ПОСТАНОВА

Іменем України

22 грудня 2025 року м. Кропивницький

справа № 390/1434/24

провадження № 22-ц/4809/1550/25

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: головуючого судді Єгорової С. М., суддів: Карпенка О. Л., Мурашка С. І.,

секретар судового засідання Діманова Н. І.,

учасники справи:

позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Марин-Фінанс»,

відповідач ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Фортечного районного суду міста Кропивницького від 08 липня 2025 року у складі головуючого судді Кулінки Л. Д.

УСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог, відзиву на позов та рішення суду першої інстанції.

У липні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Марин-Фінанс» звернулось з позовом до ОСОБА_1 , в якому просило стягнути із відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором № CL-281852 у розмірі 152 944,84 грн, з яких: строкове тіло - 51823,47 грн, прострочене тіло - 42045,04 грн, строкові відсотки - 1546,27 грн та прострочені відсотки - 57530,06 грн.

В обґрунтування позову зазначено, що 22 червня 2020 року між Акціонерним товариством «Кредобанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № CL-281852.

Відповідно до умов кредитного договору банк зобов`язався надати позичальнику грошові кошти в розмірі 118507,72 грн строком на 60 місяців до 20 червня 2025 року, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитними коштами та інші платежі, передбачені умовами договору, в строки, та на умовах, що передбачені графіком погашення кредиту.

Позичальник своїх зобов`язань за вищезазначеним кредитним договором не виконав, внаслідок чого у нього виникла заборгованість в розмірі 152944,84 грн, яка складається з: строкового тіла кредиту в сумі 51823,47 грн, простроченого тіла кредиту в сумі 42045,04 грн, строкових відсотків в сумі 1546,27 грн, та прострочених відсотків в сумі 57530,06 грн.

08 листопада 2023 року між Акціонерним товариством «Кредобанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Марин-Фінанс» було укладено договір факторингу за умовами якого, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Марин-Фінанс» набуло право вимоги до боржника за кредитним договором № CL-281852 від 22 червня 2020 року, про що було повідомлено боржника.

Позивач зазначив, що до нього, як до нового кредитора перейшли права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду за захистом своїх порушених прав.

Відповідач подав відзив на позов, в якому просив відмовити в задоволенні позовних вимог.

Вказав, що у матеріалах справи відсутні належні та достовірні докази передачі права вимоги до відповідача від первісних кредиторів до позивача, позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження сплати новим кредитором грошових коштів первісному кредитору за передачу права грошової вимоги, та зарахування їх на рахунок останнього.

Зазначив, що наданий позивачем розрахунок заборгованості за вказаним кредитним договорами складений самим позивачем, і не містить жодного підтвердження реальності господарської операції. Розрахунок містить лише відомості щодо загального розміру несплаченого кредиту та відсотків, без зазначення детального розрахунку, який включав би суми погашеного позичальником тіла кредиту та відсотків по кожному платіжному періоду та не є первинними документами, які підтверджують отримання кредиту.

Також, вказав, що сума коштів у розмірі 6 000,00 грн за надання правової допомоги є завищеною, неспівмірною із складністю та підлягає зменшенню (а.с. 60-64).

Рішенням Фортечного районного суду міста Кропивницького від 08 липня 2025 року задоволено позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Марин-Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Марин-Фінанс» заборгованості за кредитним договором з № CL-281852 від 22 червня 2020 року в загальній сумі 152 944,84 грн, яка складається з: строкового тіла кредиту в сумі 51 823,47 грн, простроченого тіла кредиту в сумі 42 045,04 грн, строкових відсотків в сумі 1 546,27 грн, та прострочених відсотків в сумі 57 530,06 грн, 2422,40 грн судового збору та 6 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції керувався тим, що наявними у матеріалах справи доказами підтверджується те, що сторони погодили всі істотні умови кредитного договору, в тому числі погодили розмір процентної ставки та порядок нарахування процентів за користування кредитними коштами, кредитний договір недійсним судом не визнавався, однак ОСОБА_1 належним чином не виконав умови кредитного договору №CL-281852 від 22 червня 2020 року, не повернув надані йому кредитні кошти в повному обсязі та не сплатив передбачені умовами договору проценти за користування кредитними коштами, у зв`язку з чим у відповідача наявна заборгованість, в розмірі 152 944,84 грн, розмір якої ним не спростовано належними та допустимими доказами.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Зачепіло Зоряна Ярославівна, подав до апеляційного суду апеляційну скаргу, в якій з підстав неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, ставить питання про скасування рішення Фортечного районного суду міста Кропивницького від 08 липня 2025 року та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Вказано, що заявлена позивачем до стягнення сума не ґрунтується на умовах кредитного договору і наданому самим же позивачем розрахунку, а тому стягненню не підлягає.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Марин-Фінанс» не надало до суду первинних бухгалтерських документів відносно видачі кредиту відповідачеві, його часткового погашення, а тому немає підстав вважати, що зазначені в розрахунку розмір заборгованості відповідача та суми відсотків є правильними.

