Провадження №2/524/1831/25
08.01.2025 місто Кременчук
Автозаводський районний суд міста Кременчука у складі
головуючого судді Мельник Н.П.,
з участю секретаря судових засідань Стешиної В.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у спрощеному позовному провадженні з викликом (повідомленням) сторін цивільну справу за позовною заявою Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку суброгації,
21.10.2024 ПрАТ «СГ «ТАС» звернулося до Автозаводського районного суду міста Кременчука з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку суброгації.
31.10.2024 судом отримано інформацію про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи відповідача.
01.11.2024 ухвалою судді відкрите провадження по справі у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін на 09.12.2024. Встановлено сторонам строк для подання документів з процесуальних питань.
06.12.2024 до суду надійшло клопотання представника позивача про розгляд справи за його відсутності, підтримують позовні вимоги у повному обсязі, проти постановлення заочного рішення по справі не заперечують.
09.12.2024 відкладено судове засідання на 08.01.2025 у зв`язку із неявкою сторін.
08.01.2025 у судове засідання сторони не з`явились, судом постановлено провести на підставі наявних доказів заочний розгляд справи за позовом ПрАТ «СГ «ТАС» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку суброгації.
Відповідач кілька разів повідомлявся належним чином про дату, час, місце розгляду справи на підставі частини 11 ст.128 ЦПК України через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, оскільки його зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи невідоме. Про причини неявки у судові засідання не повідомляв. Своїм правом на подання відзиву із викладенням своїх заперечень проти позову відповідач не скористався.
У разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів, постановляючи при цьому заочне рішення на підставі частини 4 ст. 223 ЦПК України.
Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.
Частиною 1 ст. 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Ст.ст. 15, 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є зокрема, його визнання.
Відповідно до ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках.
Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Згідно ст.ст. 76-81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для справи. Докази повинні бути належними, допустимими та достовірними. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
У постановах Верховного Суду від 08.08.2019 по справі №450/1686/17 та від 15.07.2019 по справі №235/499/17 зазначено, що кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів. Суд не може вийти за межі позовних вимог та в порушення принципу диспозитивності самостійно обирати правову підставу та предмет позову.
За приписами ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
З`ясувавши обставин справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав.
Судом встановлено, що 24.11.2020 ПрАТ «СГ «ТАС» укладений договір добровільного страхування наземного транспорту № FO-00851823, предметом якого є страхування транспортного засобу Mercedes-Benz, державний номерний знак НОМЕР_1 (далі застрахований транспортний засіб).
21.10.2021 о 20:25 у м Кременчуці на мосту через річку Дніпро відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого транспортного засобу та транспортного засобу «BMW 740I», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 . У результаті дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження.
Постановою Крюківського районного суду міста Кременчука від 11.11.2021 по справі № 537/5665/21 відповідача визнано винним у вчиненні цієї дорожньо-транспортної пригоди.
Ураховуючи наявність договору страхування, власник пошкодженого транспортного засобу Mercedes-Benz, державний номерний знак НОМЕР_1 , звернувся до позивача із заявою про настання події.
Під час ремонту зазначеного автомобіля виявлено приховані пошкодження 16.11.2021, що відображені в акті огляду транспортного засобу (дефектна відомість) від 22.10.2021. На підставі зазначеного отримано рахунок № 56-1 від 16.11.2021 про додаткову вартість ремонту у розмірі 1080 грн 00 коп.
Страховик, який здійснив страхову виплату за договором страхування майна, має право вимоги до особи, відповідальної за заподіяні збитки, у розмірі здійсненої страхової виплати та інших пов`язаних із нею фактичних витрат. Якщо договором страхування майна не передбачено інше, до страховика, який здійснив страхову виплату, в межах такої виплати переходить право вимоги (суброгація), яке страхувальник або інша особа, визначена договором страхування або законом, що одержала страхову виплату, має до особи, відповідальної за заподіяні збитки (ст. 108 Закону України «Про страхування»).
До страховика, який здійснив страхову виплату (відшкодування) за договором страхування майна, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхову виплату (відшкодування), має до особи, відповідальної за завдані збитки (частина 1 ст. 993 ЦК України).
Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоду завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (ст. 1187 ЦК України).
За правилами ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
Згідно з наведеними положеннями до страховика в разі виплати страхового відшкодування за договором майнового страхування переходить право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки.
Перехід права вимоги від страхувальника до страховика за договором добровільного страхування є суброгацією.
Ст. 980 ЦК України та ст. 4 Закону України «Про страхування» предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані з життям, здоров`ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням (особисте страхування); володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування); відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності). Таким чином, зазначене законодавством передбачає три види страхування: особисте, майнове та страхування відповідальності.
Виходячи із зазначеного, можливість застосування механізму суброгації обмежена рамками майнового страхування із урахуванням наведених приписів.
Відповідно до пункту 27 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» при вирішенні спорів про право зворотної вимоги страховика суди повинні розрізняти поняття «регрес» та «суброгація».
У випадку суброгації відбувається лише заміна осіб у вже наявному зобов`язанні (заміна активного суб`єкта) зі збереженням самого зобов`язання. У такому разі страхувальник передає свої права страховикові на підставі договору і сприяє реалізації останнім прийнятих суброгаційних прав.
У випадку регресу одне зобов`язання замінює собою інше, але переходу прав від одного кредитора до іншого не відбувається. При цьому, регрес регулюється загальними нормами цивільного права, зокрема, ст. 1191 ЦК України, а для суброгації ст. 993 ЦК і ст. 27 Закону України «Про страхування» встановлено особливий правовий режим.
При суброгації перебіг строку позовної давності починає обчислюватися з моменту виникнення страхового випадку, а при регресі - з того моменту, коли страховик виплатив страхове відшкодування.
Оскільки при суброгації відбувається заміна особи в зобов`язанні, тому з урахуванням положення ст. 515 ЦК суброгація застосовується лише до майнового страхування.
Таким чином, суброгація істотно відрізняється від регресу, основна відмінність полягає у тому, що під час суброгації переходить існуюче право з усіма його забезпеченнями, а регрес породжує нове право.
Із правового висновку Верховного Суду України по справі № 6-112цс13 про стягнення із особи, винної у настанні страхового випадку, сум виплаченого страховою компанією страхового відшкодування, викладеного в постанові від 25.12.2013, вбачається, що при розгляді цієї справи Суд постановив наступний правовий висновок.
Так, у разі настання страхового випадку за договором добровільного страхування наземного транспортного засобу у потерпілої особи виникає право або вимагати відшкодування шкоди від особи, винуватої в її заподіянні, або вимагати виплати страхового відшкодування від страхової компанії, з якою укладено договір добровільного страхування автомобіля.
Відтак, до ПрАТ «Страхова група «ТАС» перейшло право вимоги до відповідача на підставі ст. 993 ЦК України в порядку суброгації.
Будь-які докази відшкодування витрат, пов`язаних із виплатою страхового відшкодування, відповідачем суду не надано.
Згідно частини 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку із задоволенням позову повністю, із відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати у розмірі 3028 грн 00 коп.
Керуючись ст. ст. 980, 993, 1187, 1188 ЦК України, ст. ст. 4, 5, 12, 13, 76, 81, 89, 133, 141, 223, 258, 263-268, 273, 279, 280-284, 289, 354, 355 ЦПК України, суд
Задовольнити позовну заяву Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС».
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» 3028 грн 00 коп сплаченого судового збору.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений у разі пропуску з інших поважних причин.
Позивач має право оскаржити заочне рішення до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , останнє відоме зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .
Суддя Н.П. Мельник