Справа № 645/5370/24
Провадження № 2/645/298/25

Р І Ш Е Н Н Я
14 січня 2025 року м. Харків

Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого - судді Алтухової О.Ю.,
секретар судового засідання - Лазаренко К.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові в порядку заочного розгляду цивільну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми інфляційних втрат та трьох процентів річних від простроченої суми боргу, -
Позивач ФОП ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого, на підставі договору про надання правової допомоги №01/11/22 від 01.11.2022 року, додаткової угоди №32 від 24 квітня 2024 року та довіреності, діє представник адвокат Самойленко П.М., через підсистему «Електронний суд», звернувся з позовом до суду, у якому просить суд стягнути з ОСОБА_3 на користь позивача за період з 25.07.2019 по 08.09.2024 року 3% річних у розмірі 2 744,00 грн, інфляційні втрати у розмірі 10 235,02 грн, витрати по сплаті судового збору в розмірі 968,96 грн та витрати на правову допомогу в розмірі 4 000,00 грн.
Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 10 вересня 2024 року позовна заява залишена без руху, позивачу надано строк на усунення недоліків.
16.09.2024 року через підсистему «Електронний суд» надійшла заява позивача ОСОБА_1 про усунення недоліків позовної заяви.
Провадження у справі відкрите ухвалою суду від 16.09.2924 року. Цією ж ухвалою постановлено справу розглянути в порядку спрощеного провадження з викликом сторін.
Представник позивача адвокат Самойленко П.М., через систему «Електронний суд» подав клопотання про проведення судового засідання без участі позивача та його представника.
Відповідач в судове засідання повторно не з`явилася, причини неявки суду не повідомлено.
Відповідач в установлений ч. 7 ст. 178 ЦПК України строк не подав до суду відзив на позовну заяву, у зв`язку із чим суд вирішує справу за наявними матеріалами справи , що передбачено ч. 8 ст. 178 ЦПК України.
Відповідно до положень ст. 280 ЦПК України суд вважає можливим ухвалити заочне рішення.
У зв`язку з тим, що розгляд справи відбувався за відсутності сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.
З матеріалів справи вбачається, що рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 24.07.2019 року у справі № 645/146/19 був задоволений позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів та ухвалено стягнути з відповідача на користь позивача завдані збитки в порядку регресу у розмірі 17 834 грн. 03 коп., 768 грн. 40 коп.
Із вказаного рішення вбачається, що 28.09.2016 року в м. Харкові на перехресті просп. Тракторобудівників, мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «ЗАЗ» державний реєстраційний номер « НОМЕР_1 », під керуванням ОСОБА_4 та автомобіля «Renault» державний реєстраційний номер « НОМЕР_2 ». Внаслідок ДТП автомобілю «Renault» завдано механічних пошкоджень із матеріальними збитками для Позивача.
Рішенням від 24.07.2029 року у справі № 645/146/16 було також встановлено, що 24 листопада 2015 року між ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» та ОСОБА_5 укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у формі Полісу № АЕ/6723343, строк дії якого з 25 листопада 2015 року до 24 листопада 2016 року. Відповідно до умов Полісу, ліміт відповідальності товариства за шкоду, заподіяну майну, складає 50 000,00 грн., розмір франшизи - одна тисяча гривень. Забезпеченим транспортним засобом є «ЗАЗ DAEWOO SENS», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Відповідно до Довідки № 524310 про дорожньо-транспортну пригоду, 28 вересня 2016 року о 23:01 по вул. Амосова, буд. 46 в м. Харкові мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Renault Kangoo», державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_6 , та «ЗАЗ DAEWOO SENS», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_5 .

Постановою судді Фрунзенського районного суду м. Харкова від 31 жовтня 2016 року встановлено, що згідно протоколів серії АП 2 № 404388, АП 2 № 091162 від 29.09.2016 ОСОБА_2 28.09.2016 року близько 23 год. 00 хв. керував автомобілем ЗАЗ-Daewoo Sens, номерний знак НОМЕР_1 та на перехресті вул. Амосова та просп. Тракторобудівників в м. Харків, здійснюючи поворот ліворуч з просп. Тракторобудівників на вул. Амосова, не надав перевагу зустрічному транспортному засобу Renault Kangоo, номерний знак НОМЕР_3 та допустив зіткнення, від чого автомобілі отримали механічні пошкодження, чим завдано матеріальних збитків. Також, під час оформлення ДТП було виявлено, що водій автомобіля ЗАЗ-Daewoo Sens, номерний знак НОМЕР_1 , керував транспортним засобом з наявними ознаками алкогольного сп`яніння, огляд на стан сп`яніння, зі згоди водія, у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу «Drager» в присутності двох свідків. Вказаними діями ОСОБА_2 порушив п. 16.6 , п. 2.9а Правил дорожнього руху України.Даною постановою ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП України.

Власником транспортного засобу «Renault Kangoo», державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , є ОСОБА_6 , що підтверджується Свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 .

З платіжного доручення № 306 від 06 січня 2017 року вбачається, що ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» виплачено ОСОБА_6 страхове відшкодування в розмірі 17 834,03 грн. (Поліс № АЕ/6723343 від 25 листопада 2015 року, Стр. ОСОБА_7 ).

Згідно договору № 25/10/2018 року про відступлення права вимоги від 25 жовтня 2019 року, укладеного між ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» та ФОП ОСОБА_1 , Первісний кредитор передає (відступає) Новому кредитору свої Права вимоги до Боржників, а Новий кредитор набуває Права вимоги Первісного кредитора за укладеними Договорами страхування та сплачує Первісному кредитору за відступлення Права вимоги грошові кошти у сумі, що дорівнює Ціні договору у порядку та строки, встановлені цим Договором.

