Справа № 354/1407/25
Провадження № 2/354/685/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

29 грудня 2025 року м. Яремче

Яремчанський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді: Ваврійчук Т.Л.

за участю секретаря судового засідання: Старунчак Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Яремче в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» (надалі- ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ») звернулося в суд з позовом до відповідачки ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором №1471417 про надання споживчого кредиту за продуктом «NewShort» від 29.04.2024 у розмірі 31419,61 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 29.04.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «СЕЛФІ КРЕДИТ» (надалі- ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ») та ОСОБА_1 був укладений в електронній формі договір №1471417 про надання споживчого кредиту за продуктом «NewShort» згідно з умовами якого первісний кредитор надав відповідачці кредит у розмірі 5000,00 грн на строк 350 днів, а остання зобов`язалася повернути кредит та сплатити проценти за користування ним у визначені договором строки. ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» свої зобов`язання за кредитним договором №1471417 від 29.04.2024

виконало в повному обсязі та надало відповідачці грошові кошти в обумовленому розмірі у безготівковій формі шляхом їх перерахування на вказану позичальником платіжну картку НОМЕР_1 . Водночас ОСОБА_1 належним чином не виконувала умов кредитного договору, внаслідок чого утворилася заборгованість за кредитом. 26.12.2024 між ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та позивачем укладено договір факторингу №26122024, відповідно до якого ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» набуло право вимоги до відповідачки за договором №1471417 про надання споживчого кредиту за продуктом «NewShort» від 29.04.2024 у розмірі 31419,61 грн, з яких: 4998,99 грн заборгованість за тілом кредиту; 16420,62 грн заборгованість за процентами, 10000,00 грн-заборгованість за штрафом. Із урахуванням наведеного позивач, як новий кредитор, просить стягнути з відповідачки на його користь вказану заборгованість за кредитним договором, а також понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2422,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 8000,00 грн.

Ухвалою Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 31.10.2025 відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження із повідомленням (викликом) сторін, за клопотанням позивача витребувано у АТ КБ «ПриватБанк» докази у справі.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, подав через підсистему «Електронний суд» клопотання про розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги просить задовольнити у повному обсязі, щодо заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення не заперечує.

Відповідачка ОСОБА_1 у судове засідання повторно не з`явилася, не повідомивши причин неявки, хоча про день та час судового розгляду повідомлялася належним чином, шляхом направлення ухвали про відкриття провадження у справі та судових повісток про виклик за зареєстрованим місцем проживання, що підтверджується трекінгом відстеження АТ «Укрпошта» з відміткою «одержувач відсутній за вказаною адресою». Відзиву на позовну заяву до суду не подавала.

Суд вважає, що відповідачка про дату та час розгляду справи повідомлена належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомила, а тому відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, справу слід вирішити на підставі наявних доказів та постановити заочне рішення.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України суд розглянув справу у відсутності сторін без фіксації судового процесу технічними засобами.

Перевіривши та оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.

Згідно з ч.1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що 29.04.2024 між ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та ОСОБА_1 укладено в електронній формі договір №1471417 про надання споживчого кредиту за продуктом «NewShort», який підписаний відповідачкою із використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором М646.

Відповідно до умов п.п.1.1-1.3, 2.1 вказаного договору Товариство надало відповідачці кредит у розмірі 5000,00 грн на строк 350 днів, у безготівковій формі шляхом їх перерахування на рахунок Споживача, уключаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача № НОМЕР_1 , а ОСОБА_1 зобов`язалася повернути одержані у кредит кошти, оплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором.

Згідно п.1.4 договору періодичність платежів зі сплати процентів-кожні 25 днів. Детальні терміни (дати) повернення кредиту та сплати процентів визначені в таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит.

Пунктом 1.5 договору визначено тип процентна ставки-фіксована. За користування кредитом нараховуються проценти в наступному порядку та на таких умовах: п.1.5.1. Стандартна процентна ставка становить 1,5% в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного у п.1.3 цього договору; п.1.5.2. Знижена процентна ставка становить 1% в день та застосовується у випадку, якщо споживач, як учасник Програми лояльності Товариства до 24.05.2024 або протягом трьох календарних днів, що слідують за вказаною датою, сплатить кошти у сумі не менше суми першого платежу, визначеного у Графіку платежів.

