Справа №466/9183/23 Головуючий у 1 інстанції:Едер П. Т.
Провадження №22-ц/811/1450/24 Доповідач в 2-й інстанції:Левик Я. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 січня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

судді-доповідача: Левика Я.А.,

суддів: Крайник Н.П., Шандри М.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Львова в складі судді Едера П.Т. від 02 квітня 2024 року у справі за позовом Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення (постачання теплової енергії) та послуги з постачання гарячої води, -

в с т а н о в и л а :

рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 02 квітня 2024 року позов Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення (постачання теплової енергії) та послуги з постачання гарячої води задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» заборгованість за послуги з централізованого опалення (постачання теплової енергії) за період з 01.09.2020 по 31.07.2023 у розмірі 25096,12 грн (двадцять п`ять тисяч дев`яносто шість гривень 12 копійок), заборгованість за послуги з постачання гарячої води в сумі 24395,82 грн (двадцять чотири тисячі триста дев`яносто п`ять гривень 82 копійки) на розрахунковий рахунок НОМЕР_1 в АБ «УКРГАЗБАНК», МФО 320478, .

Стягнуто в рівних частках з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» понесені судові витрати у розмірі 2684,00 грн (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири гривні 00 копійок).

Вказане рішення оскаржила ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі просить рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 02 квітня 2024 скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Вважає, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим. Зазначає, що суд повинен застосовувати релевантні норми права до спірних правовідносин незалежно від того чи було подано відповідні заяви по суті справи, чи згадано в них такі норми. Крім того, за відсутності відзиву чи не згадки про це в ньому, не означає, що всі обставини, на які посилається позивач є доведеними. Вказує, що тарифи на послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, що надаються населенню Львівським міським комунальним підприємством «Львівтеплоенерго», яке є виконавцем цих послуг, затверджені постановою НКРЕКП№1755 від 10.12.2018 року, а саме за умови підключення рушникосушильників до систем централізованого постачання гарячої води 95,26 грн за 1 куб.м, з урахування податку на додану вартість (у тому числі: паливна складова 73,72 грн за 1 куб. м; решта витрат, крім паливної складової 21,54 грн за 1 куб. м), за відсутності рушникосушильників 87,86 грн за 1 куб. м, з урахуванням податку на додану вартість (у тому числі: паливна складова 67,43 грн за 1 куб. м; решта витрат, крім паливної складової 20,43 грн за 1 куб.м). Так, позивач нарахування здійснював, саме по тарифу 95.26 грн за 1 куб.м. Однак жодними належними та достовірними доказами не доведено наявність у відповідачів рушникосушильників. Звертає увагу, що вона є особою з інвалідністю, а відтак вказане підтверджує безпідставність вимог про стягнення судових витрат.

Відповідно до ст. 368, ч.1 ст. 369 ЦПК України, розгляд справи проводився без повідомлення учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши мотиви осіб, що беруть участь у справі в межах доводів позовної зави,письмових пояснень відповідачки, апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Із змісту оскаржуваного рішення вбачається, що суд першої інстанції посилаючись, зокрема, на ст.ст 7, 9, 13, 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ст.ст. 525, 526, 541, 543, 625, 634 ЦК України, ст.ст. 4, 12, 13, 76-81, 141, 258, 259, 263-265, 266, 273, 274, 354 ЦПК України та задовольняючи позов виходив з того, що відповідно до довідки ЛМКП «Львівтеплоенерго» № 1 від 29.08.2023 з місця проживання про склад сім`ї і реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані та проживають відповідачі ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Співвласниками квартири є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ( т. 1 а.с. 16). Відповідачі є споживачами послуг ЛМКП «Львівтеплоенерго», перебувають на абонентському обліку та їм відкритий особовий рахунок № НОМЕР_2 . Відповідно до розрахунків, наданих ЛМКП "Львівтеплоенерго", заборгованість відповідачів за послуги з централізованого опалення за період з 01.09.2020 по 31.07.2023 становить 25 096,12 грн, заборгованість за послуги з централізованого постачання гарячої води за період з 01.09.2020 по 31.07.2023 становить 24395,82 грн (т. 1 а. с. 17, 18). Судовим розглядом встановлено, що відповідачі систематично ухиляються від виконання зобов`язань зі сплати за надані житлово-комунальні послуги. Так, заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 06 липня 2022 року стягнуто солідарно з відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ЛМКП «Львівтеплоенерго», заборгованість за період з 01.10.2018 по 31.08.2020 за послуги з централізованого опалення в розмірі 15367,84 грн, за централізоване постачання гарячої води в розмірі 12017,52 грн, інфляційні втрати в розмірі 622,56 грн та 3% річних в розмірі 714,83 грн, всього 28722,75 грн. Тому, суд прийшов до висновку, що відповідачі взяті на себе зобов`язання не виконали, у зв`язку з чим у них виникла заборгованість за період з 01.09.2020 по 31.07.2023 за послуги з централізованого опалення (постачання теплової енергії) в розмірі 25 096,12 грн, за централізоване постачання гарячої води в розмірі 24 395,82 грн, згідно розрахунку боргу, який міститься у матеріалах справи та який стороною відповідачів не спростований, а тому суд бере такий до уваги. З огляду на викладене, розглянувши справу в межах визначених предметом спору, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач, як на підставу для задоволення позову, знайшли своє підтвердження судовим розглядом та суд вважає, що позовні вимоги доведені належними і допустимими доказами, а тому позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Крім того, згідно ст. 141 ЦПК України, з відповідачів слід стягнути в користь ЛМКП «Львівтеплоенерго» судові витрати.

Колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції в частині вирішення вимог позову відповідають обставинам, що мають значення для справи та вимогам закону, однак в частині вирішення питання про стягнення судових витрат зроблені без повного та всебічного з`ясування всіх обставин, що мають значення; частина обставин, які суд вважав встановленими не відповідають обставинам, що мають значення та вимогам закону, а тому рішення суду підлягає частковому скасуванню.

05 вересня 2023 року ЛМКП «Львівтеплоенерго» звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 у якому просили про стягнення солідарно з відповідачів на корись позивача заборгованості за період з 01.09.2020 по 31.07.2023:

- за послуги з централізованого опалення (постачання теплової енергії) в сумі 25096,12 грн,;

- за послуги з постачання гарячої води в сумі 24395,82 грн.

В обґрунтування позову зазначали, що відповідно до довідки з місця проживання про склад сім`ї і реєстрації № 1 від 29.08.2023 відповідачі зареєстровані та проживають за адресою: АДРЕСА_1 , а отже користуються послугами центрального опалення (постачання теплової енергії) та гарячого водопостачання, які надає ЛМКП «Львівтеплоенерго». Відповідачам для здійснення оплати за надані послуги з централізованого опалення відкритий особовий рахунок № НОМЕР_2 та щомісячно направлялися повідомлення про нарахування вартості та кількості даних послуг з метою їх оплати. Житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2 , обладнаний будинковими приладами обліку теплової енергії та гарячої води. До 01.12.2021 нарахування кількості та вартості послуги з центрального опалення та гарячого водопостачання за даною адресою проводилися згідно показів загальнобудинкового приладу обліку теплової енергії на підставі Постанови КМУ від 21.07.2005 № 630 «Про затвердження Правил надання послуг з постачання центрального опалення, холодної та гарячої води і водовідведення», а з 01.12.2021 згідно показів загальнобудинкових приладів обліку теплової енергії та гарячої води, відповідно до Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою КМУ від 21.08.2019 № 830 в редакції постанови КМУ від 08.09.2021 № 1022, Правил надання послуги з постачання гарячої води, затверджених постановою КМУ від 11.12.2019 № 1182 в редакції постанови КМУ від 08.09.2021 № 1023, та відповідно до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Мінрегіону від 22.11.2018 № 315. У відповідачів виникла заборгованість за період з 01.09.2020 по 31.07.2023 за послуги з централізованого опалення (постачання теплової енергії) в сумі 25096,12 грн, послуги з постачання гарячої води в сумі 24395,82 грн. Позивач додатково зазначає, що 26.09.2022 за заявою ЛМКП «Львівтеплоенерго» Шевченківським районним судом м. Львова видано судовий наказ № 466/7394/22 про стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 заборгованості за послуги з централізованого опалення в розмірі 17698,70 грн, постачання гарячої води в розмірі 8658,06 грн та 248,10 грн судового збору. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 02.06.2023 скасовано судовий наказ та роз`яснено ЛМКП «Львівтеплоенерго» право звернутися до суду з тими самими вимогами в порядку спрощеного позовного провадження. Оскільки неправомірні дії відповідачів призвели до порушення майнових прав та законних інтересів позивача, позивач не може забезпечити своєчасну сплату податків, внесків до пенсійного фонду, виплату заробітної плати працівникам, тому просить позов задовольнити та стягнути з відповідачів вказану заборгованість.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до вимог ст.ст. 12, 13 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно з ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не допускається і не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства.

