зіткнення трьох транспортних засобів і в переліку видимих (зовнішніх) пошкоджень транспортного засобу, отриманих внаслідок ДТП, відображено, що на транспортному засобі позивача в результаті ДТП наявні пошкодження, як задньої частини автомобіля, так і передньої частини автомобіля, що свідчить про пошкодження переднього бампера.

Також, в протоколах технічних оглядів, у Звітах, які надані стороною позивача та стороною відповідача в описі пошкоджень деталей вказано про наявність пошкоджень на передньому бампері автомобіля, таким чином зафіксовано факт пошкодження переднього бампера автомобіля «Volkswagen» д.н.з. НОМЕР_2 в обох протоколах огляду.

Згідно висновку СОД №89/01-24 від 27.01.2024 року, оцінювач при розрахунку запасних частин, які підлягають заміні враховує та додає до ремонтної калькуляції вартість переднього бампера, гратки пов-пров, кронштейна бампера переднього.

Натомість, у Звіті №33961 від 28.02.2024 року вартість переднього бампера взагалі не розраховується.

Позивач реалізував своє право на встановлення дійсного розміру збитків, завданих йому, звернувшись до суб`єкта оціночної діяльності, який здійснив таку оцінку. Висновок СОД №89/01-24 від 27.01.2024 року був виконаний уповноваженою на це законом особою та містить інформацію щодо предмета доказування, а тому судпершої інстанції вважає такий доказ належним та допустимим.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» про стягнення невиплаченої частини страхового відшкодування та шкоди, заподіяної внаслідок ДТП, суд першої інстанції вказав на те, що позивачем доведено належними та допустимими доказами вартість дійсної суми завданих йому збитків в сумі 62 295,38 грн, а відтак, з урахування виплаченої відповідачем суми страхового відшкодування 22 396,46 грн та франшизи, стягненню підлягає сума невиплаченої частини страхового відшкодування в сумі 37 898,92 грн.

Суд апеляційної інстанції не погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для стянення з відповідача на користь позивача суми матеріального збитку у розмірі 37 898,92грн, з огляду на наступне.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 15 травня 2025 року в частині стягнення невиплаченої частини страхового відшкодування та шкоди, заподіяної внаслідок ДТПсаме у розмірі 37 898,92 грн, не відповідає.

Відповідно до частин першої та другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування.

Як зазначено у ст. 1 Закону України «Про страхування» страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 Цивільного кодексу України).

Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників, про що зазначено у ст. 3 Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Згідно з п. 22.1. ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно зі ст. 28 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана, серед іншого, з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого.

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди.

Виходячи з аналізу положень статті 627 ЦК України, сторони є не лише вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості, але й здійснюють власну діяльність на основі комерційного розрахунку та власного комерційного ризику.

Судом встановлено, що на момент ДТП, яка сталася 25.11.2023 року, 0 14 год.15 хв. По вул. Милославській, 33 в м.Києві, цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «Богдан А-092» д.н.з. НОМЕР_1 була застрахована в ПрАТ «СК «Уніка», згідно полісу №215914656 від 25.07.2023 року, що підтверджується витягом з ЦБД МТСБУ та копією Полісу. Франшиза за Полісом становить 2 000 грн.

Вказаний факт відповідачем не заперечується і не спростовується жодним належним та допустимим доказом в розумінні чинного ЦПК України.

Отже, ПрАТ «СК «Уніка»взяло на себе обов`язок у межах страхової суми відповідати за шкоду, завдану страхувальником іншій особі внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу - автомобіля «Богдан А-092» д.н.з. НОМЕР_1 .

Згідно з вимогами чинного законодавства, страховик компенсує власнику пошкодженого у ДТП транспортного засобу лише матеріальний збиток, а різницю між збитком та вартістю відновлювального ремонту компенсує винна особа. Розмір матеріального збитку - це вартість відновлювального ремонту із застосуванням коефіціенту фізичного зносу автомобіля, а відновлювальний ремонт - без такого зносу. Фізичний знос фактично полягає у зменшенні вартості деталі у зв`язку з її експлуатацією і обов`язок щодо його відшкодування покладається саме на винну особу. Такі висновки наведені, зокрема, у постанові Верховного Суду № 522/15636/16-ц від 11.12.2019року.

Пунктом 2.4 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів встановлено, що вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається, як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування колісного транспортного засобу (далі КТЗ), з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості).

Згідно ремонтної калькуляції висновку СОД №89/01-24 від 27.01.2024 року вартість матеріального збитку, завданогоавтомобілю«Volkswagen», д.н.з. НОМЕР_2 становить 62 295,38грн, а розмір витрат на проведення відновлювального ремонту з урахуванням зносу зменшений на суму ПДВ становить 57 464,27 грн.

