Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 542/256/25

Номер провадження 2/542/266/25

17 грудня 2025 року селище Нові Санжари

Новосанжарський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді Кашуби М.І.,

за участю секретаря судового засідання Журавель О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Новосанжарська селищна рада Полтавського району Полтавської області про виділ в натурі частки із спільної часткової власності,-

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Новосанжарського районного суду Полтавської області з позовом до відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , в якому просив виділити в натурі в окрему інвентарну одиницю частину житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , до складу якого входить: частина житлового будинку літ. «А-1» в складі приміщень: санвузол 1 площею 3,0 м2, передня 2 площею 9.0 м2, кімната житлова 3 площею 7.9 м2, кімната житлова 4 площею 17.6 м2, сіни 5 площею 7.8 м2, тамбур ІІІ площею 1.8 м2; загальною площею: 47.1 м2, в т.ч житлова -25.5 м2 та сарай літ «Б»; сарай-прибудова літ. «б»; гараж літ. «Г»; вбиральня літ. «Е»; огорожа № 1,2,3 та припинити право спільної часткової власності на належну позивачу частину житлового приміщення.

Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що на підставі Договору дарування від 23.02.1991 № 307, посвідченого державним нотаріусом Новосанжарської державної нотаріальної контори Дашівською В.М. він є власником 7/20 частин житлового будинку загальною площею 68.2 кв.м з господарськими будівлями та спорудами в складі: сараю літ. «Б, б», гаража літ. «Г», вбиральні літ. «Е», огорожі № 1.2.3, що розташовані на земельній ділянці комунальної власності селища площею 0,1176 га по АДРЕСА_1 .

Вказав, що з метою покращення житлово-побутових умов бажає виділити в натурі частку житлового будинку в окрему одиницю та має намір оформити земельну ділянку для обслуговування будинку у приватну власність, що на цей час за відсутності згоди всіх співвласників не можливо. У зв`язку з цим вважає, що порушується повноціний зміст права власності на нерухоме майно, що йому належить на праві спільної часткової власності, оскільки неможливо реалізувати своє право на вільне розпорядження васним майном (продати, подарувати) без згоди інших співвласників та без оформлення земельної ділянки для обслуговування житлового будинку.

Водночас, зазначив, що інші частини житлового будинку по АДРЕСА_1 є окремими об`єктами нерухомого майна, співвласниками яких є ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які у визначеному чинним законодавством порядку не вирішували питання щодо зміни правового статусу належних їм квартир у відповідну частину житлового будинку, не визначили розмір частки належних їм квартир від усього будинку, а отже вони є власниками квартир у цьому будинку.

Також зазначив, що з метою досудового вирішення цієї справи звертався до приватного нотаріуса Полтавського районного нотаріального округу Полтавської області Рой Тетяни Володимирівни, щоб укласти договір поділу житлового будинку, однак інші співвласники 13/20 частин вищезазначеного житлового будинку до нотаріальної контори не з`явилися та не подали правовстановлюючі документи, тому 09.10.2024 нотаріусом було винесено Постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, а саме: посвідченні договору виділення частки житлового будинку в натурі.

Вказав, що частка, яку він просить виділити є відокремленою, її виділ в натурі можливий згідно з Висновком експерта за результатами проведення оціночно-будівельної, будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи № 42 від 21.01.2025.

Ухвалою Новосанжарського районного суду Полтавської області від 13 березня 2025 року відкрито провадження у справі, призначено підготовче судове засідання (а.с. 52 т. І).

Ухвалою Новосанжарського районного суду Полтавської області від 28 квітня 2025 року залучено до участі у цивільній справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Новосанжарську селищну раду Полтавського району Полтавської області (а.с. 72 т. І).

Ухвалою Новосанжарського районного суду Полтавської області від 04 серпня 2025 року витребувано від ПП ПБТІ «ІНВЕНТАРИЗАТОР» належним чином завірену копію інвентаризаційної справи на житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 114 т. І).

Ухвалою Новосанжарського районного суду Полтавської області від 26 серпня 2025 року повторно витребувано від ПП ПБТІ «ІНВЕНТАРИЗАТОР» належним чином завірену копію інвентаризаційної справи на житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 142-143 т. І).

