КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа № 754/8961/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів:

судді - доповідача Кирилюк Г. М.

суддів: Рейнарт І. М., Ящук Т. І.

при секретарі Черняк Д. Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 , про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - адвоката Невмержицької Ірини Миколаївни на рішення Деснянського районного суду міста Києва від 13 жовтня 2025 року в складі судді Скрипки О. І.,

встановив:

05.06.2025 ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 , про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання.

Посилалась на ті підстави, що перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 23 вересня 2005 року.

В шлюбі народився син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 06 червня 2011 року шлюб між сторонами розірвано.

Після розірвання шлюбу син сторін залишився проживати разом з матір`ю, яка працює, піклується про його утримання, матеріальне забезпечення, духовний , фізичний розвиток, належне лікування, навчання тощо.

На підставі судового наказу Деснянського районного суду м. Києва від 01 квітня 2019 року з ОСОБА_2 на її користь стягувались аліменти на утримання спільної неповнолітньої дитини - сина ОСОБА_3 в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму та не більше 10 прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, починаючи з 28.03.2019 року і до досягнення дитиною повноліття.

ІНФОРМАЦІЯ_2 спільному сину сторін - ОСОБА_4 виповнилось 18 років, тобто він досяг повноліття та продовжує навчання в 11 класі школи І-ІІІ ступенів № 119 Деснянського району м. Києва, об`єктивно позбавлений можливості працевлаштуватися та отримувати заробіток, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги від своїх батьків. Стипендії чи іншого доходу син не має, перебуває на її утриманні.

У зв`язку з повноліттям дитини стягнення аліментів з батька в примусовому порядку на підставі судового наказу припинилося. Батько участі в утриманні сина та його матеріальному забезпеченні в добровільному порядку не бере, хоча і має фінансову можливість. Спроби досягнути домовленостей з відповідачем щодо виконання обов`язку утримувати сина, який продовжує навчання, виявились безрезультатними.

Зазначала, що відповідач є працездатною особою, працює, має стабільний дохід. У 2023 році у відповідача від другого шлюбу народилась друга дитина, яка також потребує матеріальної допомоги від батька. Тому доцільним та справедливим буде стягувати з відповідача аліменти в розмірі 1/6 частини від його заробітку (доходу) на утримання сина ОСОБА_4 , на період його навчання, в тому числі під час переходу (вступу) до навчального закладу на наступний рівень освіти та подальшого навчання у вищому учбовому закладі, до досягнення ним 23-х років.

Посилаючись на вказані обставини просила суд стягувати з ОСОБА_2 на користь повнолітнього сина ОСОБА_3 , який продовжує навчання, аліменти на період його навчання, в розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи від дня пред`явлення позову і до закінчення навчання, але не довше ніж до досягнення ним двадцяти трьох років.

Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 13 жовтня 2025 року позов задоволено.

Вирішено стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 05.06.2025 і до закінчення навчання, тобто по 30.06.2029, але не більше ніж до досягнення ОСОБА_3 віку 23-х років.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 1 211,20 грн.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що повнолітній син сторін продовжує навчання, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги від своїх батьків. Відповідач є працездатною особою, має стабільний заробіток, а тому стягнення аліментів в розмірі 1/6 частки доходу (заробітку) відповідача буде відповідати інтересам сторін та повнолітньої дитини.

Судом відхилено твердження представника відповідача про те, що на утриманні відповідача перебувають дружина, її неповнолітньої доньки та двоє неповнолітніх дітей від другого шлюбу, як недоведені, а спільний відпочинок та тимчасове проживання сина з батьком також не може бути підставою для відмови в задоволенні позову.

05.11.2025 представник ОСОБА_2 - адвокат Невмержицька І. М. через систему «Електронний суд» подала апеляційну скаргу, в якій просить змінити рішення Деснянського районного суду міста Києва від 13 жовтня 2025 року, а саме стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 у твердій грошовій сумі у розмірі 8 000 грн щомісячно, починаючи з 05.06.2025 і до закінчення навчання, тобто по 30.06.2029, але не більше ніж до досягнення сином сторін ОСОБА_3 віку 23-х років.

Вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалене без урахуванням всіх фактичних обставин справи, балансу прав та обов`язків обох батьків відносно дитини, без належного обґрунтування визначеного розміру аліментів, у зв`язку із чим підлягає зміні в частині розміру аліментів.

