ОСНОВ`ЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ХАРКОВА
№ провадження 2/646/1374/2026
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 грудня 2025 року місто Харків

Суддя Основ`янського районного суду міста Харкова Іщенко О. В., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 , представник ОСОБА_2 , до Акціонерного товариства «Харківський науково-дослідний та проектно-конструкторський інститут «Енергопроект» про стягнення грошових коштів,

ВСТАНОВИВ:

До Основ`янського районного суду міста Харкова надійшли матеріали позовної заяви ОСОБА_1 , представник ОСОБА_2 до Акціонерного товариства «Харківський науково-дослідний та проектно-конструкторський інститут «Енергопроект» з вимогою стягнути з Акціонерного товариства «Харківський науково-дослідний проектно-конструкторський інститут «Енергопроект» на користь ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 577 998,63 гривень за період з 08 червня 2023 року по 28 лютого 2025 року.

Суд, дослідивши матеріали позовної заяви, дійшов такого висновку.

В обгрунтування позовної заяви позивачем зазначено, що на дистанційних позачергових Загальних зборах акціонерів Акціонерного товариства «Харківський науково-дослідний та проектно-конструкторський інститут «Енергопроект», що мали місце 30 травня 2023 року, результати яких були оформлені протоколом від 08.06.2023, було прийнято рішення, зокрема, про обрання членом Наглядової ради ОСОБА_1 , затвердження умов цивільно-правових договорів, що укладатимуться з членами Наглядової ради Товариства та встановлено наведені у них розміри винагороди, уповноважено керівника Товариства на підписання цивільно-правових договорів з членами Наглядової ради Товариства.

08 червня 2023 року між АТ ХІ «Енергопроект» та членом Наглядової ради ОСОБА_1 було укладено цивільно-правовий договір.

Частиною першою статті 901 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі виконання певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначені послугу, якщо інше не встановлено договором.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (частина перша статті 903 Цивільного кодексу України).

Відповідно до пункту 2.1. Договору, згідно з цим Договором член Наглядової ради зобов`язується безпосередньо здійснювати повноваження, виконувати функції і обов`язки, передбачені чинним законодавством України, Статутом, пов`язані з обранням його на посаду члена Наглядової ради, а Товариство зобов`язується створювати належні умови для здійснення функцій члена Наглядової ради та оплатити його послуги на умовах цього Договору.

Пунктом 3.2.8. Договору передбачено право члена Наглядової ради Товариства на отримання винагороди та компенсації, пов`язаних з виконанням повноважень члена Наглядової ради.

Згідно із приписами п. 6.2 Договору розмір річної винагороди становить 333 996 (триста тридцять три тисячі дев`ятсот дев`яносто шість) гривень, яка виплачується в гривнях та розділяється на 12 (дванадцять) рівних частин (будь- яка одна така частина далі - Винагорода за місяць), за винятком першого та останнього місяця дії Договору, коли член Наглядової ради Товариства отримує частину такої Винагороди за місяць пропорційного періоду часу його залучення до виконання своїх функцій. Винагорода виплачується після утримання всіх податків і зборів (обов`язкових платежів), визначених законодавством, кожного календарного місяця.

Пунктом 6.4. Договору встановлено, що член Наглядової ради та Виконавчий орган Товариства щомісячно складають Акти приймання-передачі наданих послуг (далі - Акт), в яких зазначається перелік наданих послуг, сума Винагороди за Місяць, сума додаткової винагороди та сума витрат, які підлягають компенсації відповідно до положень глави 7 цього Договору.

Відповідно до пункту 6.6 Договору, Товариство здійснює виплату Винагороди за період, який починається з 08 червня 2023 року.

Так, АТ ХІ «Енергопроект» було проведено виплату винагороди ОСОБА_1 за період з 01.03.2025 по 30.09.2025 на загальну суму 150 019,87 гривень (після утримання всіх податків та зборів).

Водночас, винагорода за період з 08.06.2023 по 28.02.2025 АТ ХІ "Енергопроект" виплачена не була та акти приймання-передачі наданих послуг підписані не були.

Позивач зазначає, що жодних претензій щодо виконання членом Наглядової ради обов`язків, визначених Договором та/або Статутом, ОСОБА_1 не надходило, отже, надані послуги були фактично прийняті АТ ХІ "Енергопроект" без зауважень.