Відповідно до п.1.7 Денна процентна ставка на дату укладення договору складає: п.1.7.1. за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 1,5% в день; п.1.7.2. за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки 1,46% в день.

Загальні витрати на дату укладення договору згідно п.1.8 складають: п.1.8.1. за стандартною ставкою за весть строк користування кредитом 26250,00 грн; п.1.8.2. за стандартною процентною ставкою із урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки 25625,00 грн

Пунктом 1.9 договору визначено, що орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення договору складає: п.1.9.1. за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 10352,48%; п.1.9.2. за стандартною процентною ставкою із урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки 7277,79% річних.

Згідно п.1.10 договору орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення договору складає: п.1.10.1. за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 31250,00 грн; п.1.10.2. за стандартною процентною ставкою із урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки 30625,00 грн.

Відповідно до п.5.1 договору сторони домовились, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, здіснюватимуться згідно Графіка платежів, крім випадку, визначеного в п.5.3 договору.

Пунктом 6.4 договору визначено, що у випадку невиконання та/або неналежного виконання Споживачем зобов`язань щодо повернення суми кредиту та/або сплати процентів за користування кредитом, Споживач зобов`язаний сплатити товариству штраф: п.6.4.1. у розмірі 750,00 грн на 4 день такого невиконання та/або неналежного виконання; п.6.4.2. у розмірі 55,00 грн, починаючи з 5 дня за кожний день невиконання та/або неналежного виконання.

Відповідно до п.п.7.1, 7.3 договору цей Договір укладається за допомгою ІКС Товариства, доступ дло якої забезпечується споживачу через Веб-сайт. Договір вважається укладеним з моменту його підписання електронними підписами Сторін та діє протягом строку, вказаного в п.1.3 Договору (включно), а у випадку, якщо після закінчення вказаного строку за Договором будуть наявні невиконані грошові зобов`язання, Договір продовжує діяти до повного виконання Споживачем зобов`язань за ним.

Відповідно до п.4.1. договору Товариство має право укладати договори щодо відступлення права вимоги за Договором або договори факторингу з будь-якою третьою особою без окремої згоди Споживача, але з обов`язковим повідомленням Споживача про таке відступлення протягом 10 робочих днів із дати такого відступлення у спосіб, визначений частиною першою статті 25 Закону України «Про споживче кредитування».

Підписанням зазначеного договору відповідачка підтвердила, що перед укладенням цього договору їй була в чіткій та зрозумілій формі надана інформація: а) за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту) відповідно до ст.9 Закону України «Про споживче кредитування»; б) вказана в ч.ч.1,2,4,5 ст.7 Закону України «Про фінансові послуги та фінансові компанії» та розміщена на Веб-сайті; вона ознайомлена з Правилами, повністю їх розуміє і приймає(погоджується) з ними (п.9.6 договору).

У підписаному ОСОБА_1 електронним підписом одноразовим ідентифікатором М646 Графіку платежів, який є Додатком №1 до договору №1471417 від 29.04.2024, сторони погодили графік розрахунків у якому зазначено: дату видачі кредиту-29.04.2024; дату повернення кредиту-14.04.2025; кількість днів у розрахунковому періоді-25; загальну вартість кредиту-30625,00 грн, з яких: 5000,00 грн - сума кредиту, 25625,00 грн-проценти за користування кредитом; реальну річну проценту ставку у розмірі 7277,79%.

