КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер апеляційного провадження: 22/-ц/824/5481/2025
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2025 року м. Київ

Справа № 759/7470/24

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді-доповідача Ящук Т.І.,

суддів Борисової О.В., Рейнарт І.М.,

за участю секретаря судового засідання Слив`юк С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 19 листопада 2024 року, ухвалене у складі судді Єросової І.Ю.,

у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: Служба у справах дітей Святошинської районної в містіКиєві державної адміністрації про визначення способу спілкування батька з дитиною,

встановив:

У квітні 2024 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Святошинського районного суду м. Києва з позовом до відповідача ОСОБА_2 про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні.

В обґрунтування позовних вимог вказує, що позивач та відповідач мешкають окремо, дитина проживає разом з відповідачем. Для якомога кращого задоволення потреб дитини у спілкуванні з батьками, а також для реалізації права кожного із сторін на спілкування із власною дитиною виникає потреба у нормуванні та впорядкуванні проведення їх часу з дитиною, оскільки були випадки, коли відповідач чинила перешкоди позивачу у спілкуванні з дитиною, в зв`язку з чим позивач вимушений був звертатись в поліцію для фіксації зазначених фактів. Для захисту своїх прав і законних інтересів позивач звертається до суду з вимогами про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способів участі у її вихованні.

Просив зобов`язати ОСОБА_2 не чинити перешкоди ОСОБА_1 у спілкуванні з донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визначити спосіб участі ОСОБА_1 у вихованні ОСОБА_3 в такому порядку:

- надавати можливість ОСОБА_1 вільно спілкуватись із ОСОБА_3 засобами телефонного зв`язку та через мобільний додаток «Viber», «Telegram», «Watsapp»;

- побачення з ночівлею без присутності матері: щосуботи з 09.00 години до 10.00 години щонеділі;

- проведення всіх свят ОСОБА_3 з ОСОБА_1 кожного парного року (Новий рік, Різдво, День святого Миколая, міжнародний жіночий день, Великдень за українським православним календарем, День пам`яті та примирення, День захисту дітей, День Конституції України, День незалежності України) з 08.00 годин до 22.00 годин;

- встановити побачення щороку у дні народження ОСОБА_1 з ОСОБА_3 з 08.00 годин до 22:00 годин без присутності матері;

- встановити побачення ОСОБА_1 з ОСОБА_3 кожного парного року в день народження ОСОБА_3 з 08.00 годин до 22:00 год. без присутності матері, кожного непарного року на наступний день після дня народження ОСОБА_3 з 08.00 годин до 22.00 годин;

- щороку у період весняних, осінніх, зимових канікул надати ОСОБА_1 додаткових два дні побачень із ОСОБА_3 , із ночівлею без присутності матері з можливістю виїзду за межі Київської області;

- надати можливість щороку у період літніх канікул ОСОБА_1 протягом кожного другого тижня місяця виїздити разом із ОСОБА_3 до місць оздоровлення за домовленістю з матір`ю , проте без її присутності.

Місце передачі дитини встановити адресу проживання дитини - АДРЕСА_1 .

22 квітня 2024 року ОСОБА_2 подала зустрічну позовну заяву, вимогами якої є визначення способу участі батька ОСОБА_1 у вихованні ОСОБА_3 , а саме:

- щосуботи з 10.00 години до 14.00 години за участі матері ОСОБА_2 до досягнення дитиною 8-річного віку;

- щосуботи з 10.00 години до 14.00 години без участі матері ОСОБА_2 після досягнення дитиною 8-річного віку;

Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 19 листопада 2024 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні - задоволено частково.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визначення способу спілкування батька з дитиною - залишено без задоволення.

Зобов`язано ОСОБА_2 не чинити перешкоди ОСОБА_1 у спілкуванні з донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визначено спосіб участі ОСОБА_1 , у вихованні ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в такому порядку:

- надавати можливість ОСОБА_1 вільно спілкуватись із ОСОБА_3 засобами телефонного зв`язку та через наявні месенджери з урахуванням її розпорядку дня та зайнятості (дотримання графіку навчання і занять) та із врахуванням бажання дитини щодо часу спілкування.

- встановити графік зустрічей з дитиною ОСОБА_3 щосуботи з 10.00 години до 16.00 години за присутності матері ОСОБА_2 до досягнення дитиною 8-річного віку;

- встановити графік зустрічей з дитиною ОСОБА_3 щосуботи з 10.00 години до 16.00 години без присутності матері ОСОБА_2 після досягнення дитиною 8-річного віку;

- встановити графік зустрічей у період весняних, літніх, осінніх, зимових канікул з наданням ОСОБА_1 додаткових два дні побачень із ОСОБА_3 із ночівлею у його помешканні, без присутності матері після досягнення дитиною 8-річного віку з урахуванням бажання дитини.