Зазначила, що відповідач визнає свій обов`язок утримувати дітей, однак вважає, шо заявлений до стягнення розмір аліментів є неспівмірним та необґрунтованим відносно до фактичних обставин справи.

Подаючи до суду позовну заяву, особа має довести наявність, зокрема, існування потреби у зв`язку з продовженням навчання у матеріальній допомозі.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно довідки Київського національного університету імені Тараса Шевченка № 812 від 16.09.2025, дитина зарахована на навчання за державним замовленням.

Тобто, суд першої інстанції не врахував, що потреба в оплаті вартості навчання відсутня, а також не врахував, що позивач не надала доказів або пояснень щодо того, які саме витрати на підручники, проїзд до навчального закладу та будь-які інші витрати, пов`язані з навчанням, необхідно понести для утримання повнолітньої дитини.

Судом першої інстанції помилково відхилено доводи відповідача про перебування на його утриманні дружини, двох неповнолітніх дітей від другого шлюбу та неповнолітньої доньки дружини.

Факт народження дочки відповідача від іншого шлюбу - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , підтверджується свідоцтвом про народження.

Факт народження сина відповідача від іншого шлюбу - ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_4 , підтверджується свідоцтвом про народження.

Факт нового шлюбу відповідача із ОСОБА_7 підтверджується свідоцтвом про шлюб.

Факт наявності у дружини відповідача дочки ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , підтверджується свідоцтвом про народження.

Матеріалами справи не підтверджено факту ухилення відповідача щодо виконання обов`язків, передбачених ч.1 ст. 75, 180 СК України, перед новою сім`єю.

Позивач та третя особа під час розгляду справи визнали ту обставину, що відповідач утримує старшу неповнолітню дочку дружини ОСОБА_8 , що належним чином не враховано судом першої інстанції.

Суд першої інстанції не врахував, що утримання дитини на належному рівні законодавцем покладається у рівному обсязі на обох батьків.

1/6 частина доходів позивача, згідно з її довідки про доходи, становить орієнтовно 5 600 грн на місяць.

В той же час 1/6 частина доходів відповідача становить орієнтовно 60 000 грн на місяць.

Така істотна різниця в участі в матеріальному утриманні дитини суперечить засадам рівності сторін, встановленим СК України.

Законом України " Про державний бюджет України на 2025 рік" прожитковий мінімум для працездатних осіб встановлений у розмірі 3 028 грн, а мінімальна заробітна плата - 8 000 грн.

З огляду на вказане, розмір аліментів в сумі 8 000 грн щомісячно є співмірним із мінімальною заробітною платою в Україні, необхідний та достатній для забезпечення гармонійного розвитку дитини, та в цілому обґрунтований, виходячи з відсутності доказів витрат, пов`язаних із навчанням дитини, а також перебуванням на утриманні відповідача дружини, двох неповнолітніх дітей від другого шлюбу та неповнолітньої доньки дружини, що помилково не було взято до уваги судом.

29.11.2025 ОСОБА_1 подала відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Посилається на те, що сторона відповідача, подаючи відзив на позовну заяву разом з доказами перебування на його утриманні дружини, двох неповнолітніх дітей від другого шлюбу та неповнолітньої доньки дружини від іншого шлюбу, наполягав на відмові у задоволенні позову в повному обсязі.

Водночас, із наявної у матеріалах справи копії свідоцтва про народження доньки дружини від іншого шлюбу - ОСОБА_9 слідує, що неї є рідний батько, який в силу імперативних вимог законодавства зобов`язаний утримувати свою дитину. Добровільна участь вітчима у матеріальному забезпеченні дитини своєї дружини є його правом, а не обов`язком, на відміну від своїх рідних дітей, утримання яких є обов`язковим. Перебування на утримання відповідача доньки дружини лише підтверджує фінансову спроможність відповідача, який може і бажає надавати матеріальну допомогу та утримувати інших осіб, окрім, на жаль, рідної дитини від першого шлюбу - спільного сина сторін ОСОБА_4 .