До матеріалів справи також долучено Паспорт споживчого кредиту, підписаний позичальником електронним підписом одноразовим ідентифікатором Е835, відповідно до якого сума кредиту становить 5000,00 грн; строк кредитування-350 днів; мета отримання кредиту- споживчі (особисті) потреби; спосіб та строк надання кредиту-шляхом перерахування Кредитодавцем грошових коштів за реквізитами платіжної картки, зазначеної споживачем; стандартна процентна ставка, відсотків річних-549% річних(1,50% вдень); знижена процентна ставка, відсотків річних-366% річних (1% вдень); тип процентної ставки-фіксована; загальні витрати за кредитом за стандартною процентною ставкою за весь строк користування кредитом-25625,00 грн; загальні витрати за кредитом за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки-30625,00 грн; реальна річна процентна ставка, відсотків річних:10352,48%; платежів-14 шт, кожні 25 днів, сума кредиту-5000,00 грн; штрафи-750,00 грн на 4 день невиконання та/або неналежного виконання зобов`язань за поверненнчя кредиту та/або процентів за користування ним та 55,00 грн, починаючи з 5 дня за кожний день невиконання та/або неналежного виконання зобов`язань.

Довідкою №б/н ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» підтвердило, що ОСОБА_1 , з якою укладено договір №1471417 від 29.04.2024, була ідентифікована товариством. Акцепт договору позичальником (підписання аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора): одноразовий ідентифікатор М646; дата і час відправки одноразового ідентифікатора позичальнику 29.04.2024 о 09:08:15; номер телефону, на який відправлено одноразовий ідентифікатор +84.

Позивачем також долучено Правила надання коштів та банківських металів у кредит ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» (нова редакція), затверджені нкаказом №22-ФК від 22.04.2024.

ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» виконало свої зобов`язання за кредитним договором, надавши відповідачці грошові кошти у сумі 5000,00 грн що підтверджується листом ТОВ «ПЕЙТЕК» №52 від 31.12.2024, яке повідомило, що надає послуги з переказу грошових коштів в національній валюті без відкриття рахунків.

Між ТОВ «ПЕЙТЕК» та ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» укладено договір про надання платіжних послуг з переказу коштів без відкриття рахунку № НОМЕР_2 від 01.04.2024 на виконання якого було успішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта: 29.04.2024 на суму 5000,00 грн, маска картки НОМЕР_1 .

Із проведеного ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» розрахунку заборгованості за кредитним договором №1471417 від 29.04.2024 вбачається, що станом на 26.12.2024 року заборгованість ОСОБА_1 за вказаним договором становить 32419,61 грн, з яких 4998,99 грн заборгованість за тілом кредиту; 16420,62 грн заборгованість за процентами за користування кредитом; 10000,00 грн-штрафні санкції.

Вказаним розрахунком також підтверджується, що відповідачка користувалась наданими кредитними коштами та вносила платежі на погашення боргу за кредитом та процентами, зокрема 21.05.2024 сплатила кошти у сумі 1151,01 грн, з яких 1,01 грн зараховано у рахунок погашення боргу за тілом кредиту та 1150,00 грн- у рахунок погашення боргу за процентами.

АТ КБ «ПриватБанк» на виконання ухвали суду про витребування доказів листом від 21.11.2025 за №20.1.0.0.0/7-251118/72100-БТ повідомило про те, що на ім`я ОСОБА_1 у банку емітовано карту № НОМЕР_3 ( НОМЕР_4 ) на яку 29.04.2024 були зараховані грошові кошти в сумі 5000,00 грн.

26.12.2024 між первісним кредитором ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» (Клієнт) та ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» (Фактор) укладено договір факторингу №26122024 відповідно до п.п. 1.1, 1.2 якого на умовах, встановлених цим Договором та у відповідності до гл.73 ЦК України, Фактор набуває Права Вимоги від Клієнта та сплачує Клієнту за відступлення Прав Вимог Фінансування у сумі, що дорівнює ціні Договору у порядку та у строки встановлені цим Договором, а Клієнт відступає (передає) Факторові права грошової вимоги до Боржників за Кредитними договорами внаслідок чого Фактор заміняє Клієнта у Кредитних договорах, що входять до Портфеля Заборгованості та набуває прав грошових вимог Клієнта за цими Кредитними договорами, включаючи право вимагати від боржників належного виконання всіх грошових та інших зобов`язань Боржників за Кредитними договорами.