Ухвалою Новосанжарського районного суду Полтавської області від 22 вересня 2025 року витребувано від Полтавського обласного державного нотаріального архіву (місцезнаходження: м. Полтава, вул. Шевченка, 13) належним чином завірену копію нотаріальної справи, заведену при посвідченні договору дарування 7/20 частини домоволодіння АДРЕСА_1 від 23.02.1991, що посвідчений приватним нотаріусом Дашівською В.М. та зареєстрований в реєстрі за № 307, копії документів, що були надані нотаріусу та стали підставою для оформлення та посвідченя цього договору дарування (а.с. 4 т. ІІ).

Ухвалою Новосанжарського районного суду Полтавської області від 28 жовтня 2025 року витребувано від приватного нотаріуса Новосанжарського районного нотаріального округу Дашівської В.М. належним чином завірену копію нотаріальної справи, заведену при посвідченні договору дарування 7/20 частини домоволодіння АДРЕСА_1 від 23.02.1991, що посвідчений приватним нотаріусом Дашівською В.М. та зареєстрований в реєстрі за № 307, копії документів, що були надані нотаріусу та стали підставою для оформлення та посвідчення цього договору дарування (а.с. 25 т. ІІ).

Ухвалою Новосанжарського районного суду Полтавської області від 17 листопада 2025 року, витребувано від Полтавського обласного державного нотаріального архіву (місцезнаходження: м. Полтава, вул. Шевченка, 13) належним чином завірену копію нотаріальної справи, заведену при посвідченні договору дарування 7/20 частини домоволодіння АДРЕСА_1 від 23.02.1991, що посвідчений державним нотаріусом Дашівською В.М. та зареєстрований в реєстрі за № 307, копії документів, що були надані нотаріусу та стали підставою для оформлення та посвідченя цього договору дарування (а.с. 46 т. ІІ).

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав (а.с. 65 т. І).

Представник позивача в судове засідання не з`явилася, до суду подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала (а.с. 82 т. І)

Відповідачі в судове засідання не з`явилися, до суду подали заяви, у яких просили розгляд справи здійснити без їх участі (а.с. 66-64, 66-68 т. І).

Представник Новосанжарської селищної ради Полтавського району Полтавської області в судове засідання також не з`явилася, до суду подала заяву про розгляд справи без її участі, щодо задоволення позовних вимог не заперечує (а.с. 83 т. І).

Суд, відповідно до частини 1 статті 223 ЦПК України вважає можливим розглянути справу у відсутність учасників справи, які не з`явилися.

Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, встановив такі обставини справи та відповідні їм правовідносини.

З матеріалів справи встановлено, що відповідно до рішення виконавчого комітету Новосанжарської селищної ради народних депутатів Полтавської області від 14 квітня 1989 року № 20/4 затверджено варіанти поділу комунальної квартири по АДРЕСА_1 між бувшим подружжям ОСОБА_7 і ОСОБА_8 , добровільно погоджено з ними: одному із сторін виділити ОСОБА_8 кімнати 2-2, 2-5 і добудувати приміщення 2-7. Другій стороні ОСОБА_3 кімнати 2-3, 2-4 і приміщення 2-І, 2-б (а.с. 117-118 т. І).

Згідно із копією Договору купівлі-продажу, ОСОБА_9 , 12 вересня 1990 року придбала 3/10 частин житлового будинку з частиною надвірних побудов за адресою: АДРЕСА_1 , на земельній ділянці державного фонду розміром 1115 кв.м. На зазначеній земельній ділянці розташований один одноповерховий, каркасно-щитовий жилий будинок літ. «А-І» загальною жилою площею 68.2 кв.м, господарські будови та побутові споруди: сарай з прибудовою «Б, б», гараж з прибудовою «В, в», гараж «Г», сарай з прибудовою «Д, д», гараж «З», вбиральня «Е», огорожа № 1,2,3. Згідно з вказаним договором в користування покупця переходять: передня 3-2 пл. 9,0 кв, кім. 3-3 пл. 7,9 кв.м., кім. 3-4 пл. 17,6 кв.м., внна 3-1 пл. 3,0 кв.м., сіни 3-5 пл. 7,8 кв.м. В загальному користуванні сарай «Б», огорожа № 1-3 (а.с. 122-123, 196-197 т. І).