Згідно ст. 541 ЦК України, солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання.

Відповідно до ст. 543 ЦК України, у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Кредитор, який одержав виконання обов`язку не в повному обсязі від одного із солідарних боржників, має право вимагати недоодержане від решти солідарних боржників. Солідарні боржники залишаються зобов`язаними доти, доки їхній обов`язок не буде виконаний у повному обсязі. Солідарний боржник не має право висувати проти вимог кредитора заперечення, що групуються на таких відносинах решти солідарних боржників з кредитором, у яких цей боржник не бере участі. Виконання солідарного обов`язку у повному обсязі одним із боржників припиняє обов`язок решти солідарних боржників перед кредитором.

Згідно п. п. 1, 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», індивідуальний споживач зобов`язаний укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом, а також оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Згідно п. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону (ч. 1 ст. 10 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).

Відповідно до ч. 4 ст. 10 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», інформування споживачів про намір зміни цін/тарифів на комунальні послуги з обґрунтуванням такої необхідності здійснюється виконавцями відповідних послуг в порядку, затвердженому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері житлово-комунального господарства.

Відповідно до ч. 2 ст. 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону. Договори про надання комунальних послуг можуть затверджуватися окремо для різних моделей організації договірних відносин (індивідуальний договір, індивідуальний договір з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем, колективний договір) та для різних категорій споживачів (індивідуальний споживач (співвласник багатоквартирного будинку, власник будівлі, у тому числі власник індивідуального садибного житлового будинку), колективний споживач).

Згідно з ч. 3 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», договір про надання комунальних послуг укладається строком на один рік. Якщо за один місяць до закінчення зазначеного строку жодна із сторін не повідомить письмово другу сторону про відмову від договору, договір вважається продовженим на черговий однорічний строк.

Відповідно до постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 10.12.2018 № 1755 «Про встановлення тарифів на послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, що надаються населенню Львівським міським комунальним підприємством «Лвівтеплоенерго», яке є виконавцем цих послуг» установлено тарифи на послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, що надаються населенню Львівським міським комунальним підприємством «Лвівтеплоенерго», яке є виконавцем цих послуг, на рівні: одноставкові тарифи на послугу з централізованого постачання гарячої води: за умови підключення рушникосушильників до систем централізованого постачання гарячої води - 95,26 грн за 1 куб. м, з урахуванням податку на додану вартість (у тому числі: паливна складова - 73,72 грн за 1 куб. м; решта витрат, крім паливної складової - 21,54 грн за 1 куб. м), за відсутності рушникосушильників - 87,86 грн за 1 куб. м, з урахуванням податку на додану вартість (у тому числі: паливна складова - 67,43 грн за 1 куб. м; решта витрат, крім паливної складової - 20,43 грн за 1 куб. м).

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до довідки ЛМКП «Львівтеплоенерго» №1 від 29.08.2023 з місця проживання про склад сім`ї і реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані та проживають відповідачі ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Співвласниками квартири є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Відповідачі є споживачами послуг ЛМКП «Львівтеплоенерго», перебувають на абонентському обліку та їм відкритий особовий рахунок № НОМЕР_2 .

Відповідно до розрахунків, наданих ЛМКП "Львівтеплоенерго", заборгованість відповідачів за послуги з централізованого опалення за період з 01.09.2020 по 31.07.2023 становить 25096,12 грн, заборгованість за послуги з централізованого постачання гарячої води за період з 01.09.2020 по 31.07.2023 становить 24395,82 грн.

Також, рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 06 липня 2022 року стягнуто солідарно з відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ЛМКП «Львівтеплоенерго», заборгованість за період з 01.10.2018 по 31.08.2020 за послуги з централізованого опалення в розмірі 15367,84 грн, за централізоване постачання гарячої води в розмірі 12017,52 грн, інфляційні втрати в розмірі 622,56 грн та 3% річних в розмірі 714,83 грн, всього 28722,75 грн.