Відповідно до п. 6.2.3 договору факторингу Права Вимоги переходять до Фактора після підписання Сторонами акту приймання-передачі Реєстру Боржників за формою Додатку 2 цього Договору та оплати Фактором суми Фінансування у строки, передбачені п.7.2 договору, після чого Фактор стає кредитором по відношенню до Боржників стосовно їх Заборгованостей за Кредитними договорами.

Загальний розмір Портфеля Заборгованості Боржників, Права Вимоги до яких відступаються, складає 56013079,45 грн станом на дату підписання Сторонами цього Договору. Фінансування (ціна договору) складає 1890262,63 грн (п.п.6.1.1, 7.1 договору).

Згідно Акту приймання-передачі Реєстру Божників від 26.12.2024 до Договору факторингу №26122024 від 26.12.2024, ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» у повному обсязі прийняло реєстр божників, кількість боржників-3589 осіб, загальна сума заборгованості 56013079,45 грн.

Платіжною інструкцією №9581 від 26.12.2024 підтверджується факт перерахування ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» на рахунок ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» грошових коштів у сумі 1890262,63 грн в якості плати за відступлення права вимоги згідно Договору факторингу №26122024 від 26.12.2024.

Як вбачається із Витягу з Реєстру боржників до Договору факторингу №26122024 від 26.12.2024, ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 за договором кредиту №1471417 від 29.04.2024 у сумі 31419,61 грн, з яких 4998,99 грн заборгованість за тілом кредиту; 16420,62 грн заборгованість по відсотках; 10000,00 грн- залишок по штрафах.

14.10.2025 ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» за вих. №5586/744 надіслало відповідачці досудову вимогу, якою повідомило про відступлення права вимоги за договором кредиту №1471417 від 29.04.2024 та вказало на необхідність погашення наявної заборгованості за кредитним договором у сумі 31419,61 грн.

До правовідносин, які виникли між сторонами, суд застосовує наступні норми права.

Частинами 1, 2 ст.509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (п.1 ч.2 ст.11 ЦК України).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частиною першою ст.638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч.1 ст.641 ЦК України пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Пропозицією укласти договір є, зокрема, документи (інформація), розміщені у відкритому доступі в мережі Інтернет, які містять істотні умови договору і пропозицію укласти договір на зазначених умовах з кожним, хто звернеться, незалежно від наявності в таких документах (інформації) електронного підпису.

Згідно ч.ч.1,2 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (ст.ст.1046-1053), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно з ч.1 ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Відповідно до ч.ч.1,3 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Згідно ч.1 ст.1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі.

За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до ч.1 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), а також якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Частиною другою ст.639 ЦК України передбачено, що у разі якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 09.09.2020 року у справі №732/670/19, від 23.02.2020 року у справі №404/502/18, від 07.10.2020 року № 127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України).

Порядок укладання договорів в електронній формі регламентується також Законом України «Про споживче кредитування» та Законом України «Про електронну комерцію».

У силу ч.1 ст.13 Закону України «Про споживче кредитування» договір про споживчий кредит, договори про надання супровідних послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про електронну комерцію»).

Згідно п.5 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до положень ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Окрім того, відповідно до ч.12 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст.12 цього Закону є оригіналом такого документа.

Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.2 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Відповідно до п.12 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію», одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.

Стаття 629 ЦК України встановлює, що договір є обов`язковим до виконання сторонами.

Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання не допускається.

Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст.599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст.ст.610, 611 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання наступають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Частиною першою ст.625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом(ч.2 ст.625 ЦК України).

Відповідно до положень ст.ст.512, 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ст.516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (ч.1 ст.1078 ЦК України).

Згідно з ч.1 ст.1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.

У постанові Верховного Суду від 07.02.2018 у справі №2-2035/11 викладено висновок, що тлумачення статті 516, частини другої статті 517 ЦК України свідчить, що боржник, який не отримав повідомлення про відступлення права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення боргу, а лише має право на сплату боргу первісному кредитору і таке виконання є належним.

Аналогічний висновок зроблено Верховним Судом у постанові від 23.02.2022 у справі №761/1543/20, у постанові від 19.01.2022 у справі №639/86/17, у постанові від 14.07.2021 у справі №554/8549/15-ц.