Як вбачається з копії рішення виконавчого комітету Новосанжарської селищної Ради народних депутатів Полтавської області від 24 серпня 1990 року, дозволено ОСОБА_9 зареєструвати в бюро технічної Інвентаризації самовільно збудований гараж розміром 4,70 х 3,30 в домоволодінні по АДРЕСА_2 (а.с. 195 т. І).

Згідно з технічним паспортом від 07.12.1990 на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , будинок літ. «А-1» складався з чотирьох квартир. До складу першої квартири входили: санвузол 3,3 кв.м., передня 9,2 кв.м., кімната житлова 7,4 кв.м., кімната житлова 17.6 кв.м., кухня 3,2 кв.м., сіни 8,7 кв.м.; до другої квартири входили: ванна 3,9 кв.м., сіни 6,0 кв.м., передня -11,1 кв.м., кімната житлова - 8,3 кв.м., сіни 6,1 кв.м., сіни -2,4 кв.м.; третя квартира складалася з : санвузла 3,0 кв.м., передні 9,0 кв.м., житлової кімнати 7,9 кв.м., кімнати житлової -17,6 кв.м., сіней 7,8 кв.м., тамбура -1,8 кв.м.; четверта квартира складалась з: передні 6,2 кв.м., кімнати житлової 8,9 кв.м. Також до складу домоволодіння за вище вказаною адресою входили: сарай «Б» - 22,5 кв.м., сарай «б» - 9,6 кв.м., гараж «В» - 17,5 кв.м., сарай-пристр. «в» - 11,1 кв.м., гараж «Г» -15,6 кв.м., сарай «Д» - 6,4 кв.м., сарай-пристр. «д» - 3,8 кв.м., гараж «З» -26,5 кв.м., вбиральня «Е» - 1,3 кв.м., вбиральня «Ж» - 1,3 кв.м., огорожа № 1-3 -99,4 кв.м. ( а.с. 8-10).

Відповідно до рішення Новосанжарської селищної Ради народних депутатів Полтавської області від 30.01.1991 про зміну ідеальних часток між співвласниками по АДРЕСА_1 , оформлено право особистої власності на домоволодіння по АДРЕСА_1 на співвласників в таких розмірах:

1. ОСОБА_9 7/20 частин;

2.Комбінат комунальних підприємств 13/20 частин.

Полтавському міжміському бюро технічної інвентаризації доручено оформити видачу власникам свідоцтва про право власності взамін існуючих у них правових документів (а.с. 203 т. І).

Згідно зі свідоцтвом № 2 на право власності на жилий будинок від 07.02.1991, ОСОБА_9 належало 7/20 частин жилого будинку з прилежними до нього будівлями та спорудами розташований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 207 т. І).

Згідно із Договором дарування № 307 від 23.02.1991 ОСОБА_9 подарувала ОСОБА_1 7/20 частин жилого будинку з частиною надвірних побудов, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та складається в цілому: з жилого будинку загальною площею 68,2 кв. м., сарая з прибудовою літ. «Б», «б», гаража літ. «Г», вбиральні літ. «Е», огорожі № 1-3 (а.с. 6-7 т. І).

Згідно зі свідоцтвом № 63 на право власності на житло від 11.06.1993 ОСОБА_6 , ОСОБА_5 та ОСОБА_10 належала квартира АДРЕСА_3 , загальною площею 49,4 кв.м. (а.с. 209, 227, 241 т. І).

Відповідно до рішення виконавчого комітету Новосанжарської селищної Ради народних депутатів Полтавської області від 28 серпня 1995, затверджено варіантом № 1 розділу земельної ділянки між співвласниками житлового будинку по АДРЕСА_1 , ОСОБА_6 , ОСОБА_9 та Новосанжарським комбінатом комунальних підприємств за згодою всіх сторін. Передано в постійне користування ОСОБА_6 земельну ділянку площею 314 кв.м, ОСОБА_9 316 кв. м., Новосанжарському комбінату комунальних підприємств 451 кв.м, залишено у спільному користуванні 32 кв.м. для обслуговування житлового будинку та господарських приміщень і зобов`язано їх виготовити документи на право постійного користування та право власності землі (а.с. 124-125 т. І).