Будь-яких належних та допустимих доказів на його спростування вказаного висновку відповідачем не надано.

Відповідно до пункту 36.2 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства ПДВ. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту.

Ставка ПДВ встановлюється від бази оподаткування у розмірі 20 відсотків (підпункт «а» пункту 193.1 статті 193 ПК України).

Тобто, вартість ремонту автомобіля з урахуванням ПДВ виплачується страховою компанією або стягується судом після надання документів про такі витрати. Судам у таких випадках слід з`ясовувати наявність двох обставин: 1) фактичне здійснення ремонту автомобіля; 2) чи є надавач послуг з ремонту автомобіля платником ПДВ, а також понесення позивачем витрат зі сплати ПДВ.

До подібних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 22 грудня 2020 року у справі № 565/1210/19 (провадження № 61-9485св20) та у постанові від 21 грудня 2020 року у справі № 911/286/20

Оскільки виконавець послуг з ремонту автомобіля може бути,як платником ПДВ, так і не бути платником ПДВ, з достовірністю підтвердженим на даний час розміром матерільної шкоди буде вартість відновлювального ремонту без урахування ПДВ на складові та матеріали. Вказаний висновок узгоджується з висновком Верховного Суду у постанові від 12 липня 2023 року у справі № 591/1861/22, у постанові від 12 липня 2023 року у справі № 591/1861/22.

Відповідно до частини третьої статті 12 та частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина шоста статті 81 ЦПК України).

Згідно зі статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Матеріали справи не містять доказів на підтвердження факту відновлення позивачем пошкодженого автомобіля та здійснення ремонту автомобіля у особи, яка є платником ПДВ.

Зважаючи на викладене, у суду першої інстанції були відсутні підстави для стягнення з відповідачана користь позивача вартості матеріального збитку, завданого автомобілю «Volkswagen», д.н.з. НОМЕР_2 в сумі 62 295,38 грн, оскільки вказана сума розрахована з ПДВ.

Поряд з цим, згідно ремонтної калькуляції висновку СОД №89/01-24 від 27.01.2024 року, розмір витрат на проведення відновлювального ремонту з урахуванням зносу, зменшений на суму ПДВ, становить 57 464,27 грн, аоскільки в матеріалах справи відсутнє документальне підтвердження, як факту оплати проведеного позивачем ремонту, так і того, що платник послуг, який буде проводити ремонт автомобіля позивача, є платником ПДВ, то правових підстав розраховувати вартість матеріального збитку, завданого автомобілю«Volkswagen» д.н.з. НОМЕР_2 з суми 62 295,38 грн, розрахованої з ПДВ, немає.

Таким чином, належною до сплати позивачу сумою страхового відшкодування є 55 464,27 грн (57 464,27 грнвартість ремонту без ПДВ - 2 000 грн франшизи), проте, відповідачем було сплачено позивачу страхове відшкодування на загальну суму 22 396,46 грн. Отже, недоплаченою є сума страхового відшкодування- 33 067,81 грн, з розрахунку 55 464,27грн - 22 396,46 грн,і саметому позовні вимоги позивача до ПрАТ «СК «Уніка»підлягають до задоволення в сумі 33 067,81 грн.

Доводи представика страхової компанії про те, що розмір відшкодування не має визначатись судом на підставівисновку СОД №89/01-24 від 27.01.2024 року колегія суддів вважає безпідставними, оскількивказаний висновок є письмовим доказом, який виступає підставою вимог позивача, він складений уповноваженим на проведення такого дослідження оцінювачем Баранковим В.О.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний (постанова Великої Палати Верховного Суду у постанові від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц, провадження № 14-400цс19).

Відповідно достатті 89 ЦПК Українисуд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Подавши висновок СОД Баранков В.О. №89/01-24 від 27.01.2024року в якості доказу, позивач реалізував своє право на доказування і одночасно виконав обов`язок із доказування. Відповідач, в обґрунтування доводів про необґрунтованість вказаного висновку чи його неправильності, відповідно до ст.113 ЦПК України, міг би скористатися своїм процесуальним правом та звернутися до суду з клопотанням про призначення у справі судової експертизи. Але в даній справі цього зроблено не було.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

У рішенні Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) від 23.01.2014 у справі «East/West Alliance Limited» проти України" (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (пункт 268).

У зазначеному рішенні ЄСПЛ також підкреслено, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (пункт 269).

Пунктом 12 частини третьої статті 2 ЦПК України передбачено, що однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи: 1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 134 ЦПК України); 2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 137 ЦПК України): подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи.