Не погоджуючись з рішенням, позивач ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, у якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, якими задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі.

Вказує, що суд першої інстанції не врахував висновку Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації від 29 травня 2024 року «Про визначення способів участі громадянина ОСОБА_1 у вихованні малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 », в якому служба рекомендувала: щосуботи з 10 год. 00 хв. до 20 год. 00 хв.; кожного парного року Новорічні і Різдвяні свята, День Святого Миколая, Великдень з 10 год. 00 хв. до 20 год. 00 хв.; два дні під час весняних, осінніх та зимових канікул дитини з 10 год. 00 хв до 20 год. 00 хв.; щороку кожен другий тиждень місяця у літній період.

Вважає, що графік участі батька у вихованні, який встановлений судом, не відповідає засадам рівності батьків в праві на участь у вихованні дитини.

Не погоджуючись з рішенням, відповідач ОСОБА_2 звернулась з апеляційною скаргою з врахуванням уточнень до неї, у якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, якими відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

Вважає, що суд безпідставно та помилково дійшов висновку, що права позивача, як батька в частині визначення способу участі у вихованні дитини та зустрічей батька з дитиною порушуються. Зокрема, не взяв до уваги, що мати дитини зверталась як до поліції, так і до органу опіки та піклування для надання відповідного висновку, однак батько дитини ніяк не реагував.

Апелянт зазначає, що для повного захисту інтересів дитини потрібно забезпечити наступне: - зустрічі дитини з батьком у присутності матері до 9 років; зустрічі в присутності матері 1 раз на місяць у зв`язку з завантаженим графіком дитини яка навчається у 1 класі та ходить на гуртки, а також має розваги з друзями на вихідних (день народження, походи в кіно тощо);

- неділя - підготовка до робочого тижня, а також відпочинок для матері, оскільки в неї теж велика робоча загрузка; - кожну п`ятницю батьку до 18:00 попереджати про свою присутність в суботу матір дитини; - забирати дитину з місця перебування, а не місця прописки; - оплачувати вхідні квитки як дитині, так і матері; - завчасно погоджувати місця прогулянок з матір`ю.

Крім того, судом залишено поза увагою ст. 141 СК, якою встановлено, що мати та батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою, а тому відмовляючи їй у задоволенні позову, не врахував інтересів останньої.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, скасувати рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 та задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі.

Наголошує, що не погоджується з запропонованим ОСОБА_2 графіком та способом спілкування ОСОБА_1 з дитиною, оскільки він не буде сприяти нормальному, повноцінному розвитку дитини та буде порушувати права ОСОБА_1 та самої дитини. Крім того у нього є можливість самостійно відводити дитину на заняття, гуртки, секції тощо, тим самим надавати матері дитини достатнього особистого вільного часу.

Звертає увагу на те, що ОСОБА_2 постійно чинить перешкоди у спілкуванні з дитиною, про що свідчать неодноразові звернення до Служби у справах дітей, скріни смс повідомлень, долучених до матеріалів справи.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримав подану ним апеляційну скаргу та просив задовольнити, у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_2 просив відмовити.

Відповідач ОСОБА_2 підтримала подану нею апеляційну скаргу та просила задовольнити її, рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким позов ОСОБА_1 залишити без задоволення, а її зустрічний позов - задовольнити.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення позивача та відповідача, з`ясувавши обставини справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційних скарг, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційні скарги сторін підлягають частковому задоволенню.

Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

У статті 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року передбачено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування (стаття 18).

Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосованого закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини (пункти 1, 3 статті 9 Конвенції).

Стаття 1 Закону України «Про охорону дитинства» визначає контакт з дитиною як реалізацію матір`ю, батьком, іншими членами сім`ї та родичами, у тому числі тими, з якими дитина не проживає, права на спілкування з дитиною, побачення зазначених осіб з дитиною, а також надання ним інформації про дитину або дитині про таких осіб, якщо це не суперечить інтересам дитини.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Дитина є найбільш вразливою стороною в ході будь-яких сімейних конфліктів, оскільки на її долю випадає найбільше страждань та втрат.

Судовий розгляд сімейних спорів, у яких зачіпаються інтереси дитини, є особливо складним, оскільки в його процесі вирішуються не просто спірні питання між батьками та іншими особами, а визначається доля дитини, а тому результат судового розгляду повинен бути спрямований на захист найкращих інтересів дитини.

У статті 15 Закону України «Про охорону дитинства» зазначено, що дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. У разі коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків виходячи з інтересів дитини.

Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (частина третя статті 51 Конституції України).