Згідно з договором дарування № 749 від 22.03.1996, ОСОБА_10 подарував ОСОБА_5 1/3 частину квартири номер АДРЕСА_3 ( а.с. 228-229, 242-243 т. І).

Як вбачається з довідки про склад сім`ї наймача ізольованої квартири (одноквартирного будинку) та займані нею приміщення № 64 від 19.06.2008, у квартирі АДРЕСА_4 мешкають і мають право на житло на момент введення в дію Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду»: ОСОБА_2 , ОСОБА_4 та ОСОБА_3 (а.с. 214 т.І).

Відповідо до свідоцтва про право власності на житло від 17.07.2008 квартира АДРЕСА_5 , загальною площею 54,40 кв.м., належить на праві приватної спільної часткової власності: ОСОБА_2 1/3, ОСОБА_4 1/3 та ОСОБА_3 1/3, що також підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 20417114 від 30.09.2008 (а.с. 220-221, 16 т. І).

Як вбачається з інформації із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 408254336 від 16.12.2024 на праві спільної часткової власності ОСОБА_2 , ОСОБА_4 та ОСОБА_3 належить по 1/3 частки квартири АДРЕСА_5 , загальною площею 54,4 кв.м, житловою площею 35,2 кв.м, (а.с. 16 т. І).

Відповідно до рішення № 35.2 від 28.04.2015 уточнено адресу розташування квартири ОСОБА_6 на АДРЕСА_6 ) (а.с.230 т. І).

Відповідно до інформації із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна на праві приватної спільної сумісної власності ОСОБА_5 та ОСОБА_6 належить 2/3 частки квартири АДРЕСА_7 , а також ОСОБА_5 на праві спільної часткової власності належить 1/3 частина цієї квартири (а.с. 244-247, 17 т. І).

Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 468785 від 13.02.2013 ОСОБА_1 належить 7/20 частин об`єкту нерухомого майна, а саме: житлового будинку А-1, об`єкт житлової нерухомості за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 11 т. І).

Відповідно до рішення Новосанжарської селищної ради Новосанжарського району Полтавської області № 14 від 28.08.2017, затверджено Перелік уточнених назв площ, вулиць, провулків, проїздів та тупика в смт. Нові Санжари Полтавської області, згідно з яким АДРЕСА_1 (а.с. 12-14 т. І).

У поданій до суду 07.07.2025 заяві представник Новосанжарської селищної ради Полтавського району Полтавської області зазначила, що за даними Державного реєстру нерухомого майна ОСОБА_1 є власником 7/20 частин житлового будинку загальною площею 68,2 кв.м. з господарськими будівлями та спорудами. Інші частини житлового будинку по АДРЕСА_1 є окремими об`єктами нерухомого майна квартира АДРЕСА_8 (власники ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 ) та квартира АДРЕСА_9 (власники ОСОБА_5 та ОСОБА_6 ). Тобто житловий будинок за адесою: АДРЕСА_1 складаються з трьох об`єктів (а.с. 116 т.1).

Згідно із Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 429/02-31 від 09.10.2024 виданої приватним нотаріусом Полтавського районного нотаріального округу Полтавської області Рой Тетяною Володимирівною, розглянувши звернення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щодо посвідчення договору виділення частки в натурі (поділу) житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 відмовлено у вчиненні нотаріальної дії посвідченні договору виділення частки в натурі (поділу), у з`язку з тим, що співвласники вищезазначеного житлового будинку, а саме: власники 13/20 часток не звернулися за вчиненням нотаріальної дії та не надали правовстановлюючі документи на 13/20 часток вищезазначеного житлового будинку (а.с. 15 т. І).

