Справа № 570/5182/24
провадження № 2-о/570/64/2025
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

02 січня 2025 року

Рівненський районний суд Рівненської області

в особі судді Кушнір Н.В.,

з участю заявника ОСОБА_1 ,

його представника адвоката Петришина А.М.,

секретаря судового засідання Полюхович М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в приміщенні Рівненського районного суду Рівненської області /м.Рівне, вул.C.Петлюри, 10/ в порядку окремого провадження цивільного судочинства справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення,

в с т а н о в и в:

покликаючись на неможливість прийняти спадщину через відсутність доказів спільного проживання з спадкодавцем представник заявника адвокат Андрій Петришин у поданій до суду 07 жовтня 2024 року заяві просить встановити, що заявник постійно проживав разом із спадкодавцем - своєю померлою ІНФОРМАЦІЯ_1 матір`ю ОСОБА_3 по АДРЕСА_1 на день її смерті.

У поданій до суду заяві заінтересована особа - єдина рідна сестра заявника ОСОБА_2 не заперечує щодо задоволення заяви про встановлення факту.

Всі учасники справи відповідно до ст.128-130 ЦПК України належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи.

У поданій до суду заяві заінтересована особа просить розгляд справи проводити без її участі, оскільки вона майже постійно перебуває за межами України.

Враховуючи достатність матеріалів для прийняття судового рішення, відсутність необхідності заслуховувати його особисті пояснення, суд, беручи до уваги встановлені строки розгляду цивільних справ, думку заінтересованої особи, дійшов висновку про можливість розглянути справу у відсутність заінтересованої особи.

Заявник у суді свої вимоги підтримав повністю і по аналогічних мотивах.

Пояснив, що строк для прийняття спадщини пропустив через юридичну необізнаність, оскільки виявилося, що фактичне його проживання з матір`ю на день її смерті не звільняло його від обов`язку звернутися із заявою про прийняття спадщини протягом шести місяців. Стверджує, що матір фактично проживала з ним, а реєстрація її місця проживання була по АДРЕСА_2 . Вказує, що відсутній спір щодо питання про спадкування, оскільки його рідна сестра ОСОБА_2 не бажала та не бажає приймати спадщину після смерті матері.

Представник заявника у суді підтримав вимоги заявника повністю і по аналогічних мотивах.

Суд встановив такі обставини.

Заявник ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та заінтересована особа ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є дітьми ОСОБА_4 та ОСОБА_3 .

Їх батько помер ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Їх мати померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно з довідкою голови СТ масиву "Борковський" №118 від 08 червня 2024 року ОСОБА_3 постійно проживала з 1989 року і по день смерті за адресою: АДРЕСА_1 .

27 вересня 2024 року ОСОБА_1 подав приватному нотаріусу Рівненського міського нотаріального округу Круліковському А.І. заяву про видачу Свідоцтва про право на спадщину за законом, однак постановою нотаріуса від 27 вересня 2024 року заявнику відмовлено у вчиненні вказаної нотаріальної дії у зв`язку з пропуском строків для прийняття спадщини.

Відповідно до витягу зі Спадкового реєстру №78521218 від 27 вересня 2024 року, спадкова справа після ОСОБА_3 не заводилася.

Згідно з актом про фактичне місце проживання від 03 жовтня 2024 року, виданого СТ садівниче товариство "Борковський", ОСОБА_1 до дня смерті матері ОСОБА_3 постійно з нею проживав без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 .

Як показали свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 - сусіди заявника по фактичному місцю проживання заявник постійно допомагав своїй матері та постійно жив з нею з 1989 року, а до своєї смерті з ними жив і батько заявника та заінтересованої особи.

До вказаних обставин суд застосовує такі норми права.

Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу (шість місяців), він не заявив про відмову від неї.

Згідно з п.211 «Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженої наказом Міністра юстиції України №20/5 від 03 березня 2004 року - доказом постійного проживання разом зі спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом зі спадкодавцем; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем.

Місцем проживання фізичної особи згідно з ч.1 ст.29 ЦК України є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Ст.2, 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачають, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Місцем проживання є адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік.

За результатами аналізу встановлених обставин справи та вищенаведених правових норм суд дійшов таких висновків.

Суд заслухав пояснення заявника, його представника, показання свідків, з`ясував обставини та вивчив матеріали справи, дослідив представлені докази по справі, оцінив їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, суд забезпечив особам, які беруть участь у справі, рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Заявник скористався правовою допомогою.

Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав, або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

П.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 р. передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Відповідно до ч.2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Предметом розгляду даної заяви є встановлення факту, який необхідний заявнику для оформлення особистих, майнових прав, що з нього випливають.

Згідно з п.п.2, 23 постанови Пленуму ВСУ від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Метою заявника при зверненні до суду є встановлення факту його постійного проживання, як спадкоємця зі спадкодавцем на час відкриття спадщини для подальшого оформлення прав на спадкове майно в нотаріальному порядку на підставі ч.3 ст.1268 ЦК України.

Відсутність реєстрації місця проживання заявника за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі ст.2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені ч.3 ст.1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані заявником та оцінені судом.

Встановлені судом обставини дають підстави вважати, що заявник на час смерті своєї матері ОСОБА_3 постійно з нею проживав за адресою: АДРЕСА_1 .

За таких обставин, враховуючи, що у суду не виникає сумнівів в доведеності даного факту, який має для особи юридичне значення, оскільки від його встановлення залежить виникнення громадянських прав особи, його встановлення необхідне заявнику для оформлення спадкових прав, вимоги заявника достовірно підтверджуються доказами, дослідженими в судовому засіданні, заява заявника підлягає задоволенню, оскільки іншим чином встановити цей факт він не може.

Відповідно до ч.7 ст.294 ЦПК України судові витрати не відшкодовуються.

З огляду на викладене, керуючись ст.ст.263-265 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

задоволити заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 разом зі своєю матір`ю спадкодавцем ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що відділом Центру надання адміністративних послуг складено відповідний актовий запис № 70 від 07 вересня 2022 року, на час відкриття спадщини за адресою: АДРЕСА_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні оголошена лише вступна та резолютивна частина судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заявник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Рівненським МВ УМВС України в Рівненській області 24 січня 2003 року, РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Заінтересована особа: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_4 .

Суддя: Кушнір Н.В.