Статтею 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статті 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Згідно із статтею 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Частинами першою та другою статті 159 СК України передбачено, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.

Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи.

Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі, стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

Визначальним принципом регулювання сімейних відносин за участю дитини є максимально можливе урахування інтересів дитини (частина восьма статті 7 СК України, стаття 11 Закону України «Про охорону дитинства»).

Відповідно до частини другої статті 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Питання справедливої рівноваги між інтересами батьків та інтересами дитини неодноразово аналізувалося Європейським судом з прав людини (далі - ЄСПЛ), практика якого відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» і частини четвертої статті 10 ЦПК України застосовується судом як джерело права.

У рішенні ЄСПЛ у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення ЄСПЛ у справі «Johansen v. Norway» від 07 серпня 1996 року).

Отже, положення про рівність прав та обов`язків батьків у вихованні дитини не може тлумачитися на шкоду інтересам дитини.

Як зазначив Верховний Суд у постанові від 15 березня 2021 року у справі № 750/1786/21, у справах зі спорів щодо участі батьків у вихованні та спілкуванні з дитиною узагальнений та формальний підхід є неприпустимим, оскільки сама наявність спору з цього приводу є суттєвим інструментом впливу, особливо у відносинах між колишнім (фактичним) подружжям, який може використовуватися не в інтересах дитини. Кожна справа потребує детального вивчення ситуації, врахування різноманітних чинників, які можуть вплинути на інтереси дитини, у тому числі її думки, якщо вона відповідно до віку здатна сформулювати власні погляди.

У більшості випадків потреба втручання держави шляхом вирішення судами спорів між батьками щодо їх участі у вихованні дітей обумовлена поведінкою самих батьків та їх небажанням винайти порозуміння між собою в позасудовому порядку в найкращих інтересах своїх дітей. Правосуддя у справах про піклування про дитину завжди супроводжується гостро- емоційними і мінливими стосунки між батьками, отже остаточність судового рішення у цій категорії справ є завжди тимчасовою і часто нетривалою. Правосуддя не в змозі регулювати та встановлювати сталі людські стосунки. Вирішуючи питання про встановлення способу участі у виховання для одного з батьків, який постійно не проживає з дітьми, суди повинні враховувати усю сукупність обставин конкретної справи.»

У постанові Верховного Суду від 19 січня 2022 року у справі № 189/68/20, провадження № 61-16244св21, зазначено, що батько, який проживає окремо від дитини, також має право на особисте спілкування з нею, а мати не має права перешкоджати батьку спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток дитини. І таке спілкування відбувається саме в інтересах дитини. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі, стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами Системний аналіз наведених міжнародних правових норм та норм внутрішнього законодавства України вказує на те, що питання виховання дитини вирішуються батьками спільно. Батько, який проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має беззаперечне право на особисте спілкування з дитиною, враховуючи його ставлення до виконання своїх батьківських обов`язків, прихильність дитини до батька, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Частково задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з наступного:

- враховуючи вчинення матір`ю дитини ОСОБА_2 перешкод батьку ОСОБА_1 у вихованні та спілкуванні з ОСОБА_3 , що не заперечується жодною зі сторін та підтверджується наданими суду доказами, суд вважав наявним вчинення ОСОБА_2 перешкод ОСОБА_1 у спілкуванні та вихованні доньки ОСОБА_3

- під час розгляду справи відповідачем не доведено неспроможність батька спілкуватися та брати участь у вихованні доньки, що могло б перешкоджати нормальному її розвитку.

- матеріали справи свідчать, що відповідач ОСОБА_2 чинить перешкоди у вільному спілкуванні позивача з їх спільною малолітньою дитиною ОСОБА_3 . Це перешкоджання мати дитини пояснює неналежною опікою та нездатністю батька дитини у забезпеченні її належного харчування та розпорядку дня.

- сторони протягом тривалого часу не змогли домовитись про порядок участі у вихованні та спілкуванні з дитиною. Спілкування батька з дитиною не буде перешкоджати нормальному її розвитку, у зв`язку з чим, суд дійшов висновку, що спілкування позивача з дитиною буде сприяти її повноцінному вихованню, розвитку, задоволенню життєво-важливих потреб, зростанню під опікою і відповідальністю не лише матері ОСОБА_2 , а і під опікою батька ОСОБА_1 , що забезпечить виховання дитини в атмосфері моральної та матеріальної забезпеченості. Участь позивача у вихованні дитини, регулярне спілкування між ними не лише забезпечить виконання прав позивача, як батька, а насамперед, буде повністю відповідати інтересам дитини.