Відповідно до висновку експерта за результатами проведення оціночно-будівельної, будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи № 42 від 21.01.2025 7/20 частин майна, до складу якої входить частина житлового будинку літ. «А» з господарськими будівлями і спорудами, що належать на праві приватної власності ОСОБА_1 має окремий вхід, необхідну сукупність житлових та підсобних приміщень, окремі джерела та лічильники отримання електроенергії, водопостачання, водовідведення і газопостачання, які відповідають, нормативно-технічним вимогам будинків старої забудови, які приймались в експлуатацію за діючими на той час будівельними нормами і правилами та відповідає фактичному порядку користування будинком, відповідає нормативно-технічним вимогам та складає окремий об`єкт нерухомого майна в розумінні ст. 181 ЦКУ. При цьому об`єкт не втрачає свого цільового призначення та за розміром частки відповідає розміру частки у праві власності.

7/20 частин, якими володіє ОСОБА_1 , до складу якої входить: частина житлового будинку літ. «А-1» в складі приміщень: санвузол 1 площею 3,0 м2, передня 2 площею 9.0 м2, кімната житлова 3 площею 7.9 м2, кімната житлова 4 площею 17.6 м2, сіни 5 площею 7.8 м2, тамбур ІІІ площею 1.8 м2; загальною площею: 47.1 м2, в т.ч житлова 25.5 м2 та сарай літ. «Б»; сарай прибудова літ. «б»; гараж літ. «Г»; огорожа № 1, можливо виділити в самостійний об`єкт нерухомого майна, що складає одиницю (а.с.18-30, 100 т. І).

Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до частини 1 статті 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до статті 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання права.

Частиною 1 статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з частинами 1-5 статті 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.

Відповідно до частин 1, 2 статті 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Згідно з частинами 1, 2 статті 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.

Частиною 1 статті 356 ЦК України визначено, що власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

У постанові Верховного Суду від 16 листопада 2016 року у справі № 6-1443цс16 вказано, що право спільної часткової власності це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле. Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно в цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними процентами від цілого чи у дробовому вираженні.

Згідно зі статтею 358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Відповідно до частини 1 статті 364 ЦК України, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній частковій власності.

Частиною 3 статті 364 ЦК України, у разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.

Згідно з частинами 1, 2 статті 367 ЦК України, майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється.

Виділ часток нерухомого майна, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін буде виділено нерухоме майно, яке за розміром відповідає розміру часток співвласників у праві власності. До такого висновку дійшов Верховний Суд України, розглянувши справу № 6-1443цс16. Вказавши також, що виходячи з аналізу змісту норм статей 183, 358, 364 ЦК України можна дійти висновку, що виділ часток (поділ) нерухомого майна, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін буде виділено нерухоме майно, яке за розміром відповідає розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників, то з урахуванням конкретних обставин такий поділ (виділ) можна провести зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась. Отже, визначальним для виділу частки або поділу нерухомого майна в натурі, яке перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування майном, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу майна відповідно до часток співвласників. Оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права щодо спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, то, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), суд повинен передати співвласнику частину нерухомого майна, яка відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо, без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню майна.

Відповідно до статті 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

З матеріалів справи вбачається, що частка, яку просить виділити ОСОБА_1 є відокремленою, її виділ в натурі можливий, згідно з Висновком експерта за результатами проведення оціночно- будівельної, будівельно- технічної та земельно- технічної експертизи № 42 від 21.01.2025.

Оскільки учасники спільної часткової власності мають право на зазначене майно пропорційно до своєї частки в ньому, суд, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), повинен виділити співвласнику таку частину нерухомого майна, яка відповідає розміру його частки.

Такий висновок щодо застосування відповідних норм права викладено у постанові Верховного Суду від 17.04.2019 у справі № 545/3753/16-ц, провадження № 61-40289св18.

Отже, позивач, як співвласник житлового будинку має право на виділ в натурі своєї частки.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 19 травня 2021 року у справі N 501/2148/17 (провадження № 61-22087св19) зроблено висновок, що "відповідно до статті 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Виходячи з аналізу змісту наведених норм права, поняття "поділ" та "виділ" не є тотожними. При поділі майно, що знаходиться в спільній частковій власності, поділяється між усіма співвласниками, і правовідносини спільної часткової власності припиняються. При виділі частки правовідносини спільної часткової власності, як правило, зберігаються, а припиняються лише для співвласника, частка якого виділяється. Винятком з цього правила є ситуація, коли майно належить на праві спільної часткової власності двом співвласникам, - тоді має місце поділ спільного майна. Тобто, поділ спільного майна відрізняється від виділу частки співвласника або припинення його права на частку в спільному майні однією суттєвою ознакою - у разі поділу майна право спільної часткової власності на нього припиняється».