З врахуванням наведеного судом першої інстанції правильно зазначено, що відповідачі взяті на себе зобов`язання не виконали, у зв`язку з чим у них виникла заборгованість за період з 01.09.2020 по 31.07.2023 за послуги з централізованого опалення (постачання теплової енергії) в розмірі 25 096,12 грн, за централізоване постачання гарячої води в розмірі 24 395,82 грн, згідно розрахунку, який міститься у матеріалах справи та який стороною відповідачів не спростований. Крім того, іншого розрахунку відповідачами суду надано не було, будь-яких клопотань про витребування доказів для його спростування не заявлено.

Апелянт зазначає, що позивач нарахування боргу здійснював, по тарифу 95.26 грн за 1 куб.м., проте жодними належними та достовірними доказами не доведено наявність у відповідачів рушникосушильників.

Однак, вказане твердження спростовується службовою запискою від 09.01.2024, з якої вбачається, що в житловому будинку АДРЕСА_2 рушникосушильники підключені до системи гарячого водопостачання (т. 1 а.с. 77), а відтак вище вказані доводи апелянта не можуть братися судом до уваги та є необґрунтованими. Будь-яких доказів на підтвердження відсутності у квартирі відповідачів рушникосушильників відповідачі не надавали та такі у матеріалах справи відсутні.

Крім того, відповідачка ОСОБА_1 підтвердила, що під час проживання у квартирі АДРЕСА_3 нею сплачувалися комунальні платежі за послуги з централізованого опалення та послуги за постачання гарячої води та отримання таких послуг здійснюється через лічильники обліку споживання, встановлені у квартирі АДРЕСА_3 , долучивши фотозображення лічильників (т. 1 а.с. 52, 53) до матеріалів справи.

З довідки від 28.08.2023 (т. 1 а.с. 17-18) вбачається, що з вересня 2020 року по липень 2023 року відповідачі не здійснювали оплату за комунальні послуги, а відтак у них утворилася заборгованість.

Однак в подальшому, дійсно, а саме з липня 2023 року, відповідачі почали сплачувати комунальні платежі, що підтверджується фіскальними чеками, які містяться у матеріалах справи (т. 1 а.с. 54-60).

Тому, доводи відповідачки про неврахування здійснених ними платежів у спірний період не слід вважати обґрунтованими, оскільки їх платежі здійснені за надання комунальних послуг після спірного періоду.

Отже, суд першої інстанції дійшов до правомірного висновку, що в даному випадку, відповідачі мають зобов`язання перед позивачем по оплаті житлово-комунальних платежів, а відтак слід стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» заборгованість за послуги з централізованого опалення (постачання теплової енергії) за період з 01.09.2020 по 31.07.2023 у розмірі 25 096,12 грн та заборгованість за послуги з постачання гарячої води в сумі 24 395,82 грн.

Однак, стягуючи в рівних частках з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» понесені судові витрати у розмірі 2684,00 грн, суд першої інстанції не взяв до уваги те, що ОСОБА_1 є інвалідом ІІ групи, що підтверджується довідкою від 27.09.2022 (т. 1 а.с. 134).

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 є особою з інвалідністю ІІ групи, як на час звернення позивача з позовом до суду, на час ухвалення оскаржуваного рішення, так і на даний час.

Згідно п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю.

Згідно частини шостої статті 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Тому, колегія судів вважає, що рішення в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» понесених судових витрат у вигляді судового збору необхідно скасувати.

З урахуванням вищенаведеного, підлягають компенсації Львівському міському комунальному підприємству «Львівтеплоенерго» за рахунок держави, в порядку встановленому Кабінетом Міністрів України, понесені судові витрати у розмірі 894 грн. 66 коп.

Вказаним доводи апеляційної скарги слід визнати частково обґрунтованими та задовольнити частково.

В решті доводи апеляційної скарги слід вважати безпідставними та відповідно в іншій частині скаргу слід відхилити, залишивши в решті рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 ч.1 п.2, 376 ч.1 п.1-4, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

п о с т а н о в и л а :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 02 квітня 2024 року в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» понесених судових витрат скасувати та вцій частині постановити нове рішення, яким компенсувати Львівському міському комунальному підприємству «Львівтеплоенерго» за рахунок держави, в порядку встановленому Кабінетом Міністрів України, 894 (вісімсот дев`яносто чотири) грн 66 (шістдесят шість) коп. понесених судових витрат.

В решті рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 9 січня 2025 року.

Судді: Я.А. Левик

Н.П. Крайник

М.М. Шандра