З огляду на викладене суд встановив графік для зустрічей батька ОСОБА_1 у вихованні ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в такому порядку:

- надавати можливість ОСОБА_1 вільно спілкуватись із дитиною ОСОБА_3 засобами телефонного зв`язку та через наявні месенджери з урахуванням її розпорядку дня та зайнятості (дотримання графіку навчання і занять) та із врахуванням бажання дитини щодо часу спілкування;

- встановити графік зустрічей з дитиною ОСОБА_3 щосуботи з 10.00 години до 16.00 години за присутності матері ОСОБА_2 до досягнення дитиною 8-річного віку;

- встановити графік зустрічей з дитиною ОСОБА_3 щосуботи з 10.00 години до 16.00 години без присутності матері ОСОБА_2 після досягнення дитиною 8-річного віку;

- встановити графік зустрічей у період весняних, літніх, осінніх, зимових канікул з наданням ОСОБА_1 додаткових два дні побачень із дитиною ОСОБА_3 із ночівлею у його помешканні без присутності матері після досягнення дитиною 8-річного віку з урахуванням бажання дитини.

Відмовляючи у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 , суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_2 не може ставити позовні вимоги про захист порушених прав батька ОСОБА_1 , оскільки вони стосуються іншої особи. Заявлені нею позовні вимоги свідчать про відсутність у неї порушених прав та інтересів. Оскільки відсутність порушеного права є самостійною підставою для відмови у позові, суд дійшов висновку про відмову в зустрічному позові без дослідження обставин справи.

Проте з висновками суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 колегія суддів не погоджується, оскільки вони зроблені без урахування усіх обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 158 СК України, за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 2 ст. 159 СК України, суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини ( періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи.

Відповідно до висновків Верховного Суду у постанові від 01 квітня 2020 року в справі № 165/2839/17 «будь-хто із батьків може звернутися до органу опіки та піклування для визначення способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. У разі наявності спору про способи участі одного з батьків у вихованні дитини, зокрема, якщо орган опіки та піклування не визначив способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею, не виключається вирішення такого спору в судовому порядку незалежно від того, хто з батьків звертається з позовом (той, хто проживає з дитиною, чи той, хто проживає окремо) і визначення способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї, що є ефективним способом захисту та не суперечить закону».

Таким чином, висновок суду першої інстанції про те, що відповідач ОСОБА_2 не мала права звертатись до суду з зустрічним позовом про визначення порядку участі у вихованні дитини батьком, який проживає окремо, оскільки дитина проживає разом з нею, колегія суддів вважає помилковим, оскільки такий висновок суперечить нормам матеріального права та висновкам Верховного Суду.

Отже, дійшовши помилкового висновку, що ОСОБА_2 в силу ст. 159 СК України не вправі звертатись до суду з даним позовом та що ОСОБА_2 обрала неналежний спосіб захисту цивільних прав та інтересів, оскільки її права у спілкуванні з дитиною та у її вихованні не порушені, суд першої інстанції фактично не вирішував по суті вимоги зустрічного позову ОСОБА_2 , не встановлював обставин, на які посилається відповідач у зустрічному позові, не надав оцінки доводам відповідача у зустрічному позові щодо запропонованого нею графіку спілкування та побачення дитини з батьком, що є порушенням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи, що обидва позови є взаємопов`язаними та задоволення зустрічного позову може частково виключити задоволення основного позову, з метою належного врахування усіх обставин справи, їх оцінки при встановленні графіку спілкування дитини з батьком, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржуване рішення слід скасувати у повному обсязі та ухвалити нове судове рішення по суті заявлених позовних вимог.

Як встановлено з матеріалів справи, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , перебували у шлюбі з 11 серпня 2018 року, зареєстрованому у Святошинському районному у місті Києві відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві (актовий запис за №862).

ІНФОРМАЦІЯ_5 у сторін народилась дочка ОСОБА_3 , про що 10.07.2019 р. Святошинським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві складено актовий запис №1663 та видано відповідне свідоцтво ( а.с. 12).

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 13 травня 2021 року у справі № 759/2401/21 задоволені позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, шлюб між сторонами розірвано.

Дитина ОСОБА_3 , 2019 р.н., проживає разом з матір`ю ОСОБА_2 за адресою АДРЕСА_1 .

Як пояснила в судовому засіданні ОСОБА_2 та цієї обставини не заперечував ОСОБА_1 , більшість часу відповідач разом з дочкою фактично проживають у належному відповідачу заміському будинку за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідач ОСОБА_1 фактично проживає за адресою АДРЕСА_3 , яка відповідно до наданого ним витягу з Державного реєстру речових прав зареєстрована на праві власності за матір`ю позивача ОСОБА_4 ( а.с. 7).

