Справа №753/100/25
Провадження №2/549/272/25
РІШЕННЯ

Іменем України

29 грудня 2025 року Чорнухинський районний суд Полтавської області

у складі головуючої судді Глущенко Н.М.

за участю секретаря судового засідання Бойко В.С.

позивача ОСОБА_1

представника позивача Молчанова О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні селища Чорнухи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації, про позбавлення батьківських прав,

у с т а н о в и в :

07 січня 2025 року ОСОБА_1 через свого представника адвоката Молчанова О.В. звернувся до Дарницького районного суду міста Києва із позовною заявою про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно її доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

31 липня 2025 року на підставі ухвали Дарницького районного суду міста Києва від 26.03.2025 вказана позовна заява передана до Чорнухинського районного суду для розгляду.

В обґрунтування позовних вимог вказав, що він проживав однією сім`єю без реєстрації шлюбу з 2010 по 2012 рік з ОСОБА_2 .

Під час спільного проживання у них народилася донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Коли донці виповнився майже рік, мати ОСОБА_2 покинула сім`ю і по теперішній час він сам займається вихованням дитини.

Вказав, що відповідач у вихованні та забезпеченні дитини участі не приймає, не цікавиться її духовним та фізичним розвитком, матеріальної допомоги не надає.

Також зазначив, що відповідно до посвідчення про взяття на облік від 11 березня 2009 року ОСОБА_4 перебуває на обліку бездомних громадян.

Тому просив позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою судді Чорнухинського районного суду Полтавської області позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху, а позивачу надано строк для усунення недолків.

Ухвалою судді Чорнухинського районного суду Полтавської області від 18 серпня 2025 року відкрито провадження у справі, призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою Чорнухинського районного суду Полтавської області від 09 жовтня 2025 року закінчено підготовче провадження у цивільній справі та призначено справу до судового розгляду.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні підтримав позовні вимоги та пояснив, що відповідач ОСОБА_2 не цікавиться життям та здоров`ям ОСОБА_3 , у забезпечені дитини участі не приймає, а тому просив позбавити ОСОБА_2 батьківських прав.

Неповнолітня ОСОБА_3 у судовому засіданні, в присутності практичного психолога ОСОБА_5 , повідомила, що має глибоку образу на матір ОСОБА_2 за те, що вона залишила її майже відразу після народження і взагалі не цікавиться її життям. ОСОБА_2 дуже рідко телефонує та спілкується з нею, зазначивши, що завжди під час розмов перебуває в стані алкогольного сп`яніння. ОСОБА_3 не заперечувала проти позбавлення її матері ОСОБА_2 батьківських прав, оскільки своєю мамою вважає ОСОБА_6 .

Свідок ОСОБА_6 у судовому засіданні пояснила, що проживає у зареєстрованому шлюбі з позивачем у справі разом із його неповнолітньою донькою ОСОБА_3 протягом дванадцяти років. За її словами, мати дитини ні разу не приїжджала до ОСОБА_7 та телефонувала доньці рідко, при цьому завжди перебуває у стані алкогольного сп`яніння, участі у вихованні та матеріальному утриманні дитини не приймає і не цікавиться життям доньки.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, заяв про відкладення розгляду справи чи відзиву на позов на адресу суду не надходило.

Представник служби у справах дітей та сім`ї Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації в судове засідання не з`явився, на адресу суду надійшла заява, в якій просили розглянути справу без їх участі.

Суд, відповідно до частини 1 статті 223 ЦПК України вважає можливим розглянути справу у відсутність учасників справи, які не з`явилися.

Суд, заслухавши позивача, свідка, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, встановив такі обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Матеріалами справи встановлено, що батьками неповнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у м.Києві 05 липня 2011 року.

Відповідно до характеристики на ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 видно, що остання навчається у школі І-ІІІ ступенів №280 м.Києва. Її батько ОСОБА_1 , брав активну участь у житті класу, допомогав у організації позакласних заходів, відвідував батьківські збори, підтримував зв`язок з класним керівником та цікавився життям дитини. Під час його відсутності всі питання навчання та виховання ОСОБА_7 вирішувались з його дружиною ОСОБА_6 . Мати із дитиною не спілкується, з сім`єю не проживає. У вихованні дитини участі не бере. (а.с.7).

Згідно із висновком органу опіки та піклування Дарницького району міста Києва №101/42-8788 від 30.09.2025, останній вважає доцільним позбавити батьківських прав ОСОБА_2 щодо ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . У висновку, зокрема, зазначено, що з пояснень ОСОБА_1 встановлено, що ОСОБА_2 у 2012 році покинула його та їх доньку. З того часу ОСОБА_2 не цікавиться життям їх доньки, не бере участі у її вихованні, дитина знаходиться на повному утриманні ОСОБА_1 . Також вказано, що неповнолітня дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під час засідання комісії, повідомила про те, що матір майже не пам`ятає та дуже рідко спілкується з нею через соціальні мережі. Крім того, вказала, що мамою називає ОСОБА_6 та не заперечує щодо позбавлення батьківських прав своєї біологічної матері(а.с. 112-113).

Слід зазначити, що ОСОБА_2 позбавили батьківських прав щодо неповнолітньої ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується заочним рішенням Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 26 листопада 2010 року) та неповнолітнього ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується рішенням Чорнухинського районного суду Полтавської області від 07 квітня 2023 року (а.с. 14-15, 66-68).

Відповідно до копії заочного рішення Андрушівського районного суду Житомирської області від 28 січня 2011 року видно, що з ОСОБА_2 стягувалися аліменти на користь ОСОБА_11 на утримання ОСОБА_12 в розмірі частини її заробітку. (а.с. 19-20).