Судом встановлено і підтверджується дослідженими доказами, що 29.04.2024 між ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та ОСОБА_1 із дотриманням вимог діючого законодавства був укладений в електронній формі договір №1471417 про надання споживчого кредиту за продуктом «NewShort» за умовами якого відповідачка отримала кредит у сумі 5000,00 грн у безготівковій формі шляхом перерахування грошових коштів на вказану нею банківську картку на строк 350 днів - до 14.04.2025.

У вказаному договорі сторони узгодили розмір кредиту, процентів, строк та умови кредитування, відповідальність за несвоєчасне виконання умов договору, тобто досягли згоди щодо всіх істотних умов договору.

ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» у повному обсязі виконало свої зобов`язання за вказаним кредитним договором та надало відповідачці кредит у встановленому розмірі.

Натомість ОСОБА_1 взяті на себе зобов`язання за кредитним договором у повному обсязі не виконала, внаслідок чого виникла заборгованість за кредитом.

Факт переходу права вимоги до ОСОБА_1 за вказаним кредитним договором від ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» до позивача підтверджується вищезазначеним договором факторингу, актом приймання-передачі та витягом із реєстру боржників та платіжною інструкцією про проведення оплати новим кредитором коштів за цим договором на користь первісного кредитора, що відповідає вимогам ст.1077, 1078 ЦК України.

Вказаний договір факторингу у встановленому порядку недійсним не визнаний, тому в силу положень ст.204 ЦК України, діє презумпція правомірності указаного правочину.

Таким чином, позивач належним чином підтвердив своє право вимоги до відповідачки за договором №1471417 про надання споживчого кредиту за продуктом «NewShort» від 29.04.2024.

У даному випадку позивач, як новий кредитор, просить стягнути з відповідачки на свою користь борг за договором №1471417 від 29.04.2024 у розмірі 31419,61 грн, з яких 4998,99 грн заборгованість за тілом кредиту; 16420,62 грн заборгованість по процентах; 10000,00 грн- заборгованість за штрафом .

Визначаючись із розміром заборгованості, що підлягає до стягнення з відповідачки суд звертає увагу на таке.

Відповідно до п.1.7 договору №1471417 від 29.04.2024 денна процентна ставка на дату укладення договору складає: п.1.7.1. за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 1,5% в день; п.1.7.2. за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки 1,46% в день.

Із наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором слідує, що у період з 29.04.2024 по 21.05.2024 проценти нараховувались у розмірі зниженої процентної ставки 1% від тіла кредиту щоденно із урахуванням внесених позичальником 21.05.2024 коштів у рахунок погашення боргу за кредитом у розмірі 1151,01 грн. У подальшому, в період з 21.08.2024 по 26.12.2024 (дата уступки боргу) проценти нараховувались у розмірі -1,5% на суму залишку боргу за кредитом щоденно.

Цивільне законодавство встановлює презумпцію свободи договору, яка полягає насамперед у вільному волевиявленні особи на вступ у договірні відносини, а також у вільному визначенні особою умов договору в яких фіксуються взаємні права та обов`язки його сторін.

Свобода договору не є абсолютною (необмеженою), вона існує в рамках норм чинного законодавства, а дії сторін договору мають ґрунтуватися на засадах розумності, добросовісності та справедливості, тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору.

Загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні відповідно до міжнародно-правових стандартів у цій сфері визначені Законом України «Про споживче кредитування».

Так, Законом України № 3498-IX від 22.11.2023 «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», який набрав законної сили 24.12.2023 року, внесено зміни до статті 8 Закону України «Про споживче кредитування», та доповнено її частиною 5, відповідно до якої максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1%.

Вказаним Законом України №3498-IX від 22.11.2023 Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про споживче кредитування» доповнено пунктом 17, в якому передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів -2,5%; протягом наступних 120 днів - 1,5 %.

Таким чином, нормами Закону України «Про споживче кредитування» встановлено, що при укладенні договорів про споживчий кредит максимальна денна процентна ставка 2,5% застосовується до 22.04.2024 року, 1,5% - до 20.08.2024 року, а з 21.08.2024 року діє процентна ставка 1%.