Розпорядженням Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації від 27 жовтня 2022 р. №466 «Про визначення способів участі у вихованні дитини громадянина ОСОБА_1 » визначено такі способи участі батька ОСОБА_1 , у вихованні та спілкуванні з малолітньою дочкою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , а саме: щосуботи з 09 год. 00 хв. до 14 год. 00 хв. ( а.с. 36).

Як вбачається з листа Служби у справах дітей та сім`ї Святошинської РДА в м.Києві від 28.04.2023 р. №40-909, Службою розглядалось питання присутності ОСОБА_2 під час зустрічей з дитиною за встановленим графіком визначення способу участі ОСОБА_1 у вихованні дитини та спілкуванні з нею, що як вважає останній є порушенням його права на вільне та особисте спілкування з малолітньою дочкою ( а.с. 16).

15 квітня 2024 року ОСОБА_2 зверталась до Служби у справах дітей Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації з заявою про неналежне виконання батьком ОСОБА_1 батьківських обов`язків по догляду за дитиною під час зустрічей, оскільки батько повів дитину в торгівельний центр, внаслідок чого дитина захворіла на вірусне захворювання, з високою температурою. Просила змінити умови зустрічей батька з дитиною, обумовивши зустрічі присутністю матері ( а.с. 39).

Відповідно до висновку Святошинського районного в місті Києві центру соціальних служб від 21 квітня 2023 року, Центром була надана послуга медіації за запитом ОСОБА_1 щодо зустрічей батька з донькою. В результаті попередніх зустрічей, сторони ОСОБА_1 та ОСОБА_2 висловили бажання взяти участь у процесі медіації для мирного врегулювання конфліктної ситуації, що склалась між батьками. Було проведено 2 індивідуальні зустрічі та 6 загальних зустрічей. В процесі медіації сторони обговорили про зустрічі батька з донькою та участь батька в утриманні та вихованні дитини. Надання послуги медіації припинено за рішенням сторін ( а.с. 18).

06 лютого 2024 року ОСОБА_1 звертався до Служби у справах дітей та сім`ї Святошинської РДА в м. Києві із заявою від 06.02.2024 р. №230-М про невиконання ОСОБА_2 розпорядження Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації від 27.10.2022 р. №466 «Про визначення способів участі у вихованні дитини громадянина ОСОБА_1 » шляхом перешкоджання батьку у побаченнях з дитиною. Вказував, що ОСОБА_2 налаштовує дитину проти батька та маніпулює нею. 03 лютого 2024 року приїхав за місцем проживання дитини, проте ОСОБА_2 до дитини не допустила, аргументуючи тим, не має довіри до батька.

17 лютого 2024 року ОСОБА_1 звертався до Святошинського УП ГУНП у м.Києві із заявою про перешкоджання йому у вихованні дитини. Відділом поліції рекомендовано звернутись заявнику до суду із позовом про визначення способу участі батька у вихованні дитини та спілкування з нею.

Отже, з матеріалів справи встановлено, що вказані у Розпорядженні Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації від 27 жовтня 2022 року №466 рекомендації щодо визначення способу та порядку участі батька у виховані дитини відповідачем належним чином не виконуються.

Враховуючи, що матеріалами справи доведено вчинення матір`ю дитини ОСОБА_2 перешкод батьку ОСОБА_1 у вихованні та спілкуванні з донькою ОСОБА_3 , апеляційний суд вважає обґрунтованими позовні вимоги ОСОБА_1 в цій частині, тому позовні вимоги підлягають задоволенню шляхом зобов`язання ОСОБА_2 не чинити перешкоди ОСОБА_1 у спілкуванні з донькою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Доводи ОСОБА_2 , що ненадання батькові можливості зустрічі з дитиною пояснюється тим, що після зустрічі у березні 2024 року донька захворіла на вірусне захворювання, з тяжким перебігом та високою температурою, колегія суддів відхиляє, оскільки відповідачем не доведено, що випадки захворювання дитини після зустрічей з батьком були непоодинокими та сталися внаслідок порушення батьком правил гігієни, догляду за дитиною чи режиму харчування. Під час розгляду справи відповідачем не доведено неспроможність батька спілкуватися та брати участь у вихованні доньки, що могло б перешкоджати нормальному її розвитку.

Право батька на спілкування з дитиною є його незаперечним правом, а спілкування дитини з батьком відповідає її інтересам. Батько, який проживає окремо від своєї дитини, також має право на особисте спілкування з нею, а мати не має права перешкоджати батькові спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток дитини і таке спілкування відбувається саме в інтересах дитини. Встановлення стосунків та емоційного контакту малолітньої дитини з її батьком повинно переважати над бажанням інших осіб обмежити дитину від зустрічей з батьком.