У зв`язку з викладеним вище, позивач вимушений звернутися до суду за захистом своїх прав.

При вирішенні питання про відкриття провадження у справі встановлено, що позовна заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, зважаючи на таке.

Відповідно до статті 124 Конституції України правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Згідно із статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Поняття «суд, встановлений законом» включає в себе, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.

Відповідно до частини першої статті 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Відповідно до частин першої та другої статті 4 Господарського процесуального кодексу України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом.

Юридичні особи та фізичні особи-підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Предметна і суб`єкта юрисдикція господарських судів, тобто сукупність повноважень господарських судів щодо розгляду справ, віднесених до їх компетенції, визначена устатті 20 Господарського процесуального кодексу України.

За правилами пункту 1) частини першої статті 20 Господарського процесуального кодексу України, у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема, справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи підприємці.

Змістом позовних вимог є стягнення невиплаченої винагороди за період виконання позивачем обов`язків члена наглядової ради.

Із змісту частини першої статті 3 Кодексу законів про працю України убачається, що до трудових відносин належать відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.

Відповідно до статті 4 Кодексу законів про працю України законодавство про працю складається з цього Кодексу та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього.

У статті 21 Кодексу законів про працю України вказано, що трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з дотриманням внутрішнього трудового розпорядку, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Відповідно до частини четвертої статті 263 Цивільного процесуального кодексу України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Реалізація учасниками товариства корпоративних прав на участь в управлінні ним шляхом прийняття компетентним органом рішень про обрання (призначення), усунення, відсторонення, відкликання членів виконавчого органу цього об`єднання стосується також наділення або позбавлення їх повноважень на управління товариством. Хоча такі рішення уповноваженого на їхнє прийняття органу можуть мати наслідки і для трудових відносин, але визначальними у таких ситуаціях є відносини корпоративні, тобто пов`язані з управлінням товариством.

Аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 10 квітня 2019 року у справі № 510/456/17, від 8 листопада 2019 року у справі № 667/1/16, від 4 лютого 2020 року у справі № 915/540/16, від 19 лютого 2020 року у справі № 145/166/18, від 12 січня 2021 року у справі № 127/21764/17.

За змістом пункту 3) частини першої статті 20 Господарського процесуального кодексу України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема, справи у спорах, що виникають із корпоративних відносин, в тому числі пов`язані з управлінням юридичної особою.

Так у Постанові Верховного Суду від 14 червня 2023 року у справі № 448/362/22 зазначено, що «спір має розглядатися не в межах трудових, цивільних, а саме корпоративних правовідносин, що виникають між товариством та особою, якій довірено повноваження з управління ним, а тому враховуючи викладене, суть спірних правовідносин та їх суб`єктний склад, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем позовні вимоги, підлягають розгляду в порядку господарського судочинства».

Спори, що виникають між учасниками об`єднання юридичних осіб, вирішуються в порядку, передбаченому установчим документом господарського об`єднання, в судовому порядку або можуть бути передані на розгляд постійно діючого третейського суду, утвореного при такому господарському об`єднанні, за наявності між учасниками такого об`єднання третейської угоди, яка відповідає вимогам закону.

Ураховуючи викладене вище, суд доходить висновку, що справа не підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства.

За змістом пункту 1) частини першої, частини п`ятої статті 186 Цивільного процесуального кодексу України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відмовляючи у відкритті провадження з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз`яснити заявнику, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи.

За таких обставин суд доходить висновку про наявність підстав для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки подана позовна заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а має розглядатися за правилами господарського судочинства.

Ураховуючи викладене вище, керуючись статтею 186 Цивільного процесуального кодексу України,

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у відкритті провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_1 , представник ОСОБА_2 , до Акціонерного товариства «Харківський науково-дослідний та проектно-конструкторський інститут «Енергопроект» про стягнення грошових коштів.

Роз`яснити позивачу право на звернення до Господарського суду Харківської області у порядку господарського судочинства.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її оголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, а якщо апеляційну скаргу подано - після закінчення апеляційного провадження.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи, що розглядається на офіційному порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки http://cz.hr.court.gov.ua.

Суддя О. В. Іщенко