З матеріалів справи встановлено, що складовими житлового будинку АДРЕСА_1 є окремі об`єкти нерухомого майна- кв. АДРЕСА_8 , співвласниками якої є ОСОБА_2 , ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , кв. АДРЕСА_9 , співвласниками якої є ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , а також 7/20 частин житлового будинку, що належить на праві власності позивачу.

Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відповідачі є співвласниками належних їм квартир- окремих об`єктів права власності без визначення часток у праві власності на весь житловий будинок.

Натомість, за позивачем зареєстровано право власності на іншу частину житлового будинку- 7/20 частин, яка не є відокремленим самостійним об`єктом нерухомого майна- квартирою.

Враховуючи наданий до суду висновок експерта та встановлені обставини суд вважає можливим припинити за позивачем право спільної часткової власності на належну йому частину житлового будинку та виділити її в окремий об`єкт нерухомого майна.

Зазначене надасть можливість позивачу володіти, користуватися та розпоряжатися індивідуально визначеним майном та є ефективним механізмом захисту права власності.

Разом з тим, вирішуючи питання щодо складових об`єкта нерухомого майна, що підлягає виділу, суд дійшов таких висновків.

Так, у своєму позові позивач просив виділити йому такі складові об`єкта нерухомого майна: санвузол 1 площею 3,0 м2, передня 2 площею 9.0 м2, кімната житлова 3 площею 7.9 м2, кімната житлова 4 площею 17.6 м2, сіни 5 площею 7.8 м2, тамбур ІІІ площею 1.8 м2; загальною площею: 47.1 м2, в т.ч житлова -25.5 м2 та сарай літ «Б»; сарай-прибудова літ. «б»; гараж літ. «Г»; вбиральня літ. «Е»; огорожа № 1,2,3.

Поряд з цим, у Витязі з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності є інформація про складові об`єкта нерухомого майна-житлового будинку А-1:сарай з прибудовою літ. «Б, б», гараж літ. «Г», вбиральня літ. «Е», огорожа 1-3 (а.с. 11). Проте, ці господарські будівлі та споруди є складовими не 7/20 частин житлового будинку, а всього житлового будинку.

Аналогічно, договір дарування № 307 від 23.02.1991, згідно з яким ОСОБА_9 подарувала ОСОБА_1 7/20 частин жилого будинку з частиною надвірних побудов, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 не містить зазначення саме тієї частини надвірних побудов, що входять до складу 7/20 частин, а містить перелік надвірних побудов, що є складовими всього житлового будинку. Так, у договорі вказано, що будинок номер АДРЕСА_1 складається в цілому з: жилого будинку літ. «А-1» загальною площею 68,2 кв. м., сарая з прибудовою літ. «Б», «б», гаража літ. «Г», вбиральні літ. «Е», огорожі № 1-3 (а.с. 6-7 т. І).

При цьому, площа - 68,2 кв.м., яка вказана у Витязі з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності та вищевказаному договорі дарування відповідає загальній житловій площі всього житлового будинку літ. «А-1», що підтверджується відомостями з технічного паспорта на житловий будинок. В цей же час 7/20 його частини становлять площу 47,1 кв.м.- загальна площа, 25,5 кв.м.- житлова площа, що підтверджується висновком експерта.

Як було вже зазначено ОСОБА_9 за договором купівлі- продажу від 12.09.1990 набула у власність 3/10 частин житлового будинку. У цьому договорі вказано, що сарай літ. «Б» та огорожа № 1-3 перебувають у загальному користуванні. З наведеного слідує, що за вказаним договором ОСОБА_9 не набувала у власність сарай літ. «Б» та огорожу № 1-3 (а.с. 196-197 т. 1).

