Справа № 130/2103/24
Провадження № 22-ц/801/135/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції Шепель К. А.
Доповідач:Сало Т. Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 січня 2025 рокуСправа № 130/2103/24м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Сала Т.Б., суддів: Берегового О.Ю., Панасюка О.С., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 24 жовтня 2024 року, ухвалене суддею Шепелем К.А., в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дитини,

встановив:

У липні 2024 року ОСОБА_2 звернулася до суду із даним позовом, в якому просила стягувати з ОСОБА_1 на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини, а саме доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 12 липня 2024 року і до досягнення ОСОБА_3 повноліття, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В обґрунтування позову ОСОБА_2 зазначила, що з 2017 року вона проживала однією сім`єю разом з відповідачем ОСОБА_1 без реєстрації шлюбу. Під час спільного проживання з відповідачем, ІНФОРМАЦІЯ_3 у них народилася дочка ОСОБА_3 . Запис про народження дитини здійснювався за їхньою спільною згодою.

ОСОБА_2 зазначає, що дочка проживає разом з нею та фактично перебуває на її утриманні. Приблизно через місяць після народження доньки сторони перестали проживати разом. Позивачка опинилась в скрутному матеріальному становищі, проживає з донькою і сама її утримує, не працює, так як перебуває у відпустці по догляду за дитиною до трьох річного віку. Їй самій важко забезпечувати всі матеріальні потреби доньки. Відповідач участі в утриманні доньки не приймає, кошти на її утримання не надає, хоча працює в патрульній поліції міста Жмеринка та має стабільний дохід. Вважає, що відповідач є забезпеченою людиною, має роботу і все необхідне для свого життя, а тому має можливість підтримувати доньку фінансово шляхом сплати аліментів.

Рішенням Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 24 жовтня 2024 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 12 липня 2024 року і до повноліття дитини, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 1 211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн 20 коп.

Не погодившись із вказаним рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить змінити рішення суду першої інстанції та стягувати з нього на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 12 липня 2024 року і до досягнення повноліття дитини, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Зі змісту апеляційної скарги слідує, що фактично ОСОБА_1 просить стягувати з нього аліменти не в розмірі 1/4 частки його заробітку (доходу), як він вказав в прохальній частині, а в розмірі 1/6 частки заробітку (доходу), яку він обґрунтовує в мотивувальній частині, тобто у прохальній частині, на переконання апеляційного суду, зроблена описка.

У скарзі зазначає, що у нього є двоє неповнолітніх дітей, на утримання яких він в добровільному порядку надає аліменти. За його заявою, за місцем роботи на кожного із дітей з його заробітної плати відраховуються аліменти в розмірі по 1/3 частці, що приблизно на місяць становить 5 439,50 грн. Від сплати аліментів у визначеному судом розмірі будуть страждати інтереси його ще однієї дочки ОСОБА_4 , на утримання якої сплачуються аліменти в розмірі 1/6 частини його доходу. Чинним законодавством передбачено, що розмір аліментів на двох дітей складає 1/3 частину від заробітку (доходу) платника аліментів.

У поданому на апеляційну скаргу відзиві ОСОБА_2 просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги у повному обсязі. Вказує, що: відповідач взагалі не приймає участі в утриманні їхньої спільної дитини; за період розгляду справи в судах її матеріальне становище значно погіршилося; стягнута судом сума аліментів не є завищеною і відповідає сталій судовій практиці.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно положень ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Враховуючи вищенаведені норми, дана справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи.

Апеляційний суд, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги дійшов до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 народилася ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 23 березня 2023 року. Її батьками є: батько ОСОБА_1 , мати ОСОБА_2 (а.с.7).

Відповідно до довідки, виданої 05 липня 2024 року квартальним комітетом «Привокзальний» № 112, ОСОБА_2 проживає разом зі своєю донькою ОСОБА_3 тимчасово без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.9).

Ця обставина не заперечувалася відповідачем.