Доводи скаржника про те, що позивач та третя особа під час розгляду справи в суді першої інстанції визнавали ту обставину, що відповідач утримує дочку дружини ОСОБА_9 , не відповідають дійсності. В судовому засіданні позивач лише зазначала, що їй відомо, що нинішня дружина відповідача разом зі своїми дітьми наразі перебуває в Німеччині, як вимушені переселенці. А до цього старша донька дружини відповідача з травня 2022 року до весни 2025 року проживала разом зі своїм батьком в Ізраїлі. Наведені обставини навпаки спростовують твердження скаржника про утримання ним доньки дружини від іншого шлюбу.

Факт наявності нової дружини не є автоматичною підставою, яка має враховуватися при визначенні розміру аліментів на утримання дитини відповідно до приписів п. 3 ч.1 ст. 182 СК України. Доказів непрацездатності дружини відповідача суду не надано.

Наявність на утриманні відповідача двох неповнолітніх дітей від другого шлюбу було враховано судом при визначенні розміру аліментів.

Зазначила, що 1/6 частина заробітку (доходу) відповідача з червня по вересень 2025 року (після утримання податків) становить 37 24,78 грн, вдвічі менше від суми, яка зазначена в апеляційній скарзі.

Засада рівності прав та обов`язків означає не рівний розподіл матеріальних витрат, а рівність у можливості реалізації прав та виконання обов`язків щодо дитини. Твердження щодо непропорційності не ґрунтується на вимогах законодавства.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 та його представник - адвокат Фляшовський В. А. апеляційну скаргу підтримали та просили її задовольнити.

Позивачка ОСОБА_1 , її представник - адвокат Гапонюк М. О. та третя особа ОСОБА_3 просили відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Переглянувши справу за наявними в ній та додатково наданими доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно з частиною першою статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною першою статті 15 ЦК України встановлено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа у разі порушення (можливого порушення), невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси.

Відтак суд повинен установити, чи були порушені (чи існує можливість порушення), не визнані або оспоренні права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

З цією метою суд повинен з`ясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет та підставу позову), характер порушеного права та можливість його захисту в обраний ним спосіб.

Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у випадках, передбачених статтями 198, 199 цього Кодексу, - і своїх повнолітніх дочку, сина.

Згідно зі статтею 198 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.

Частиною першою статті 199 СК України передбачено, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

У пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

У частині третій статті 199 СК України визначено, що право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів мають самі дочка, син, які продовжують навчатися, а також той із батьків, з яким вони проживають.

Таким чином, з указаного вбачається, що право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів мають самі дочка, син, які продовжують навчатися, а також той із батьків, з яким вони проживають.

Аналогічні роз`яснення містяться й у пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів».

Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 23 вересня 2005 року по 06 червня 2011 року .

Сторони мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає разом з матір`ю.

Відповідно до довідки, виданої ОСОБА_1 , від 28.05.2025 р. №53, остання працює в приватному закладі "Ліцей "Німецько-українська міжкультурна школа міста Києва" з 01.09.2020 по нині на посаді вихователя групи продовженого дня.

Відповідно до довідки про доходи, ОСОБА_1 працює в приватному закладі "Ліцей "Німецько-українська міжкультурна школа міста Києва", загальна сума нарахованої заробітної плати за період з травня 2024 року по квітень 2025 року становить 404 079, 20 грн.

Відповідно до довідок ТОВ «Хьорман-УА», ОСОБА_2 працює у вказаному товаристві на посаді директора з 27.04.2004 року. За 12 місяців 2022 року із заробітної плати ОСОБА_2 виплачено аліментів в сумі 322 610 грн, за 12 місяців 2023 року - 339 860 грн, за 12 місяців 2024 року - 383 520 грн, за 4 місяці 2025 року 127 840 грн.

Згідно відомостей з державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків від 29.10.2025, сума нарахованого ОСОБА_2 доходу за період з січня 2025 року по вересень 2025 року в ТОВ «Проспектс Україна», ТОВ «Хьорман-УА» та ТОВ «Фіто Віта» становить 2 375 126,71 грн ( 3 076 437,15 грн - податки та збори в сумі 701 310,44 грн), або 263 902,97 грн на місяць.

Відповідно до довідки № 02-08/116 від 26.05.2025 ОСОБА_3 навчається в 11-А класі школи І-ІІІ ступенів № 119 Деснянського району м. Києва по 30.06.2025 року.