Також при встановленні графіку спілкування батька з дитиною суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги про зобов`язання ОСОБА_2 не чинити перешкод ОСОБА_1 у спілкуванні із дитиною ОСОБА_3 засобами телефонного зв`язку та через наявні месенджери з урахуванням її розпорядку дня та зайнятості (дотримання графіку навчання і занять) та із врахуванням бажання дитини щодо часу спілкування

Щодо встановлення графіку безпосередніх зустрічей батька з донькою та спільного проведення часу з метою спілкування та участі у вихованні, апеляційний суд виходить з наступного.

Згідно з висновком Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації як органу опіки та піклування від 29 травня 2024 року «Про визначення способів участі громадянина ОСОБА_1 у вихованні малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 » рекомендовано визначити спосіб участі у вихованні шляхом надання часу для зустрічей батька з дитиною:

- щосуботи з 10 год. 00 хв. до 20 год. 00 хв.;

- кожного парного року Новорічні та Різдвяні свята, День Святого Миколая, Великдень з 10 год. 00 хв. до 20 год. 00 хв;

- два дні під час весняних, осінніх та зимових канікул дитини з 10-00 до 20-00 години;

- щороку кожен другий тиждень місяця у літній період.

Відповідно до частин четвертої-шостої статті 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою.

Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Як вбачається із висновку Органу опіки та піклування, у ньому було враховано, що на засіданні комісії мати дитини ОСОБА_2 вказувала про необхідність зустрічей батька з донькою у її присутності до виповнення донькою 8 років, вказуючи, що батько не може належним чином доглядати за дочкою, оскільки після зустрічей були випадки захворювання дитини.

Разом з тим, враховуючи думки обох батьків, Орган опіки та піклування у висновку не обумовив зустрічі батька з дитиною присутністю матері.

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 , в якій зазначено вимогу про присутність матері під час зустрічей, та частково задовольняючи позов ОСОБА_1 , в якому заявлено вимогу про зустрічі з дитиною без присутності матері, належним чином не обґрунтував своє рішення та не мотивував, чому не було взято до уваги в цій частині висновок Органу опіки та піклування.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком Органу опіки та піклування у цій частині, враховуючи, що частина 2 ст. 159 СК України вказує на те, що суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи в окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини.

Проте матеріалами справи не доведено наявності підстав, передбачених ч. 2 ст. 159 СК України, та не встановлено, що інтереси дитини вимагають обумовлення побачень батька з дитиною присутністю матері, тоді як наявність між сторонами неприязних стосунків і конфліктів може негативно впливати на ставлення дитини до батька при проведенні його зустрічей з дочкою у присутності матері, що може перешкоджати налагодженню їх спілкування.

Відсутність взаєморозуміння та поваги між батьками, наявність тривалих конфліктних стосунків, які вони не взмозі самостійно та толерантно врегулювати, наявність сварок у присутності дитини, про що вбачається із матеріалів справи (заяви самих сторін, скріншоти переписки в месенджері) та з поведінки і пояснень сторін у судовому засіданні, вказують на відсутність підстав для встановлення зустрічей дитини з батьком у присутності матері, що забезпечить позивачу можливість вільно і без створення стресової та напруженої для дитини ситуації спілкуватися з нею.

Відповідно до висновку Верховного Суду у постанові від 07 червня 2023 року у справі № 607/2272/22 «змінюючи рішення районного суду в частині відсутності необхідності у присутності матері під час спілкування батька з сином, суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про те, що присутність матері під час спілкування позивача з дитиною не є доцільною за наявності встановлених неприязних стосунків між позивачем та відповідачем. Колегія суддів вважає, що проведення зустрічей батька із сином виключно у присутності матері є необґрунтованим, оскільки такі вимоги обмежують права батька та дитини на безперешкодне особисте спілкування.»

Відповідно до висновку Верховного Суду у постанові від 30 липня 2025 року у справі № 753/2281/23, «Визначаючи порядок побачень дитини з батьком у присутності матері, суди не врахували наявність конфлікту між батьками та неможливість самостійно дійти згоди щодо виховання доньки, тому за відсутності встановлених обставин, які свідчили б про небезпеку для дитини з боку батька, колегія суддів Верховного Суду дійшла висновку про доцільність проведення побачень дитини з батьком без присутності матері. Такий порядок відповідатиме найкращим інтересам дитини, сприятиме формуванню емоційного зв`язку з батьком та зменшенню впливу на дитину конфлікту між батьками.»

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 листопада 2022 року в справі № 201/13423/19 вказано, що «при вирішенні спору щодо участі у вихованні та визначенні порядку зустрічей з дитиною того з батьків, хто проживає окремо від дитини, суд має виходити, передусім, з інтересів дитини з урахуванням конкретних обставин справи. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом лише в інтересах дитини».