ОСОБА_1 працює у Головному управлінні Національної поліції у Вінницькій області на посаді інспектора СРПП та отримує заробітну плату. Загальна сума доходу за період з 01 липня 2024 року по 31 липня 2024 року становить 22 329,78 грн: 24 005,97 грн - нарахована заробітна плата; 9 999,90 грн - додаткова винагорода; 510,09 грн податок; 11 166 грн утримано аліментів, що підтверджується довідкою про доходи управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку ГУНП у Вінницькій області від 30 липня 2024 року (а.с.30).

Відповідно до довідки про доходи управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку ГУНП у Вінницькій області від 11 вересня 2024 року, загальна сума доходу ОСОБА_1 за період з 01 липня 2024 року по 31 серпня 2024 року становить 45 024,41 грн:

- 24 005,97 грн заробітна плата у липні 2024 року, з яких: 9 999,90 грн - додаткова винагорода; 510,09 грн податок; 11 166 грн утримано аліментів;

24 005,96 грн заробітна плата у серпні 2024 року, з яких: 9 032,94 грн - додаткова винагорода; 1 000 грн разова винагорода; 495,57 грн податок; 10 848 грн утримано аліментів (а.с.30,60).

З наданих ОСОБА_5 документів (відомостей про земельну ділянку) встановлено, що ОСОБА_1 є власником двох земельних ділянок з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, а також земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарськи будівель і споруд (а.с.35-37).

ОСОБА_1 здійснював на картку ОСОБА_2 перерахування коштів, що підтверджується копіями наданих ним квитанцій і не заперечується позивачкою: 04 вересня 2023 року 250 грн; 15 вересня 2023 року 500 грн; 27 вересня 2023 року 6 500 грн; 27 жовтня 2023 року 6 000 грн; 26 листопада 2023 року 7 000 грн; 19 грудня 2023 року 2 500 грн; 28 грудня 2023 року 1 000 грн; 16 січня 2024 року 300 грн; 17 січня 2024 року 300 грн; 28 січня 2024 року 6 000 грн; 15 лютого 2024 року 500 грн; 27 лютого 2024 року 1 500 грн; 29 лютого 2024 року 6 000 грн; 28 березня 2024 року 7 000 грн; 16 квітня 2024 року 1 000 грн; 29 квітня 2024 року 6 000 грн; 05 червня 2024 року 1 000 грн; 12 липня 2024 року 1 642 грн (а.с.34, 41-58).

У ОСОБА_1 також є дочка ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 05 липня 2012 року (а.с.29).

Оскільки малолітня ОСОБА_3 проживає разом із матір`ю ОСОБА_2 і вона не в змозі самостійно утримувати дитину, позивачка звернулася до суду із даним позовом про стягнення аліментів.

Згідно з частинами першою, другою статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789 ХІІ(78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

За змістом ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При цьому даний обов`язок є особистим, індивідуальним обов`язком як матері, так і батька.

У ч. 1, 3 ст. 181 СК України зазначено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її батька і (або) у твердій грошовій сумі, за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

У частині другій цієї статті зазначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, що буде стягуватися, як аліменти на дитину, визначається судом.

Суд першої інстанції, повно і всебічно з`ясувавши обставини, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були надані ним і які досліджені в судовому засіданні, дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову та стягнення аліментів на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини усіх видів доходу відповідача, але не менше ніж 50 % встановленого законом прожиткового мінімумі для дитини відповідного віку, яке відповідає завданню цивільного судочинства, визначеному ЦПК України щодо справедливого, неупередженого і своєчасного вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів особи.

З таким висновком погоджується і апеляційний суд, оскільки він зроблений з урахуванням обставин даної справи та ґрунтується на нормах матеріального права.

У ч. 1 ст. 367 ЦПК України зазначено, що суд апеляційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

ОСОБА_1 , оскаржуючи рішення суду першої інстанції, не заперечує висновок суду першої інстанції щодо наявності підстав для стягнення з нього аліментів на утримання малолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , однак, не погоджується із розміром стягнутих з нього аліментів.

