Справа № 359/3372/25
Провадження № 2/359/2355/2025
23 грудня 2025 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:
головуючого судді Яковлєвої Л.В.,
при секретарі Бокей А.В.,
розглянувши y відкритому судовому засіданні в м. Борисполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом, -
25 березня 2025 року до Бориспільського міськрайонного суду Київської області від ОСОБА_1 надійшла позовна заява, в якій просить суд визнати ОСОБА_2 , таким, що втратив право користування кімнатою АДРЕСА_1 .
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що ОСОБА_1 є користувачем кімнати № НОМЕР_1 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 . Відповідач ОСОБА_2 є зареєстрований в даній кімнаті, однак не проживає з травня 2022 року. Факт реєстрації відповідача порушує права позивача оформити субсидію, скористатись правом приватизації житлового приміщення у гуртожитку, а також позивач змушена сплачувати комунальні послуги за особу, яка тривалий час не проживає. Враховуючи викладене, позивач змушена звернутись до суду з даним позовом.
Ухвалою суду від 23 квітня 2025 року у справі відкрито спрощене провадження з повідомленням та викликом сторін. Сторонам роз`яснено права, обов`язки та встановлено строки для вчинення процесуальних дій.
Ухвалою суду від 16 липня 2025 року закрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті.
Ухвалою суду від 03 жовтня 2025 року клопотання позивача задоволено та витребувано докази.
Відповідач правом на подачу до суду відзиву на позов, надання доказів, заявлення клопотань перед судом, не скористався.
Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
В судове засідання сторони не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи повідом-лені належним чином. Натомість позивач в позовній заяві просила розгляд справи здійснити у її відсутність.
Належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду справи відповідач до суду не з`явився, про причини неявки не повідомив, відзиву на позов, заяв чи клопотань на адресу суду не направив.
Відповідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
За змістом вимог ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення.
Відповідно ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Відповідно вимог ст. 223, 280, 281 ЦПК України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи, проти такого вирішення справи не заперечує і позивач.
Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення.
Суд, дослідивши матеріали справи та наявні в ній докази прийшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Обґрунтовуючи судове рішення, суд приймає до уваги вимоги ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав люди-ни» відповідно якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини. Так, враховуються висновки, зазначені у рішенні в справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року (серія А, №303А, п.2958), згідно якого Суд повторює, що згідно усталеної практики, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.
Згідно ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
В судовому засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_1 є користувачем кімнати № НОМЕР_1 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 . Наведене підтверджується копією Ордеру №35 виданого виконавчим комітетом Бориспільської міської ради від 03 липня 2008 року. У вказаній кімнаті зареєстроване місце проживання також її сина - відповідача ОСОБА_2 (а.с. 7).
Станом на момент звернення із позовом, відповідач не проживає за місцем реєстрації, будь-якого власного майна у квартирі не має, за станом кімнати не слідкує.
З листа Державної прикордонної служби України від 03 листопада 2025 року встановлено, що ОСОБА_2 здійснив 29 травня 2022 року виїзд з країни, через пункт пропуску : Мостиська та до України більше не повертався.
Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
За змістом ч. 1 ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.
Відповідно ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
Згідно ч. 1 ст. 156 ЖК України члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.
Згідно пункту 25 наказу Міністерства оборони України від 31 серпня 2018 року за № 380 «Про затвердження Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями» (зі змінами) підлягають виселенню із службового жилого приміщення (зі службової жилої площі) без надання іншого жилого приміщення «колишні члени сім`ї військовослужбовця, які залишилися проживати у ньому після розірвання шлюбу (у двомісячний строк з дня розірвання шлюбу)».
Частиною 1 ст. 317 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Відповідно ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Відповідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
За змістом ст. 41 Конституції України, ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним.
Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Враховуючи те, що відповідач не проживає у спірній кімнаті понад рік, а тому згідно ч.2 ст.405 ЦК України він вважаються таким, що втратив право на користування цим житлом.
На основі повно та всебічно з`ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, оскільки засновані на законі, є обґрунтованими та знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду.
Із матеріалів справи вбачається, що при подачі даного позову до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1211 грн. 20 коп., що підтверджується квитанцією від 24 березня 2025 року (а.с.1).
У відповідності до вимог ч. 1 ст. 133 та ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача.
Враховуючи те, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, стягненню із відповідача на користь позивача підлягають судові витрати у розмірі 1211 грн. 20 коп.
Керуючись ст.ст.104,105,110,112Сімейного Кодексу України,ст.ст.4,5, 12, 76-81, 258-259, 263-265, 268 ЦПК України, суд,
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою : АДРЕСА_3 .
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 (двадцять) копійок.
Інформація про позивача: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_2 виданий Бориспільським РВ Управління ДМС України в Київській області 15 жовтня 2015 року, адреса проживання та реєстрації : АДРЕСА_4 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 .
Інформація про відповідача: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відомості про паспорт відсутні, місце реєстрації : АДРЕСА_4 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подання скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст заочного рішення суду виготовлено 23 грудня 2025 року.

Суддя Л.В. Яковлєва