Позивачем не надано доказів того, що відповідна кредитна картка, передбачена умовами заяви була видана відповідачу, також позивач не надав доказів зарахування кредитних коштів.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи.

Відзиву на апеляційну скаргу позивачем не подано, що згідно вимог ч. 3 ст. 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Позиція апеляційного суду.

Відповідно до ст. 367, 368 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

З урахуванням вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах, передбачених ст. 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Встановлені судом першої інстанції неоспорені обставини, а також обставини встановлені апеляційним судом.

19 червня 2020 року ОСОБА_1 підписав анкету-заяву на отримання готівкового кредиту, відповідно до якої сума бажаного кредиту становить 118 507,72 гривень; процентна ставка 35,00%. Підписанням анкети-заяви позичальник підтвердив, що з умовами надання кредиту, викладеними в пам`ятці клієнт ознайомлений. Примірник пам`ятки отримав; всі інформація у анкеті-заяві та наданих документах є повною, вірною і актуальною на день її подання (а.с. 48-49).

22 червня 2020 року між Акціонерним товариством «Кредобанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № CL-281852.

Пунктом 1 договору визначено, що банк зобов`язується надати у власність позичальникові грошові кошти на умовах поворотності, строковості, платності та цільового характеру використання, а позичальник зобов`язується використати кредит на цілі, вказані в цьому кредитному договорі, повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та інші платежі в строк, та на умовах, визначених цим кредитним договором.

Пунктом 2.1. договору передбачено, що сума та валюта кредиту складає 118 507, 72 грн.

Дата видачі кредиту 22 червня 2020 року (п.2.2. договору).

Строк (термін) кредитування 60 місяців терміном до 20 червня 2025 року.

Пунктом 2.5. договору визначено, для обліку виданих кредитних коштів банк відкриває позичковий рахунок - № НОМЕР_1 .

Згідно п. 2.8 договору, дата погашення щомісячного платежу дата, в яку банк здійснює договірне списання щомісячного платежу, в порядку, передбаченому п.6.6.3 кредитного договору, та яка зазначається в Графіку платежів за кредитним договором та розрахунку сукупної вартості кредиту, який є Додатком №1 до кредитного договору та є його невід`ємною частиною.

Згідно з пунктом 4.1 кредитного договору № CL-281852 від 22 червня 2020 року за користування кредитом позичальник сплачує банку відсотки за процентною ставкою 35 % річних.

Відповідно до пункту 6.2 кредитного договору, позичальник здійснює погашення заборгованості за цим кредитним договором відповідно до графіку платежів, що є додатком № 1 до цього кредитного договору. Всього позичальник зобов`язаний здійснити 60 щомісячних платежів по 4 244 грн щомісячно, кожного останнього числа відповідного місяця впродовж 60 місяців з дати укладення кредитного договору (а.с.40-45).

У додатку №1 до кредитного договору № CL-281852 від 22 червня 2020 року сторони погодили графік платежів за кредитним договором та розрахунок сукупної вартості кредиту, яка становить 254 714,13 грн та складається з тіла кредиту в розмірі 118507,72 грн та процентів за користування кредитними коштами в розмірі 136206,41 грн (а.с. 46).

В подальшому, 08 листопада 2023 року між Акціонерним товариством «Кредобанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Марин-Фінанс» укладено договір факторингу про відступлення прав грошової вимоги за кредитними договорами та прав за забезпечувальними договорами, за умовами якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Марин-Фінанс» набуло право вимоги до боржників, зазначених у додатку № 1 до цього договору (а.с. 34-36).

Згідно з додатком №1 до договору факторингу про відступлення прав грошової вимоги за кредитними договорами та прав за забезпечувальними договорами від 08 листопада 2023 року до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Марин-Фінанс» перейшло право вимоги до боржника ОСОБА_1 за кредитним договором № CL-281852 від 22 червня 2020 року у загальному розмірі 152944,84 грн (а.с. 33).