Фактично, заперечуючи щодо визначеного розміру аліментів, ОСОБА_1 зазначає про те, що стягнення з нього аліментів в розмірі 1/4 частки його заробітку (доходу) на дочку ОСОБА_7 призведе до порушення інтересів його іншої дочки ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . До звернення ОСОБА_2 до суду із даним позовом, він у добровільному порядку, на підставі поданої за місцем роботи заяви про відрахування з його заробітної плати аліментів, сплачував аліменти на кожну із дочок в розмірі по 1/6 частки його заробітку. Чинним законодавством передбачено, що на двох дітей аліменти повинні стягуватися у розмірі 1/3 частки заробітку (доходу) платника аліментів.

Відрахування аліментів на дитину за ініціативою платника аліментів врегульовано статтею 187 СК України.

Вказаною статтею визначено, що один із батьків може подати заяву за місцем роботи, місцем виплати пенсії, стипендії про відрахування аліментів на дитину з його заробітної плати, пенсії, стипендії у розмірі та на строк, які визначені у цій заяві. Така заява може бути ним відкликана.

На підставі заяви одного з батьків аліменти відраховуються не пізніше триденного строку від дня, встановленого для виплати заробітної плати, пенсії, стипендії.

З наведеного вбачається, що добровільне відрахування аліментів за заявою платника аліментів є правом платника аліментів.

З матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_1 працевлаштований. При цьому, ОСОБА_1 не зазначає, коли саме ним була подана заява за місцем роботи про відрахування аліментів на дітей з його заробітної плати та у якому саме розмірі.

Довідкою про доходи, виданою 11 вересня 2024 року управлінням фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку ГУНП у Вінницькій області підтверджується, що із заробітної плати ОСОБА_1 утримувалися аліменти.

Однак, така довідка містить лише інформацію за два місяці 2024 року липень та серпень, тобто за період після звернення ОСОБА_2 з позовом до суду про стягнення з ОСОБА_1 аліментів в примусовому порядку (12 липня 2024 року).

Чи відраховувалися аліменти до липня 2024 року із заробітної плати ОСОБА_1 за його заявою та на кого саме із дітей відповідачем не зазначено.

Також надана відповідачем довідка не містить інформації про розмір відрахувань на кожного із дітей, а містить загальний розмір утриманих аліментів.

Крім того, апеляційний суд звертає увагу, що така заява про відрахування аліментів може бути відкликана ОСОБА_1 у будь-який момент.

ОСОБА_1 не обґрунтував, яким чином стягнення аліментів в розмірі 1/4 частки його заробітку (доходу) призведе до порушення інтересів його іншої дочки ОСОБА_4 .

Наявність в ОСОБА_1 дитини від іншого шлюбу не свідчить про наявність безумовних підстав для визначення меншого розміру аліментів, ніж просить стягувати позивач, оскільки батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою.

Обставин, які унеможливлюють сплату аліментів у визначеному судом розмірі, ОСОБА_1 в апеляційній скарзі не наведено.

ОСОБА_1 в апеляційній скарзі зазначає про те, що чинним законодавством передбачено, що розмір аліментів на двох дітей складає 1/3 частку від заробітку (доходу) платника аліментів, а не так як у даному випадку суд вирішив стягувати 1/4 частку на дочку ОСОБА_7 та додатково 1/6 частку на дочку ОСОБА_9 .

У ч. 2, 5 ст. 183 СК України зазначено, що якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на двох дітей - однієї третини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Зі змісту вказаної статті слідує, що лише у разі пред`явлення позову про стягнення аліментів на двох і більше дітей суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття, і розмір такої частки цією статтею не обмежений.

Одна третина заробітку (доходу) платника аліментів стягується судом при видачі судового наказу про стягнення аліментів на двох дітей.

У даному випадку, ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом про стягнення аліментів на одну дитину - ОСОБА_7 . Питання щодо стягнення аліментів на дочку ОСОБА_1 ОСОБА_6 в межах даної справи не вирішувалося і частка аліментів на дочку ОСОБА_9 в розмірі 1/6 заробітку (доходу) відповідача судом не визначалася.

Підсумовуючи, апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції та не є підставою для скасування рішення суду.

Відповідно до статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 381, 382, 384, 389, 390 ЦПК України,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 24 жовтня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили із дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий Т.Б. Сало

Судді О.Ю. Береговий

О.С. Панасюк