Відповідно до Додатку № 1 до вказаного договору, ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» передано ФОП ОСОБА_1 право вимоги за договором страхування АЕ 6723343, за яким страхувальником є ОСОБА_5 , боржником - ОСОБА_2 , сума страхового відшкодування - 17 834,03 грн., сума боргу - 17 834,03 грн.

Вищевказані обставини встановлені рішенням суду, відтак відповідно до 4 ст. 82 ЦПК України не підлягають доказуванню.

Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Інфляція - це знецінення грошей, зниження їхньої купівельної спроможності, дисбаланс попиту і пропозиції.

Законом України «Про індексацію грошових доходів населення» визначено правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України.

Стаття 625 ЦК України розміщена у розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України. Відтак приписи розділу І книги 5 ЦК України поширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги 5 ЦК України), так і на недоговірні (деліктні) зобов`язання (підрозділ 2 розділу III книги 5 ЦК України).

Отже, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

Такий правовий висновок викладено Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 16 травня 2018 року в справі № 14-16цс18, в якому Велика Палата Верховного Суду погодилася з висновком Верховного Суду України, наведеним у постанові від 01 жовтня 2014 року в справі № 6-113цс14, згідно з яким відшкодування заподіяної злочином майнової та моральної шкоди є грошовим зобов`язанням.

Також Велика Палата Верховного Суду в постанові від 10 квітня 2018 року в справі№910/10156/17 вказала, що приписи статті 625 ЦК України поширюються на всі види грошових зобов`язань та погодилася з висновками Верховного Суду України, викладеними у постанові від 01 червня 2016 року в справі № 3-295гс16, за змістом яких грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки з договірних відносин, але й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством, зокрема, і з факту завдання шкоди особі.

Разом з тим, за змістом статей 598 609 ЦК України рішення суду про стягнення боргу не є підставою для припинення грошового зобов`язання.

Таким чином, наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України.

Право кредитора вимагати сплату боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способом захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредитору.

Подібний висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 07 лютого 2018 року по справі № 910/11249/17.

Так, Верховний Суд зробив висновок, що норма ст. 625 ЦК України, не обмежує права кредитора звернутися до суду за захистом свого права, якщо грошове зобов`язання не виконується й після вирішення судом питання про стягнення основного боргу.

Оскільки чинне законодавство не пов`язує припинення зобов`язання з постановленням судового рішення чи відкриттям виконавчого провадження з його примусового виконання, а наявність судових актів про стягнення заборгованості не припиняє грошових зобов`язань боржника та не виключає його відповідальності за порушення строків розрахунків.

Наведена правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 04.07.2011 у справі № 13/210/10, від 23.09.2015 у справі № 6-1206цс15, від 02.09.2015 у справі № 6-369цс15 та від 25.05.2016 у справі № 6-157цс16.

13.02.2024 року державним виконавцем повторно було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №74142099 щодо примусового виконання рішення суду згідно виконавчого документа.

Матеріали справи не містять доказів, що рішення Фрунзенського районного суду м.Харкова від 24.07.2019 року виконане боржником.

Загальний розмір інфляційних витрат за вказані періоди складає 10 235 (десять тисяч двісті тридцять п`ять) грн. 02 коп.

Загальна сума відсотків річних за користування грошовими коштами за період з 25.07.2019 року по 08.09.2024 року складає 2 744 (дві тисячі сімсот сорок чотири) грн. 00 коп.

З урахуванням вищезазначеного, позивач має право на стягнення з відповідача суми інфляційних втрат та трьох процентів річних від простроченої суми боргу за весь час прострочення, починаючи з наступного дня винесення рішення суду по справі №645/146/19 25.07.2019 року та по день подання позовної заяви про стягнення суми інфляційних втрат та трьох процентів річних від простроченої суми боргу 08.09.2024 року.

Питання щодо судових витрат суд вирішує в порядку ст. 141 ЦПК України.

Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню, судовий збір суд стягує з відповідача на користь позивача.

Окрім того, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України).

Відповідно до ст.137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує обставини, визначені у ч.3 ст.141 ЦПК України, зокрема обґрунтованість витрат та пропорційність до предмета спору з урахуванням ціни позову; поведінку сторони під час розгляду справи; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

На підтвердження витрат на правову допомогу позивачем надано копії таких документів: договору про надання правової допомоги № 01/11/22 від 01.11.2022; Додаткової угоди № 32 до вказаного договору з погодженням вартості послуг, що надаються клієнтові; Акту здачі-прийняття робіт (надання послуг) до договору від 01.11.2022 року на загальну суму 4000,00 грн; платіжної інструкції про перерахування ОСОБА_8 4000,00 грн за договором від 01.11.2022 року.

Ураховуючи вищевикладене суд, надавши оцінку дотриманню критеріїв формування розміру гонорару адвоката, дійшов висновку про те, що у цій справі наявні підстави для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 4 000,00 грн, оскільки цей розмір судових витрат є дійсним та обґрунтованим, а відтак відповідає критерію розумної необхідності таких витрат.

Керуючись ст.ст. 141, 265-268 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в :

Позовні вимоги задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 за період з 25.07.2019 по 08.09.2024 року 3% річних у розмірі 2 744,00 грн, інфляційні втрати у розмірі 10 235,02 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 968,96 грн та витрати на правову допомогу в сумі 4000,00 грн.

Відповідачем протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення може бути подана письмова заява про перегляд заочного рішення відповідно до вимог ст.ст.284-285 ЦПК України.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення може бути оскаржене позивачем в загальному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складення повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом зазначених строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач- фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_5 , адреса: АДРЕСА_1 ,

Відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_6 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , адреса реєстрації, як ВПО: АДРЕСА_3 .

Повний текст рішення складено 14.01.2025 року.

Суддя О.Ю.Алтухова