Відповідно до копії постанови про арешт майна боржника від 22.02.2018 видно, що у боржника ОСОБА_2 наявна заборгованість зі сплати аліментів, сукупний розмір якої згідно розрахунку від 21.02.2018 за період з 06.10.2010 по 01.02.2018 в сумі 141637,16 грн, що перевищує суму відповідних платежів за шість місяців.

Надаючи оцінку дослідженим доказам та встановленим обставинам, суд дійшов такого висновку.

Відповідно до статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він, ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Відповідно до статті 166 СК України, позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини.

Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

Відповідно до частини першої статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграф 57, 58).

У справі «Мамчур проти України» (заява № 10383/09) від 16 липня 2015 року Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (параграф 100).

У ході судового розгляду було встановлено, що ОСОБА_2 свідомо самоусунулася від виконання батьківських обов`язків, понад 13 років не проживає разом з дитиною, не виховує її, не навчає, не лікує, не доглядає, не готує до самостійного життя, не надає будь- яких видів допомоги сину. Зазначене підтверджується поясненнями позивача, доказами у справі. При цьому, доказів на спростування зазначених обставин матеріали справи не містять. Відповідач не надала відзиву на позовну заяву, не висловила будь- яких заперечень щодо позбавлення її батьківських прав, не надала доказів на спростування доводів позивача та його представника. На переконання суду, така поведінка відповідача свідчить про її байдуже ставлення до доньки, свідоме нехтування своїми батьківськими обов`язками.

Вирішуючи спір, суд враховує й наданий висновок органу опіки та піклування Дарницького району міста Києва щодо доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , щодо неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Суд також враховує думку самої дитини, яка у своїх поясненнях, наданих у присутності представника органу опіки та піклування вказала, що не заперечує проти позбавлення її матір батьківських прав, оскільки остання з нею не спілкується.

Крім того в судовому засіданні неповнолітня ОСОБА_3 пояснила, що своєї матері майже не пам`ятає, нічого не знає про неї та не заперечувала проти позбавлення її матері батьківських прав.

Крім того, Згідно з приписами статті 3 Конвенції про права дитини, ратифікованою Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 №789-ХІІ, яка є частиною національного законодавства України у відповідності до статті 9 Конституції України, у всіх діях відносно дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється найкращому забезпеченню інтересів дитини, а також дитині забезпечується такий захист i піклування, якi необхiднi для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків.

У частині першій статті 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII, передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Відповідно до статті 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 11 червня 2021 року у справі № 758/9706/18 (провадження № 61-17898св20).

У рішенні ЄСПЛ від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України» (заява № 31111/04) суд наголосив, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.

При цьому позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав та інтересів дитини, у зв`язку з чим у кожному випадку треба виявити і оцінити позитивний результат у долі дитини, який має настати.

У відповідності до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, цією статтею; доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Як встановлено статтею 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Також, при ухваленні рішення по суті спору, суд враховує, що позбавлення батьківських прав не є порушенням прав такого з батьків, оскільки згідно з ч. 1ст. 168 Сімейного кодексу України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду із заявою про надання їм права на побачення з дитиною. Суд може дозволити разові, періодичні побачення з дитиною, якщо це не завдасть шкоди її життю, здоров`ю та моральному вихованню, за умови присутності іншої особи.

Виходячи з вищенаведеного, суд вважає, що матеріалами справи достовірно встановлено, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню та матеріальному утриманню дитини, нехтує своїми батьківськими обов`язками, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не забезпечує належного харчування, медичного догляду, лікування, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не сприяє засвоєнню дитиною загальноприйнятих норм моралі, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, а отже свідомо та умисно ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, не проявляє батьківської турботи, але має реальну можливість виконувати такі обов`язки, а тому є всі підстави для позбавлення відповідача батьківських прав.

Крім того, на переконання суду, невиконання відповідачем батьківських обов`язків є наслідком її винної поведінки, позаяк відповідач свідомо та умисно їх не виконує.

Поряд з цим, судом у ході розгляду справи не здобуто відомостей про те, що поведінку матері можна змінити у кращу сторону.

За наведених обставин, позбавлення відповідача батьківських прав матиме для дитини позитивний результат, захистить права та інтереси дитини, оскільки відповідач втрачає особисті немайнові права щодо дитини. Крім того, вона перестає бути законним представником дитини та втрачає інші права, засновані на спорідненості із донькою.

Такі наслідки, на переконання суду, є пропорційними невиконанню відповідачем своїх обов`язків щодо доньки, оскільки можливість реалізації відповідачем будь-яких немайнових та майнових прав, заснованих на спорідненості з дитиною за умов невиконання нею обов`язків матері, становить непропорційний баланс, порушує права та інтереси дитини.

Згідно із частиною восьмою статті 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Частинами 1, 4ст. 169 СК України встановлено, що мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Суд перевіряє, наскільки змінилася поведінка особи, позбавленої батьківських прав, та обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав, і постановляє рішення відповідно до інтересів дитини.

Вказаними положеннями закону відповідачу надано право на поновлення її батьківських прав у випадку доведення нею свого наміру та можливості здійснювати належним чином виховання та утримання своєї дитини та відповідності цього інтересам неповнолітньої дитини ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На підставі викладеного, ст.164,167,СК України, ст. 4,12,13,76-83,141,263-265 ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації, про позбавлення батьківських прав задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 батьківських прав щодо неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н.М.Глущенко