Справа № 752/5291/25
Провадження № 2/752/4686/25
РІШЕННЯ

Іменем України

26 грудня 2025 року Голосіївський районний суд міста Києва у складі головуючого судді Слободянюк А.В., розглянувши у приміщенні суду у порядку спрощеного позовного провадження, без виклику сторін, цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

У лютому 2025 року Акціонерне товариство «Перший український міжнародний банк» (далі - АТ «ПУМБ») звернулось до Голосіївського районному суду міста Києва з позовом до ОСОБА_1 , в якому просило суд стягнути заборгованість у сумі 114 442,79 грн, та судовий збір у розмірі 2 422,40 грн.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачем зазначено, що 16.09.2011 між ПАТ «Банк Ренесанс Капітал», яке 19.07.2016 року припинилося шляхом приєднання до АТ «ПУМБ», та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 4456 на підставі якого відповідачу надано кредит в сумі 5 000,00 грн, який пізніше підвищено до 32 912,39 грн.

Також 12.06.2018 між АТ «ПУМБ» та відповідачем було укладено кредитний договір № 201 згідно з умовами якого відповідачу надано кредит в сумі 66 917,47 грн.

Позивач свої зобов`язання за вказаними кредитними договорами виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредитні кошти в установлених розмірах.

ОСОБА_1 , в свою чергу, зобов`язання за кредитними договорами не виконував, внаслідок чого станом на 01.12.2024 має заборгованість в загальному розмірі 114 442,79 грн, де: за кредитним договором № 4456 від 16.09.2011 в розмірі 52 237,17 грн, з яких: 32 912,39 грн - заборгованість за кредитом, 19 324,78 грн - заборгованість за процентами; за кредитним договором № 201 від 12.06.2018 в розмірі 62 205,62 грн, з яких: 36 171,09 грн - заборгованість за кредитом, 19,76 грн - заборгованість за процентами, 26 014,77 грн - заборгованість за комісією.

Позивач направляв письмову вимогу відповідачу на адресу місця проживання, яку він зазначив у анкетах на отримання кредитів, однак у наданий строк заборгованість відповідачем погашена не була.

На підставі викладеного, позивач просить позов задовольнити.

Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 04.03.2025 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, роз`яснено учасникам справи порядок подання заяв по суті справи та наслідки їх неподання.

Відповідачу на адресу його останнього відомого місця реєстрації судом направлялась копія ухвали суду про відкриття провадження у справі. Повідомлення повернулось до суду без вручення з відміткою поштового відділення: «адресат відсутній за вказаною адресою».

Також відповідач повідомлявся про розгляд справи судом через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України.

Відповідно до ч. 7, 8 ст. 128 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Днем вручення судової повістки є день вручення судової повістки під розписку; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Згідно із ч. 11 цієї статті, зокрема, відповідач, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи.

На підставі наведеного, суд вважає, що відповідач був належним чином сповіщений про проведення судового розгляду цивільної справи.

Враховуючи те, що сторони до судового засідання не викликались, суд, керуючись ч. 2 ст. 247 ЦПК України, розглянув справу без фіксації судового процесу.

Дослідивши докази в справі у їх сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що 12.06.2018 між АТ «ПУМБ» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 201, шляхом підписання відповідачем заяви на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, в якій відповідач підтвердив, що приймає публічну пропозицію АТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, яка розміщена на сайті АТ «ПУМБ» pumb.ua, в повному обсязі; відповідач просив видати йому кредит на загальні споживчі цілі в розмірі 66 917,47 грн строком на 24 місяці, на умовах сплати процентної ставки в розмірі 0,01 % річних; комісія за обслуговування кредитної заборгованості 2,99 %. Спосіб надання споживчого кредиту: видача готівки через касу банку.

Вказані умови кредитування також передбачені і паспортом споживчого кредиту, підписаним ОСОБА_1 12.06.2018.

Згідно з платіжною інструкцією № TR.29084971.58502.8810 від 12.06.2018 відповідачу отримав 66 917,47 грн кредитних коштів за кредитним договором № 201 від 12.06.2018 року.

Обставини видачі відповідачу вказаної суми коштів також підтверджуються банківськими виписками за особовим рахунком ОСОБА_1 за період з 12.06.2018 по 01.12.2024.

Отже, факт надання відповідачу кредитних коштів за вказаним кредитним договором підтверджений первинними банківськими документами.