Отже, з урахуванням права батька на особисте спілкування з дитиною, його ставлення до виконання своїх батьківських обов`язків, відсутність доведених належними доказами випадків, які обмежують право на таке спілкування, а також враховуючи, що між сторонами тривалий час існують неприязні конфліктні стосунки, колегія суддів дійшла висновку про необхідність встановлення зустрічей дитини з батьком без присутності матері, що відповідатиме найкращим інтересам дитини.

Враховуючи інтереси дитини, які мають пріоритет над інтересами батьків, а також закріплений у положеннях міжнародних норм та норм чинного законодавства України принцип рівності батьків у реалізації права на вільне спілкування з дитиною та участь у її вихованні, активне бажання батька брати участь у вихованні та спілкуванні з донькою, частково взявши до уваги висновок органу опіки та піклування, колегія суддів дійшла висновку про можливість визначення порядку періодичних побачень батька з дитиною, оскільки право батька на спілкування з дитиною є його незаперечним правом, а спілкування дитини з батьком відповідає її інтересам.

Доводи апеляційної скарги відповідача щодо необхідності визначення зустрічей лише один раз на місяць з огляду на графік гуртків дитини та необхідності зустрічей з друзями, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки це суперечить позовним вимогам самої ОСОБА_2 , викладеним у зустрічній позовній заяві, якою пропонувалось встановити батьку графік зустрічей щосуботи з 9-00 год до 14-00 год.

Відповідно до ч. 6 ст. 367 ЦПК України, в суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

З огляду на викладене, у суду апеляційної інстанції відсутні процесуальні підстави розглядати вимоги ОСОБА_2 , що виходять за межі позовних вимог.

Встановлюючи порядок побачень батька з дочкою, суд апеляційної інстанції першочергово враховує інтереси дитини, її вік, стан здоров`я, режим навчання та відпочинку, а також принцип рівності батьків у реалізації права на вільне спілкування з дитиною та участі у її вихованні.

Таким чином, частково враховуючи вимоги батька щодо годин зустрічей ( щосуботи з 9-00 години до 10-00 години неділі, з ночівлею), зустрічні позовні вимоги матері ( з 9-00 год. до 14-00 год. щосуботи), висновок органу опіки та піклування ( з 10-00 год до 20-00 год щосуботи), колегія суддів дійшла висновку про доцільність визначення годин зустрічей батька з дитиною щосуботи з 10-00 години до 16-00 години, без присутності матері. Вказаний графік не обмежуватиме права батька на зустріч та спілкування з дитиною, участі у її вихованні, не порушуватиме права та інтереси дитини щодо можливості спілкування з однолітками у вільний від навчання час, а також враховуватиме права та інтереси матері.

Також колегія суддів, враховуючи висновок Органу опіки та піклування, вважає обґрунтованими наступні позовні вимоги ОСОБА_1 щодо надання можливості зустрічей для спілкування з дитиною та участі у її вихованні :

- у період весняних, осінніх, зимових канікул із наданням ОСОБА_1 додаткових два дні побачень із донькою, із ночівлею у його помешканні, без присутності матері;

- у період літніх канікул - кожен другий тиждень місяця (червень, липень, серпень) із ночівлею у помешканні батька, без присутності матері, або з виїздом до місць оздоровлення, за домовленістю з матір`ю, без присутності матері;

- зустрічі кожного парного року на Новий рік (01 січня), Різдво Христове, Великдень з 10-00 години до 16-00 години;

- кожного парного року в день народження ОСОБА_3 з 11-00 год. до 19-00 год. без присутності матері ОСОБА_2 .

Колегія суддів вважає, що відмова суду першої інстанції у задоволенні цих вимог обмежує право батька на спілкування з дитиною, адже годин спілкування лише щосуботи недостатньо, щоб налагодити контакт з дитиною, оскільки батько та мати мають рівні права та обов`язки, і при вирішенні питання, зокрема, щодо можливості спільного відпочинку, відвідування місця проживання того з батьків, з ким дитина не проживає, слід виходити з інтересів дитини. Для налагодження належних довірливих відносин між батьком і дитиною необхідний час, протягом якого поступово має відбуватися налагодження спілкування та формування емоційної прив`язаності доньки до батька.

Вказаний спосіб участі батька у спілкуванні та вихованні малолітньої доньки є таким, що відповідатиме якнайкращим інтересам дитини, оскільки особистий конфлікт між сторонами не повинен порушувати інтереси дитини, для якої спілкування з обома батьками є необхідним для гармонійного розвитку, регулярне спілкування дочки з батьком не лише не перешкоджатиме її нормальному розвитку і вихованню, а й буде сприяти цьому, оскільки дитині потрібна любов, турбота та увага обох батьків, а роль батька у вихованні дитини є важливою.

