Справа № 307/2747/24
Провадження № 2/307/668/24
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10 січня 2025 року м. Тячів
Тячівський районний суд Закарпатської області в особі головуючої судді Сойми М.М., за участю секретаря Ваш Е.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Тячів Закарпатської області Україна в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» звернулося до Тячівського районного суду Закарпатської області із позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області від 11 липня 2024 року відкрито провадження у справі та постановлено справу розглядати в порядку спрощеного позовного провадження.
Позовні вимоги позивач мотивує тим, що 24 грудня 2023 року ОСОБА_1 уклала із Товариством з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» кредитний договір (оферти) № 23.12.2023-100000482, за яким ТОВ «Споживчий центр» зобов`язався надати ОСОБА_1 кредит у розмірі 13 000, 00 гривень, а ОСОБА_1 зобов`язалася протягом 42 днів повернути кредит та сплатити відсотки за користування грошовими коштами в розмірі 2% за кожний день користування. ТОВ «Споживчий центр» виконав своє зобов`язання за кредитним договором та надав відповідачу грошові кошти у розмірі 13 000, 00 гривень, а відповідач належним чином не виконувала грошові зобов`язання та в неї станом на 04 липня 2024 року виникла заборгованість за кредитним договором у розмірі 25 740, 00 гривень, яка складається із заборгованості по тілу кредиту за основною сумою боргу в розмірі 13 000, 00 гривень та заборгованості по процентам в розмірі 12 740, 00 гривень. Відповідач відмовляється добровільно сплатити заборгованість, тому ТОВ «Споживчий центр» просить стягнути із ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором у розмірі 25 740, 00 гривень та судовий збір у розмірі 2 422, 00 гривень.
В судове засідання представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» - Чуча С. О. не з`явилася, позаяк просила справу розглянути в її відсутності та вказує, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти задоволення заочного рішення не заперечує та просить позов задовольнити.
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася повторно з невідомої суду причини, хоч належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи за місцем її реєстрації, причину своєї неявки суду не повідомила, відзив на позовну заяву не подала, а тому, суд на підставі ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України справу розглянув у її відсутності на підставі письмових доказів, що є у матеріалах справи.
Згідно статті 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов такого висновку.
В судовому засіданні встановлено, що 24 грудня 2023 року ТОВ «Споживчий центр» уклав з ОСОБА_1 кредитний договір № 23.12.2023-100000482, за умовами якого ТОВ «Споживчий центр» надав ОСОБА_1 кредит у розмірі 13 000, 00 гривень, а ОСОБА_1 зобов`язалася протягом 42 днів повернути кредит та сплатити відсотки за користування грошовими коштами у розмірі 2% за кожний день користування кредитом.
Між сторонами по справі виникли правовідносини, які регулюються гл. 48 «Виконання зобов`язання» та гл. 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України.
Згідно з п 5 ч.1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до ч. 3, ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Згідно з вимогами ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг»та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
За змістом ч. 12 ст. 11 цього Закону України електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі.
Відповідно до ч. 2 ст. 1050, ч. 2 ст. 1054 ЦК України позичальник зобов`язується повертати кредит та сплачувати проценти за користування ним у розмірах та на умовах, встановлених договором. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути кредит частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.
Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч. 1, ч. 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Як встановлено судом, що договір № 23.12.2023-100000482 від 24 грудня 2023 року був підписаний відповідачем за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора Е926. У такий спосіб кредитний договір був укладений в Інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Споживчий центр» в електронній формі.
Викладене у повній мірі узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у постанові від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19, від 23 березня 2020 року в справі № 404/502/18, від 09 вересня 2020 року в справі № 732/670/19.
ОСОБА_1 належним чином не виконувала грошове зобов`язання за кредитним договором, в зв"язку з чим, станом на 04 липня 2024 року в неї виникла заборгованість у розмірі 25 740, 00 гривень, яка складається із заборгованості по тілу кредита за основною сумою боргу в розмірі 13 000, 00 гривень та заборгованості по процентам у розмірі 12 740, 00 гривень.
Всупереч вимогам ч. 1 ст. 81 ЦПК України відповідач не надала жодного доказу на спростування того, що вона не укладала кредитний договір, не отримувала та не використовувала одноразовий ідентифікатор, не надавала ТОВ «Споживчий центр» відомості своєї банківської картки для переказу кредитних коштів, тощо.
Також, в матеріалах цивільної справи відсутні докази на підтвердження того, що відповідач добровільно сплатила заборгованість за кредитним договором.
Судом встановлено, що відповідачем ОСОБА_1 не виконано вимоги кредитного договору та її борг перед позивачем ТзОВ «Споживчий центр» за кредитним договором № 23.12.2023-100000482 від 24 грудня 2023 року становить в сумі 25 740, 00 гривень, з яких: 13 000, 00 гривень заборгованість по тілу кредиту та 12 740, 00 гривень заборгованість по процентам.
Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача, у разі часткового задоволення позову - на обидві торони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи вище викладене, суд вважає, що позовні вимоги позивача слід задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором в розмірі 25 740, 00 гривень та 2 422, 40 гривень судового збору.
Керуючись ст. ст. 12, 13, 76, 81, 141, ч. 4 ст. 223, 247, 258-296 ЦПК України, суд,
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» заборгованість за кредитним договором № 23.12.2023-100000482 від 24 грудня 2023 року в розмірі 25 740, 00 (Двадцять п"ять тисяч сімсот сорок гривень 00 копійок) гривень, з яких: 13 000, 00 (Тринадцять тисяч гривень 00 копійок) гривень заборгованість по тілу кредиту та 12 740, 00 (Дванадцять тисяч сімсот сорок гривень 00 копійок) гривень заборгованість по процентам.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» 2 422, 40 гривень (Дві тисячі чотириста двадцять дві гривні 40 копійок) судового збору.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подана заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр», адреса: Україна, 01032, м. Київ, вул. Саксаганського, 133-А, .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 .

Повний текст рішення складено 10 січня 2025 року.

Головуюча суддя : Сойма М.М.