Відповідно до довідки від 16.09.2025 №812, ОСОБА_3 є здобувачем 1 курсу ОС «бакалавр» денної форми навчання спеціальності F2 «Інженерія програмного забезпечення» за освітньою програмою «Інженерія програмного забезпечення» факультету інформаційних технологій Київського національного університету імені Тараса Шевченка 4 рівня акредитації. Зарахований наказом ректора «Про зарахування на навчання за державним замовленням» № 3286-33 від 11.08.2025 року. Початок навчання 01.09.2025 року. Закінчує навчання 30.06.2029 року.

Відповідно до відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору станом на 20.05.2025, інформація щодо джерел /сум виплачених доходів та утриманих податків особи ОСОБА_3 за період з січня 2022 року по квітень 2025 року відсутня.

Відповідач ОСОБА_2 з 24 листопада 2012 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_7 .

Відповідач має доньку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Дружина відповідача ОСОБА_7 має доньку ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , батьком якої в свідоцтві про її народження зазначено ОСОБА_10 .

Відповідно до частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

Згідно з частинами першою, другою статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Матеріали справи не містять доказів того, що син сторін ОСОБА_3 працює та має самостійний дохід.

Враховуючи ту обставину, що син сторін ОСОБА_3 , якому ІНФОРМАЦІЯ_6 виповнилося 18 років, продовжує навчатися у Київському національному університеті імені Тараса Шевченка за денною формою здобуття освіти, та у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, а ОСОБА_2 , який є працездатною особою, має можливість утримувати сина, який продовжує навчання, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, та дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для стягнення аліментів.

Витрати, пов`язані з навчанням, харчуванням, одягом та взуттям тощо є беззаперечними, оскільки для власного існування та навчання будь-яка людина повинна повноцінно харчуватися, купувати одяг та взуття, засоби гігієни та миючі засоби, а це потребує відповідних коштів.

Як пояснив сам ОСОБА_3 , у зв`язку з продовженням навчанням мати придбала йому ноутбук вартістю приблизно 20 000 грн, підручники та необхідну літературу, він користується послугами репетиторів, що складає приблизно 8 000 грн на місяць, чоловік його матері придбав йому абонемент в спортивний клуб. З квітня 2025 року батько йому жодної допомоги не надає.

Оскільки син сторін, навчаючись на денній формі навчання, позбавлений можливості працювати, будь-якого іншого самостійного доходу не має, у батьків наявний обов`язок утримувати сина на період його навчання до досягнення ним 23 -х річного віку, колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги про недоведеність обставин несення позивачкою фінансових втрат, пов`язаних з навчанням сина.

Разом з тим, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги в тій частині, що обов`язок по утриманню повнолітнього сина, який продовжує навчання, існує у обох батьків, які за своїм матеріальним становищем мають можливості надавати таку допомогу, а визначений судом розмір аліментів не враховує те, що у відповідача існує обов`язок з утримання ще двох неповнолітніх дітей, а також розмір його доходу.

Враховуючи розмір доходу відповідача, який станом на вересень 2025 року становив в середньому 263 902,97 грн на місяць, колегія суддів вважає, що 1/8 частина від цієї суми буде достатньою для забезпечення матеріальних потреб сина сторін у зв`язку з здобуттям вищої освіти та відсутності самостійного заробітку.

При цьому утримання відповідачем своєї дружини, яка не є непрацездатною, та її доньки не є обставинами, що підлягають врахуванню судом при визначенні розміру аліментів.

Не є такою обставиною й визначений Законом України мінімальний розмір заробітної плати на відповідний рік.

Згідно ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального права, проте не повно врахував всі фактичні обставини справи, належним чином не мотивував визначений розмір аліментів з огляду на обов`язок обох батьків з надання відповідної матеріальної допомоги, а також обставину перебування на утриманні відповідача ще двох дітей, тому колегія суддів вважає, що рішення суду підлягає зміні в частині визначення розміру аліментів.

В решті рішення суду є законним та обґрунтованим, а тому підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - адвоката Невмержицької Ірини Миколаївни задовольнити частково.

Рішення Деснянського районного суду міста Києва від 13 жовтня 2025 року змінити.

Зменшити розмір частки заробітку (доходу) ОСОБА_2 , що підлягає стягненню як аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , який продовжує навчання, з 1/6 до 1/8 частини.

В решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач Г. М. Кирилюк

Судді: І. М. Рейнарт

Т. І. Ящук