Відповідно до ч.5 ст.12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку про те, що положення укладеного між сторонами договору №1471417 про надання споживчого кредиту за продуктом «NewShort» від 29.04.2024 в частині встановлення денної процентної ставки у розмірі 1,5% при застосуванні стандартної процентної ставки та 1,46% при застосуванні зниженої процентної ставки у період з 21.08.2024 по 14.04.2025 є нікчемними.

На підставі викладеного суд дійшов висновку, що розмір процентів, які підлягають до сстягнення з відповідачки за вказаним договором із урахуванням внесених позичальником платежів становить 13222,33 грн, з яких: 6823,62 грн проценти за період з 22.05.2024 по 20.08.2024 (4998,99 грн тіло кредиту х 1,5% х 91 день) та 6398,71 грн - проценти за період з 21.08.2024 по 26.12.2024 (4998,99 грн тіло кредиту х 1% х 128 днів).

Щодо вимоги про стягнення з відповідачки штрафу у розмірі 10000,00 грн суд зазначає наступне.

Пунктом 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України передбачено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24.02.2022 за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022 від 24.02.2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №2102-ІХ від 24.02.2022, в Україні введено воєнний стан з 05.00 год 24.02.2022, дія якого неодноразово продовжувалася Указами Президента України і триває дотепер.

Згідно правового висновку, що викладений у постанові Верховного Суду від 18.10.2023 у справі №706/68/23 дія п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України розповсюджується на кредитний договір.

З огляду на вказані обставини позичальник (відповідач) звільняється від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позивача) неустойки за порушення зобов`язання.

Аналогічний правовий висновок, щодо аналізу п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, викладений у постанові Верховного Суду від 12.06.2024 у справі №910/10901/23.

У зв`язку із викладеним, суд дійшов висновку, що у задоволенні позовної вимоги про стягнення зі ОСОБА_1 штрафу в сумі 10000,00 грн за кредитним договором слід відмовити.

Згідно з вимогами ст.ст.12,81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст.77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст.79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч.1 ст.80 ЦПК України).

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідачка у судове засідання не з`явилася, будь-яких доказів, які б спростовували факт отримання нею кредиту чи його погашення у строки, визначені договором на рахунок первісного чи нового кредитора та власного контррозрахунку боргу не надала.

За таких обставин, суд на основі всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього з`ясування фактичних обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, з`ясувавши їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, приходить до переконання, що позовні вимоги ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» підлягають до часткового задоволення шляхом стягнення з ОСОБА_1 на користь позивача заборгованості за договором №1471417 про надання споживчого кредиту за продуктом «NewShort» від 29.04.2024 у розмірі 18221,32 грн, з яких: 4998,99 грн- заборгованість за тілом кредиту та 13222,33 грн- заборгованість за процентами. У задоволенні решти позовних вимог слід відмовити за безпідставністю.

Щодо вимоги про стягнення витрат на професійну правничу допомогу суд зазначає наступне.

У відповідності до ч.ч.1,2 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

За приписами ч.ч.1,2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача.

Відповідно до ч.ч.1-5 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Частиною шостою ст.137 ЦПК України передбачено, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до п.п.1,2 ч.3 ст.141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Таким чином, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Аналіз наведених вище норм дає підстави вважати, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Позивачем на підтвердження понесених витрат на правничу професійну допомогу в розмірі 8000,00 гривень долучено:

-договір про надання правової (правничої) допомоги №0107 від 01.07.2025, укладений між Адвокатським об`єднанням «Апологет» та ТОВ «ФК «КРЕДИТ КАПІТАЛ», відповідно до умов якого за цим договором Клієнт замовляє, приймає та оплачує, а Виконавець надає Послуги правової(правничої) допомоги, адвокатського захисту, представництва Клієнта у всіх судах загальної юрисдикції, а також у відносинах з юридичними особами незалежно від форми власності та надає інші Послуги, необхідні для забезпечення належного захисту прав і законних інтересів Клієнта. Порядок розрахунків та інші аспекти виконання Договору визначаються Додатком №1 до Договору. Вартість наданих послуг правничої допомоги за 1(одну) кредитну справу складає 8000,00 грн без ПДВ;