Поряд з цим, згідно з відомостями інвентаризаційної справи, ОСОБА_9 здійснила будівництво гаража розміром 4,70 х 3,30 в домоволодінні по АДРЕСА_2 .

В свою чергу, рішенням виконавчого комітету Новосанжарської селищної Ради народних депутатів Полтавської області від 24 серпня 1990 року ОСОБА_9 було дозволено зареєструвати в бюро технічної Інвентаризації зазначені самовільно збудовані об`єкти (а.с. 195 т. І).

У зв`язку із здійсненням такого будівництва частки співвласників було змінено та рішенням Новосанжарської селищної Ради народних депутатів Полтавської області від 30.01.1991 було змінено ідеальні частки між співвласниками в таких розмірах: ОСОБА_9 7/20 частин; комбінат комунальних підприємств 13/20 частин.

Згідно з даними технічного паспорта та інвентаризаційної справи, прибудови, які були здійснені ОСОБА_9 мають такі найменування: сарай- прибудова літ. «б»; гараж літ. «Г»; вбиральня літ. «Е».

Отже, матеріалами справи доведено, що надвірні побудови, що увійшли до складу 7/20 частин у праві власності такі: сарай-прибудова літ. «б»; гараж літ. «Г»; вбиральня літ. «Е».

При цьому, матеріали справи не містять будь- яких доказів того, що попередньому власникові ОСОБА_9 належали побудови: сарай літ. «Б» та огорожа № 1, 2, 3 або що вона набула право власності на них у встановленому законом порядку.

Матеріали справи також не містять будь- яких доказів на підтвердження того, що й позивач, який отримав у дар від ОСОБА_9 належну їй частину житлового будинку, у встановленому законом порядку набув права власності на вищевказані господарські будівлі.

Отже, у суду відсутні підстави вважати, що до складу 7/20 частин житлового будинку входять побудови: сарай літ. «Б» та огорожа № 1, 2, 3.

Тому у виділі позивачу зазначених об`єктів слід відмовити.

Таким чином, суд дійшов висновку про те, що позивачу слід виділити в натурі в окремий об`єкт нерухомого майна частину житлового будинку літ. «А-1» за адресою: АДРЕСА_1 , до складу якої входить: санвузол 1 площею 3,0 м2, передня 2 площею 9.0 м2, кімната житлова 3 площею 7.9 м2, кімната житлова 4 площею 17.6 м2, сіни 5 площею 7.8 м2, тамбур ІІІ площею 1.8 м2; загальною площею: 47.1 м2, в т.ч. житлова 25.5 м2 та сарай-прибудова літ. «б»; гараж літ. «Г»; вбиральня літ. «Е».

За таких обставин, позов підлягає частковому задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись статтями 259, 263-265, 268 ЦПК України,

у х в а л и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Новосанжарська селищна рада Полтавського району Полтавської області про виділ в натурі частки із спільної часткової власності задовольнити частково.

Припинити за ОСОБА_1 , рнкпп НОМЕР_1 право спільної часткової власності на 7/20 частин житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

Виділити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , рнокпп НОМЕР_1 в натурі в самостійний об`єкт нерухомого майна частину житлового будинку літ. «А-1» за адресою: АДРЕСА_1 , до складу якої входить: санвузол 1 площею 3,0 м2, передня 2 площею 9.0 м2, кімната житлова 3 площею 7.9 м2, кімната житлова 4 площею 17.6 м2, сіни 5 площею 7.8 м2, тамбур ІІІ площею 1.8 м2; загальною площею: 47.1 м2, в т.ч. житлова 25.5 м2 та сарай-прибудова літ. «б»; гараж літ. «Г»; вбиральня літ. «Е».

В іншій частині позову відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, або з дня складення повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частин рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_10 ;

представник позивача: ОСОБА_11 , юридична адреса: АДРЕСА_11 ;

відповідачка: ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_12 ;

відповідач: ОСОБА_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_13 ;

відповідач: ОСОБА_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_12 .

відповідач: ОСОБА_6 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_14 ;

відповідачка: ОСОБА_5 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_14 .

Суддя Новосанжарського районного суду

Полтавської області Кашуба М.І.

Повне рішення складено 29 грудня 2025 року.