Справа № 467/1756/24
Провадження № 2/467/63/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.01.2025 року Арбузинський районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого - судді Кологривої Т.М.,

за участю секретаря судового засідання Рожкової Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в с-щі Арбузинка цивільну справу у порядку спрощеного провадження за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2024 року до Арбузинського районного суду Миколаївської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей.Позивач мотивувала свої вимоги тим, що від сумісних шлюбних відносин з відповідачем мають спільних неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьком яких є відповідач. Діти проживають разом з позивачем та знаходяться на її повному матеріальному утриманні. Відповідач проживає окремо від сім`ї та у добровільному порядку не приймає участі у їх матеріальному утриманні.

Посилаючись на вищевказані обставини, позивач просила стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 1/3 частини від заробітку(доходу) відповідача щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дітьми повноліття.

Ухвалою Арбузинського районного суду Миколаївської області від 2 грудня 2024 року по справі відкрито спрощене позовне провадження.

У судове засідання позивач надала заяву, в якій підтримала позовні вимоги і просила слухати справу в її відсутність.

Відповідач у судове засідання надав заяву, в якій позовні вимоги повністю і просив слухати справу в його відсутність.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає повному задоволенню з наступних підстав.

Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 29 серпня 2004 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 , виданим Новокрасненською сільською радою Арбузинського району Миколаївської області 29 серпня 2004 року. На даний час шлюб між сторонами розірвано рішенням Арбузинського районного суду Миколаївської області від 25 листопада 2024 року.

Від сумісних шлюбних відносин сторони мають неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданим 26 серпня 2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Арбузинського районного управління юстиції Миколаївської області та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 , виданим 26 серпня 2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Арбузинського районного управління юстиції Миколаївської області. .

Звернувшись до суду із вказаними позовними вимогами, позивач зазначала, що неповнолітня дитина проживає разом із нею та знаходиться на її утриманні.

На час винесення рішення по справі діти проживають разом з матір`ю за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Враховуючи положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ч.7 ст.7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей.

Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей, передбачений ч.2 ст.51 Конституції України є одним з головних конституційних обов`язків. Такий обов`язок послідовно визначений в сімейному законодавстві.

За змістом ст. 141 СК України батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини, в тому числі і щодо її утримання.

У відповідності до вимог статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (частина третя статті 181 СК України).

Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів,у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 183 Сімейного Кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Враховуючи те, що відповідач працездатний, має задовільний стан здоров`я, інших осіб на утриманні не має, суд вважає за необхідне визначити спосіб стягнення аліментів у розмірі 1/3 частини від заробітку (доходу) відповідача на утримання дітей.

На думку суду, саме такий розмір аліментів буде достатнім для утримання дітей, оскільки відповідно до положень ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», саме батьки несуть відповідальність за створення умов необхідних для всебічного розвитку дитини, забезпечення її права на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Позивач звернулася до суду з даною позовною заявою 27 листопада 2024 року.

Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Оскільки позивач при зверненні до суду була звільнена від сплати судового збору, судовий збір на користь держави підлягає стягненню з відповідача у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 12, 81, 141, 263, 264, 265 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_2 , що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 , що зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 )аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення ними повноліття, починаючи з 27 листопада 2024 року.

Стягнути з ОСОБА_3 судовий збір на користь держави у розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн. 20 к.

Рішення суду може бути оскаржене до Миколаївського апеляційного суду на протязі 30 днів з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Т.М.Кологрива