30 січня 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Марин-Фінанс» надіслало ОСОБА_1 досудову вимогу щодо виконання договірних зобов`язань та повідомлення про заміну кредитора у зобов`язанні, в якій повідомило ОСОБА_1 про те, що є новим кредитором за кредитним договором №CL-281852 від 22 червня 2020 року та вимагає протягом 30 календарних днів з моменту отримання вимоги, але в будь-якому випадку не пізніше 35 календарних днів з моменту надсилання вказаної вимоги усунути порушення умов кредитного договору та погасити заборгованість в розмірі простроченого боргу, у випадку невиконання достроково повернути кредит у повній непогашеній сумі та сплатити всі нараховані і несплачені проценти за користування кредитом, комісії, а саме 152944,84 грн (а.с. 29).

З даних розрахунку заборгованості за період з 02 листопада 2020 року (22 червня 2020 року) по 08 листопада 2023 року за кредитним договором №CL-281852 від 22 червня 2020 року встановлено, що станом на 08 листопада 2023 року загальна сума заборгованості ОСОБА_1 становить 152944,84 грн, з яких: 51823,47 грн - заборгованість за тілом кредиту, 42015,04 грн - заборгованість за простроченим тілом кредиту, 1546,27 грн - заборгованість за строковими відсотками, 57530,06 грн - заборгованість за простроченими відсотками (а.с. 15).

Мотиви, з яких виходить колегія суддів апеляційного суду.

Статтею 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України).

Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Відповідно до статті 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однією зі сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

У відповідності до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

За змістом ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконання з настанням цієї події.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України), обґрунтування вимог учасників справи та обставин, які мають значення для справи, повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів (ст. 76-79 ЦПК України).

Відповідач у відзиві на позов та в апеляційній скарзі зазначав про те, що позивачем не надано доказів видачі позичальнику кредитної картки та зарахування коштів на цю картку, а також вказував про те, що у матеріалах справи відсутній належний розрахунок заборгованості.

Разом з тим, у своїх поясненнях у судовому засіданні в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 вказав, що підписував кредитний договір та отримував кредитні кошти, здійснював часткове погашення кредиту первісному кредитодавцю. Однак, після початку повномасштабного вторгнення рф на територію України від первісного кредитора він отримав повідомлення про те, що можлива відстрочка платежів, у зв`язку зі збройним нападом. Також зазначив, що банк повідомив його, що передає зобов`язання за кредитним договором новому кредитору, а новий кредитор повідомив його про заміну кредитора.

Таким чином, з урахуванням наданих відповідачем пояснень, колегія суддів приходить до висновку про наявність у відповідача зобов`язань виконувати умови кредитного договору у відповідності до його умов та вимог законодавства перед новим кредитором.

Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Положеннями статей 1077, 1078 ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти у розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Згідно зі статтею 1081 ЦК України, клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу.

Частинами першою, другою статті 1082 ЦК України встановлено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-1383/2010 (провадження № 14-308цс18) зроблено висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі не спростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли унаслідок укладення договору, підлягають виконанню.

Договір, укладений між відповідачем та первісним кредитором, а також укладений договір факторингу у встановленому порядку недійсними не визнані, тобто в силу положень статті 204 ЦК України діє презумпція правомірності указаних правочинів.

У разі не спростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли унаслідок укладення договору, підлягають виконанню.

Наявними у матеріалах справи доказами підтверджується, що 22 червня 2020 року між Акціонерним товариством «Кредобанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № CL-281852. Пунктом 1 договору визначено, що банк зобов`язується надати у власність позичальникові грошові кошти на умовах поворотності, строковості, платності та цільового характеру використання, а позичальник зобов`язується використати кредит на цілі, вказані в цьому кредитному договорі, повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та інші платежі в строк, та на умовах, визначених цим кредитним договором. Пунктом 2.1. договору передбачено, що сума та валюта кредиту складає 118 507, 72 грн. Дата видачі кредиту 22 червня 2020 року (п.2.2. договору). Строк (термін) кредитування 60 місяців терміном до 20 червня 2025 року. Пунктом 2.5. договору визначено, для обліку виданих кредитних коштів банк відкриває позичковий рахунок - № НОМЕР_1 .

Оскільки відповідач не заперечував та не спростовував факт укладення ним вказаного кредитного договору і отримання коштів, апеляційний суд вважає доведеним належним чином, що первісний кредитор свої зобов`язання за договором № CL-281852 виконав у повному обсязі.