Згідно з розрахунком заборгованості відповідача перед АТ «ПУМБ» за кредитним договором № 201 від 12.06.2018, станом на 01.12.2024 (включно), заборгованість ОСОБА_1 складає 62 205,62 грн, з яких: 36 171,09 грн - заборгованість за кредитом, 19,76 грн - заборгованість за процентами, 26 014,77 грн - заборгованість за комісією.

Також 16.09.2011 ОСОБА_1 звернувся до АТ «Банк ренесанс капітал» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Пропозицію укласти договір карткового рахунку та договір страхування (оферта), підписанням якої підтвердив, що ознайомлений з останньої чинною редакцією Умов з усім змінами, які розміщуються банком на інформаційних стендах у відділеннях банку його та на його офіційному сайті; моментом прийняття (акцепту) банком його пропозицій про укладення Договору карткового рахунку буде вважатись дата підписання банком цієї Пропозиції.

До підписання Пропозиції відповідач був ознайомлений в письмовій формі з інформацією про умови кредитування карткового рахунку (у формі овердрафту) та орієнтовану сукупну вартість кредиту.

Відповідно до п. 1 Пропозиції з огляду на фінансовий стан та кредитну історію, відповідач просив банк встановити в момент укладення або протягом дії Договору карткового рахунку ліміт овердрафту та строк користування овердрафтом в межах максимально погодженої суми, яка не перевищує 50 000,00 грн.

Відповідно до п. 3 Пропозиції відповідач погодився, що складовою та невід`ємною частиною Договору карткового рахунку, окрім цієї Пропозиції та Умов користування є Правила користування платіжними картками банку та Тарифи за ведення та обслуговування карткових рахунків фізичних осіб, з якими ознайомлена, повністю згідний, їх зміст розуміє, й положення яких неухильно зобов`язується виконувати.

Відповідно до частини 2 «Основні умови договору карткового рахунку», на підставі договору карткового рахунку № НОМЕР_1 від 16.09.2011 ОСОБА_1 видано кредитну картку з кредитним лімітом у сумі 5 000,00 грн, строком користування на 36 місяців, процентною ставкою за користування 24 % річних, розмір комісії за обслуговування овердрафту 2 %.

16.09.2011 ОСОБА_1 підписані Загальні умови договорів кредитування, відкриття та надання рахунків.

16.09.2011 на ім`я ОСОБА_1 видано кредитну картку, про що свідчить відповідна розписка.

Згідно з вказаним договором, відповідачу було надано кредит у виді встановленого кредитного ліміту у сумі 5 000,00 грн, який в подальшому збільшено до 32 912,39 грн, що підтверджується довідкою про збільшення кредитного ліміту.

19.07.2016 ПАТ «Банк Ренесанс Капітал» припинилося шляхом приєднання до ПАТ «ПУМБ», який став правонаступником усіх прав та зобов`язань ПАТ «Банк Ренесанс Капітал».

Відповідно до п. 1.1. Статуту АТ «ПУМБ», є правонаступником всіх прав та зобов`язань зокрема ПАТ «Банк Ренесанс Капітал» і АТ «Банк Ренесанс Капітал», в результаті реорганізації АТ «Банк Ренесанс Капітал» шляхом приєднання до АТ «ПУМБ», згідно рішення загальних зборів акціонерів АТ «ПУМБ» (протокол № 68 від 14.03.2015 ) та згідно рішення єдиного акціонера АТ «Банк Ренесанс Капітал» (рішення № 2 від 14.03.2015).

З наведеного вбачається, що позивач АТ «ПУМБ» має право на звернення до суду з даним позовом, оскільки до нього перейшли всі права та зобов`язання ПАТ «Банк Ренесанс Капітал» і АТ «Банк Ренесанс Капітал» в результаті реорганізації АТ «Банк Ренесанс Капітал» шляхом приєднання до АТ «ПУМБ».

Згідно з наданими банком виписками по рахунку за період із 16.09.2011 по 01.12.2024, відповідач отримував кредитні кошти за кредитним договором № 9512 від 16.09.2011 та користувався ними. При цьому, здійснював погашення заборгованості за кредитом і процентами за користування кредитними кошами. Останній переказ коштів на погашення заборгованості за кредитним договором № 9512 від 16.09.2011 був здійснений відповідачем ще 25.04.2019.

Отже, відповідач виплату позичених коштів та процентів за кредитним договором № 9512 від 16.09.2011 не здійснював, тому в нього утворилась заборгованість перед АТ «ПУМБ».