-детальний опис наданих послуг від 08.10.2025 року за договором про надання правової(правничої) допомоги №0107 від 01.07.2025, відповідно до якого АО «Апологет» у справі про стягнення заборгованості із боржника ОСОБА_1 за кредитним договором №14714117 у період з 01.10.2025 по 08.10.2025 надані наступні послуги: усна консультація Клієнта щодо перспектив та порядку стягнення заборгованості за кредитним договором-30 хв; ознайомлення із матеріалами кредитної справи-2 год; погодження правової позиції Клієнта у справі-30 хв; складення позовної заяви -3 год 30хв; подання заяви до суду, усього загальною тривалістю 6 год 30 хв;

-акт №1017 наданих послуг правової (правничої) допомоги від 08.10.2025 відповідно до якого підписанням цього Акту Сторони підтверджують факт надання АО та прийняття Клієнтом послуг відповідно до положень укладеного ними Договору про надання правової (правничої) допомоги №0107 від 01.07.2025 щодо стягнення заборгованості з боржника ОСОБА_1 за договором №14714117 від 29.04.2024. Сума наданих послуг складає 8000,00 грн;

-виписку з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань про реєстрацію АО «Апологет», , керівник-Усенко М.І.;

-ордер серії ВС №1381377 від 10.07.2025 на надання правничої допомоги ТОВ «ФК «КРЕДИТ КАПІТАЛ» адвокатом Усенко М.І. за договором №0107 від 01.07.2025 у судах загальної юрисдикції.

Відповідно до правової позиції, висловленої Об`єднаною палатою Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду у постанові від 03.10.2019 у справі №922/445/19 та підтвердженої Верховним Судом у постановах від 12.02.2020 у справі №648/1102/19 і від 11.11.2020 року у справі №673/1123/15-ц, витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено.

Суд вважає, що витрати позивача на професійну правничу (правову) допомогу підтверджені належними та допустимими доказами, загальна сума витрат на адвокатські послуги не виходить за розумні межі визначення розміру гонорару. Витрати на професійну правничу допомогу на вказану суму є співмірними з наданим адвокатом обсягом послуг, відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру.

Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 13.03.2025 року у справі №275/150/22, суд керуючись принципами диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу з власної ініціативи.

У даній справі відповідачкою не заявлено клопотання про зменшення витрат на правову допомогу, а тому приймаючи до уваги те, що позовні вимоги ТОВ «ФК «КРЕДИТ КАПІТАЛ» задоволено частково на 57,99%(18221,32х100/31419,61), то розмір витрат на професійну правничу допомогу, який підлягає до стягненню з відповідачки на користь позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог становить 4639,20 грн(8000/100х57,99%).

Відповідно до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню витрати пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 1404,83 грн пропорційно розміру задоволених позовних вимог(18221,32х2422,40/31419,61).

Згідно ч.5 ст.268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 2, 4, 12, 13, 76-81, 89, 141, 258-268, 273, 280-283, 352-355 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути зі ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» заборгованість за договором договором №1471417 про надання споживчого кредиту за продуктом «NewShort» від 29 квітня 2024 року у розмірі 18211 (вісімнадцять тисяч двісті двадцять одна) гривня 32 коп.

У задоволенні решти позовних вимог-відмовити.

Стягнути зі ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» сплачений судовий збір у сумі 1404(одна тисяча чотириста чотири) гривні 83 коп та 4639 (чотири тисячі шістсот тридцять дев`ять) гривень 20 коп витрат на професійну правничу допомогу.

Копію рішення направити учасникам справи.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Івано-Франківського апеляційного суду.

Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «КРЕДИТ-КАПІТАЛ», місцезнаходження: 79029 вул.Смаль-Стоцького, буд.1, корп.28, 4-й поверх, м. Львів, Львівська область, .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_5 .

Повне рішення суду складено 29 грудня 2025 року.

Головуючий суддя: Тетяна ВАВРІЙЧУК