08 листопада 2023 року між Акціонерним товариством «Кредобанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Марин-Фінанс» укладено договір факторингу про відступлення прав грошової вимоги за кредитними договорами та прав за забезпечувальними договорами, за умовами якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Марин-Фінанс» набуло право вимоги до боржників, зазначених у додатку № 1 до цього договору (а.с. 34-36).

Згідно з додатком №1 до договору факторингу про відступлення прав грошової вимоги за кредитними договорами та прав за забезпечувальними договорами від 08 листопада 2023 року до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Марин-Фінанс» перейшло право вимоги до боржника ОСОБА_1 за кредитним договором № CL-281852 від 22 червня 2020 року у загальному розмірі 152944,84 грн (а.с. 33).

Копія договору факторингу та реєстру переходу прав вимоги є належними та допустимими доказами відступлення права вимоги у спірних правовідносинах.

Позивач, 30 січня 2024 року направив ОСОБА_1 досудову вимогу щодо виконання договірних зобов`язань та повідомлення про заміну кредитора у зобов`язанні, в якій повідомив відповідача про те, що є новим кредитором за кредитним договором №CL-281852 від 22 червня 2020 року та вимагає протягом 30 календарних днів з моменту отримання вимоги, але в будь-якому випадку не пізніше 35 календарних днів з моменту надсилання вказаної вимоги усунути порушення умов кредитного договору та погасити заборгованість в розмірі простроченого боргу, у випадку невиконання достроково повернути кредит у повній непогашеній сумі та сплатити всі нараховані і несплачені проценти за користування кредитом, комісії, а саме 152944,84 грн (а.с. 29).

З даних розрахунку заборгованості за період з 02 листопада 2020 року (22 червня 2020 року) по 08 листопада 2023 року за кредитним договором №CL-281852 від 22 червня 2020 року встановлено, що станом на 08 листопада 2023 року загальна сума заборгованості ОСОБА_1 становить 152944,84 грн, з яких: 51823,47 грн - заборгованість за тілом кредиту, 42015,04 грн - заборгованість за простроченим тілом кредиту, 1546,27 грн - заборгованість за строковими відсотками, 57530,06 грн - заборгованість за простроченими відсотками (а.с. 15).

Відповідач не надав доказів належного виконання взятого на себе зобов`язання перед первісним кредитором, більш того, в судовому засідання апеляційного суду підтвердив отримання ним в повному обсязі кредитних коштів, деякий період виконував умови договору щодо сплати кредиту, в тому числі відсотків, відповідно до графіку, узгодженому сторонами кредитного договору, після введення в Україні воєнного стану за дозволом банку припинив повертати кредит і станом на день складення розрахунку заборгованості - 20 червня 2025 року кредитні зобов`язання ним не виконані.

За встановлених вище обставин, відповідачем усупереч частини 1 статті 81 ЦПК України не спростовано заявлені позивачем вимоги, не надано жодного доказу на спростування обставин, викладених у позовній заяві. Також не надано будь-яких заперечень щодо заявленого розміру заборгованості, не надано доказів часткової сплати кредитної заборгованості та свого конррозрахунку заборгованості.

А тому доводи апеляційної скарги щодо незгоди з розрахунком, відсутністю доказів надання йому коштів колегія суддів відхиляє.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції правильно виснував, що позивачем доведено факт наявності кредитних правовідносин між ОСОБА_1 та АТ "Кредобанк", яке відступило право вимоги за цим кредитним договором ТОВ «Фінансова компанія «Марин-Фінанс», при цьому відповідачем не спростовано обставини і підстави заявлених позовних вимог, не надано доказів на підтвердження повного виконання взятих на себе зобов`язань перед первісним кредитором.

Доводи, викладені у апеляційній скарзі, спростовуються встановленими судом обставинами у справі, зводяться до переоцінки доказів і незгоди заявника з висновком суду щодо їх оцінки.

Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

При цьому, колегією суддів ураховано усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain, п. п. 29 - 30).

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Виходячи з викладеного, судом першої інстанції правильно визначено характер правовідносин між сторонами, вірно застосовано закон, що їх регулює, повно і всебічно досліджено матеріали справи та надано належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам, не порушено норми процесуального права.

З підстав, передбачених статтею ст. 375 ЦПК України, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 367, 368, 371, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, Кропивницький апеляційний суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Фортечного районного суду міста Кропивницького від 08 липня 2025 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повна постанова складена 31.12.2025.

Головуючий С. М. Єгорова

Судді О. Л. Карпенко

С. І. Мурашко