Згідно з розрахунком заборгованості відповідача перед АТ «ПУМБ» за кредитним договором № 9512 від 16.09.2011, станом на 01.12.2024 (включно), заборгованість ОСОБА_1 складає 52 237,17 грн, з яких: 32 912,39 грн - заборгованість за кредитом, 19 324,78 грн - заборгованість за процентами.

Банком на адресу відповідача було надіслано письмову вимогу (повідомлення) вих. № КНО-44.2.2/722 від 02.12.2024 про наявну заборгованість за вище переліченими кредитними договорами в загальному розмірі 114 442,97 грн та про добровільне виконання зобов`язань перед банком (реєстр поштових відправлень рекомендованих листів додається), однак у наданий строк заборгованість відповідачем погашена не була.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно із частиною першою, другою статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України визначено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші.

Статтею 1056 ЦК України визначено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Що стосується заявлених вимог про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «ПУМБ» заборгованості за кредитним договором № 201 від 12.06.2018, в розмірі 36 190,85 грн, з яких: 36 171,09 грн - заборгованість за кредитом, 19,76 грн - заборгованість за процентами та за кредитним договором № 9512 від 16.09.2011, в розмірі 52 237,17 грн, з яких: 32 912,39 грн - заборгованість за кредитом, 19 324,78 грн - заборгованість за процентами, то суд вважає, що наявні правові підстави для стягнення отриманих і неповернутих сум коштів, а також сплати процентів за користування кредитними коштами, адже сторона позивача підтвердила вказаний факт, і обставини надання відповідачу коштів у обумовлених розмірах доводяться платіжною інструкцією та виписками по особових рахунках ОСОБА_1 за періоди: з 12.06.2018 по 01.12.2024 та із 16.09.2011 по 01.12.2024 , а конкретні розміри процентних ставок за користування кредитними коштами, передбачені підписаними відповідачем: заявою на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та пропозицією укласти договір карткового рахунка та договір страхування (оферта).

При визначенні розміру вказаної вище суми заборгованості в загальному розмірі 88 428,02 грн, суд виходить з того, що відповідачем не надано суду жодних доказів, які б підтверджували в цій частині факт повернення в повному обсязі отриманих за зазначеними кредитними договорами коштів.

Крім того, позивачем заявлені вимоги про стягнення з відповідача 26 014,77 грн заборгованості за комісією за кредитним договором № 201 від 12.06.2018.

За загальним правилом, передбаченим ст. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Частинами 2,3 ст. 215 ЦК України визначено, що недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.

Згідно із ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.

Отже, Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.

На виконання вимог, у тому числі, п. 4 ч. 1 ст. 1 та ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» Правління Національного банку України постановою від 08.06.2017 року № 49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі - Правила про споживчий кредит). Цією ж постановою визнано такою, що втратила чинність, постанову Правління Національного банку України від 10.05.2007 № 168 «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту».

Відповідно до п. 5 Правил про споживчий кредит банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил.

Банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (п. 8 Правил про споживчий кредит).

Згідно з додатком 1 до Правил про споживчий кредит загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту.

Правила про споживчий кредит розроблені й затверджені на виконання вимог Закону України «Про споживче кредитування» та підтверджують правомірність дій банку щодо встановлення у договорі споживчого кредиту комісії за обслуговування кредитної заборгованості.

Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації.

Відповідно до ч. ч. 1,2 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема, інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.

Згідно із ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.

З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» (з 10.06.2017) щодо оплатності обслуговування кредитної заборгованості, сплату якої вимагає позивач, є нікчемною відповідно до ч. ч. 1 та 2 ст. 11, ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування».

До цього зводяться висновки, викладені Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 13.07.2022 в справі № 496/3134/19.

З огляду на наведене, оскільки вимоги позивача задоволені частково, тому з відповідача на користь позивача відповідно до ст. 141 ЦПК України належить стягнути витрати по сплаті судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (77,27 %) в розмірі 1 871,79 грн.

На підставі викладеного, керуючись нормами матеріального права та статтями 76-81, 89, 141, 178, 258, 259, 263-265, 268, 273, 275, 279, 354, 355 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Позов Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» заборгованість в розмірі 88 428 (вісімдесят вісім тисяч чотириста двадцять вісім) гривень 02 копійки.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 871 (одна тисяча вісімсот сімдесят одна) гривня 79 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості про учасників справи:

Позивач - Акціонерне товариство «Перший український міжнародний банк», , місце знаходження: 04070, м. Київ, вул. Андріївська, буд. 4;

Відповідач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , остання відома адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Повний текст судового рішення складено 26 грудня 2025 року.

Суддя А. В. Слободянюк