Колегія суддів зауважує, що відповідач не позбавлена можливості у разі зміни обставин, які б підтверджували наявність негативного впливу контакту батька і дитини на нормальний розвиток дитини, порушення інтересів дитини, у визначеному судом порядку, на звернення до суду з відповідним позовом про зміну встановленого способу участі батька у вихованні дочки.

Щодо позовних вимог ОСОБА_1 про встановлення днів зустрічей також у день народження позивача ОСОБА_1 , міжнародний жіночий день, день пам`яті та примирення, День захисту дітей, День Конституції України, День незалежності України, колегія суддів вважає за необхідне відмовити у таких вимогах, оскільки з огляду на встановлення зустрічей з дитиною щосуботи, а у літній період часу, на який припадають більшість вказаних свят, - додатково кожен другий тиждень місяця, зазначені позовні вимоги не ґрунтуються на відповідності інтересам дитини, враховуючи її малолітній вік.

З урахуванням вікових змін дитини, її розвитку та потреб, батьки не позбавлені в майбутньому права змінити встановлений судом спосіб участі у вихованні дитини, що буде відповідати інтересам дитини.

Крім того, зазначення у резолютивній частині рішення про те, що безпосередні зустрічі батька з донькою мають відбуватися за згоди дитини, колегія суддів вважає необов`язковим, оскільки якщо дитина не бажає спілкуватись з батьком, вона не може бути примушена до такого спілкування, адже для неї це право, а не обов`язок, який вона повинна виконувати.

Враховуючи наявність конфліктних відносин між сторонами, апеляційний суд вважає за необхідне також місцем передачі дитини встановити адресу місця фактичного перебування дитини на день зустрічі, зобов`язавши ОСОБА_2 повідомляти ОСОБА_1 напередодні про місце перебування дитини.

Відповідно до вимог ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про часткову обґрунтованість доводів апеляційних скарг позивача та відповідача, оскільки висновки суду не у повній мірі відповідають обставинам справи та прийняті з порушенням норм матеріального та процесуального права, тому оскаржуване рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 та зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 .

Керуючись ст. ст. 268, 367, 368, 374 - 376, 381 - 383 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Святошинського районного суду міста Києва від 19 листопада 2024 року - скасувати та ухвалити нове судове рішення:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні - задовольнити частково.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: Служба у справах дітей Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації про визначення способу спілкування батька з дитиною - задовольнити частково.

Зобов`язати ОСОБА_2 не чинити перешкоди ОСОБА_1 у спілкуванні з донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Визначити спосіб участі ОСОБА_1 у вихованні та спілкуванні з дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в такому порядку:

- зобов`язати ОСОБА_2 не чинити перешкод ОСОБА_1 у спілкуванні із ОСОБА_3 засобами телефонного зв`язку та через наявні месенджери з урахуванням її розпорядку дня та зайнятості (дотримання графіку навчання і занять) та із врахуванням бажання дитини щодо часу спілкування;

- встановити графік зустрічей ОСОБА_1 із дитиною ОСОБА_3 щосуботи з 10 години 00 хвилин до 16 години 00 хвилин без присутності матері ОСОБА_2 ;

- встановити графік зустрічей у період весняних, осінніх, зимових канікул із наданням ОСОБА_1 додаткових два дні побачень із ОСОБА_3 із ночівлею у його помешканні, без присутності матері;

- у період літніх канікул ОСОБА_1 встановити графік зустрічей з дитиною ОСОБА_6 кожен другий тиждень місяця (червень, липень, серпень) із ночівлею у його помешканні, без присутності матері, або з виїздом до місць оздоровлення, за домовленістю з матір`ю, без присутності матері;

- надавати можливість ОСОБА_1 зустрічатися з дитиною ОСОБА_3 кожного парного року на Новий рік (01 січня), Різдво Христове, Великдень з 10 години 00 хвилин до 16 години 00 хвилин;

- встановити побачення ОСОБА_1 з ОСОБА_3 кожного парного року в день народження ОСОБА_3 з 11 години 00 хвилин до 19 години 00 хвилин без присутності матері ОСОБА_2 .

Місцем передачі дитини встановити адресу місця фактичного перебування дитини на день зустрічі, зобов`язавши ОСОБА_2 повідомляти ОСОБА_1 напередодні про місце перебування дитини.

В задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_1 - відмовити.

В задоволенні іншої частини зустрічного позову ОСОБА_2 - відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складено 05 січня 2026 року.

Суддя - доповідач: Ящук Т.І.

Судді: Борисова О.В.

Рейнарт І.М.