Відповідно до частин першої та другої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Разом з тим, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків, актів виконаних робіт, тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина восьма статті 141 ЦПК України).

Водночас, за змістом частини четвертої статті 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Такі висновки сформульовані в пунктах 106-108 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року № 922/1964/21.

Такі самі критерії, як зазначено вище, застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

У пункті 26 рішення ЄСПЛ у справі «Надточій проти України» та пункті 23 рішення Європейського суду з прав людини «Гурепка проти України № 2» наголошено, що принцип рівності сторін - один зі складників ширшої концепції справедливого судового розгляду, за змістом якого кожна сторона повинна мати розумну можливість обстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її у суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом.

Заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява №19336/04).

У рішенні ЄСПЛ у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

В силу вимог положень ЦПК України, зокрема ч. 8 ст. 141 вказаного Кодексу, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.

На підтвердження витрат на правову допомогу відповідачем надано договір про надання правової допомоги №04/02/24-ЮП/IL від 02.02.2024 року.

Відповідно до акту виконаних робіт №1 від 21.05.2024 року до договору про надання правової допомоги №04/02/24-ЮП/IL від 02.02.2024 року, позивач поніс витрати на правову допомогу у розмірі 8 000 грн та за домовленістю сторін на час ухвалення судом першої інстанції рішення очікував понести витрати на правову допомогу у розмірі 4 000 грн. Всього, 12 000 грн.

Статтею 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Судом апеляційної інстанції позові вимоги позивача задоволено частково, що в процентному співвідношенні до заявлених вимог орієнтовно станоить 30,75%. Враховуючи приписи ст.141 ЦПК України, суд апеляційної інстанції пропорційно задоволеним позовним виогам задовольняє заяву позивача щодо розподілу витрат зі сплати судоого збору та витрат, пов`язанихі з правничою допомогою адвоката у суді першої інстанції, у загальному розмірі 4062,44 грн, з розрахунку 1211,20 грн (судовий збір) + 12 000,00 грн (правова допомога) = 13 211,20 грн х 30,75% відповідно до задоволених позовних вимог.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів апелянта по суті спору, колегія суддів виходить з того, що у справі, яка розглядається, сторонам надано мотивовану відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин.

В своєму рішенні у справі «Руїз Торія проти Іспанії» (RuizTorija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 2958, ЄСПЛ зазначив про те, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції й зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Отже, вирішуючи спір у справі, яка переглядається, суд першої інстанції дійшов в цілому правильного висновку про наявність підстав для задоволення позову ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» про стягнення невиплаченої частини страхового відшкодування та шкоди, заподіяної внаслідок ДТП, проте помилково визначив вартість матеріального збитку, завданого автомобілю «Volkswagen» д.н.з. НОМЕР_2 з сумі 62 295,38 грн, яка розрахована з ПДВ.

Відповідно до статті 376 ЦПК України неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню. Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.

За наведених обставин, колегія суддів апеляційного суду вважає за необхідне апеляційну скаргу представника відповідача Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» адвоката Бортник Лесі Вікторівни задовольнити частково, рішення суду першої інстанції змінити, стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» на користь ОСОБА_1 невиплачену частину страхового відшкодування у розмірі 33 067,81 грн, судовий збір та витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката у суді першої інстанції, у загальному розмірі 4062,44 грн.

Згідно з частиною 13 статті 141, підпунктами «б», «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції має вирішити питання щодо нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, у випадку скасування та ухвалення нового рішення або зміни судового рішення; щодо розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга відповідача задоволена на 12,75 %, тому з позивача на користь відповідача підлягає стягненню судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 185,31 грн.

Керуючисьст.ст. 22, 627, 979 ЦК України, ст.1 Закону України « Про страхування», ст.ст. 22, 28, 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст. 12, 81, 89, 133, 134, 137, 141, 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника відповідача Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» адвоката Бортник Лесі Вікторівни задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 15 травня 2025 року змінити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» (, місцезнаходження за адресою: 04112, м. Київ, вул. О. Теліги, буд. 6, літ. В) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 , місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 ) невиплачену частину страхового відшкодування у розмірі 33 067,81 грн.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» (, місцезнаходження за адресою: 04112, м. Київ, вул. О. Теліги, буд. 6, літ. В) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 , місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 ) судовий збір та витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката у суді першої інстанції, у загальному розмірі 4062,44 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 , місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» (, місцезнаходження за адресою: 04112, м. Київ, вул. О. Теліги, буд. 6, літ. В) судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 185,31 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий: Судді: