Справа № 459/8/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 січня 2025 року Сокальський районний суд Львівської області у складі:

головуючого - судді Адамович М. Я. ,

за участю секретаря Калиш В.О.,

представника позивача адвоката Чернявської Х.М.,

Представника відповідача адвоката Брух А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Сокаль справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Органу опіки та піклування Шептицької міської ради Львівської області, Шептицького відділу реєстрації актів цивільного стану у Шептицькому районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання батьківства,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся в суд та просить визнати його батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та внести відповідні зміни в актовий запис про народження дитини.

Свої вимоги мотивує наступним.

Він перебував у фактичних шлюбних відносинах з ОСОБА_4 . З 2002 року вони проживали однією сім`єю, мали спільний бюджет, вели спільне господарство. Шлюб вони не реєстрували, бо спочатку ОСОБА_4 не хотіла цього, а надалі вони звикли до таких відносин.

За час спільного проживання в них народилася дочка ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запис про батька дитини був вчинений на підставі ч.1 ст.135 СК України. По батькові дитини зазначено « ОСОБА_6 », тобто так як звати позивача. Він завжди належно ставився до своєї дочки, займається її вихованням, проводить з нею час, забезпечує матеріально. Дитина знає, що позивач її батько та ставиться до нього як до батька. ОСОБА_4 не хотіла зареєструвати його батьком дитини, оскільки статус одинокої матері надавав їй переваги.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 померла.

Рішенням суду від 23.11.2023р. встановлено факт їх спільного проживання однією сім`єю.

Після смерті ОСОБА_4 її родичі відібрали в нього дитину ОСОБА_3 . Рішенням Виконавчого комітету Шептицької міської ради Львівської області ОСОБА_2 призначено опікуном дитини ОСОБА_3 . На даний час ОСОБА_2 чинить йому перешкоди в спілкуванні з дитиною та повністю ізолювали дочку від нього. Окрім того, йому відомо, що дитина проживає з іншою сім`єю в м.Шептицький.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала.

Представник відповідача в судовому засіданні позову не визнав.

Вислухавши сторони, дослідивши докази по справі, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Із свідоцтва про народження та витягу з Державного реєстру актів цивільного стану встановлено, що ОСОБА_3 народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 , та відомості про батька « ОСОБА_7 » зазначено за вказівкою матері ОСОБА_4 на підставі ст.135 СК України.

З довідки №602 від 26.12.2022р. встановлено, що місце проживання ОСОБА_3 зареєстровано разом з її матір`ю ОСОБА_4 .

З акта від 26.12.2022р., фотознімків, квитанцій витягів з банківського рахунку, накладних встановлено, що ОСОБА_1 фактично проживав з ОСОБА_4 та сплачував комунальні послуги, купував іграшки та одяг.

З протоколу обстеження від 26.10.2021р., консультаційного висновку від 18.05.2022р., свідоцтва про смерть встановлено, що ОСОБА_4 страждала на онкологічне захворювання та померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішенням Виконавчого комітету Червоноградської міської ради Львівської області №46 від 28.03.2023р. ОСОБА_2 призначено опікуном малолітньої племінниці ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

З висновку молекулярно-генетичної експертизи №СЕ/114-24/18673-БД від 23.10.2024р. встановлено, що позивач ОСОБА_1 не може бути біологічним батьком дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Статтею 51 Конституції України, частинами другою, третьою статті 5 СК України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини. Отже, при регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини.

Відповідно до статті 121 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду.

Частиною першою статті 126 СК України передбачено, що походження дитини від батька визначається за заявою жінки чи чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану.

Частиною першою статті 135 СК України визначено, що при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.

Згідно з частинами першою, другою, четвертою статті 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду.

Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу.

Рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах реєстрації актів цивільного стану (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено).

Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі сукупності доказів. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ЦПК України, згідно з якими жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення.

Доказами у зазначеній категорії справ можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів.

У рішенні Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) від 29 квітня 2019 року у справі "Міфсуд проти Мальти" ("Mifsud v. Malta", заява № 62257/15) зазначено, що ДНК-тест - це науковий метод, наявний (у той час - на початку 2000-х і донині) для точного визначення батьківства дитини, а його доказове значення значно переважає будь-які інші докази, представлені сторонами для підтвердження або спростування біологічного батьківства.

Таким чином, висновок судової молекулярно-генетичної (судово-біологічної, судово-генетичної) експертизи має важливе значення в процесі дослідження факту батьківства. Проте його необхідно оцінювати з урахуванням положень частин другої, третьої статті 89 ЦПК України, згідно з якими жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

В результаті проведеної судової молекулярно-генетичної експертизи встановлено, що позивач не може бути біологічним батьком дитини.

За таких обставин, враховуючи також що матір дитини після народження дитини та до дня смерті не мала наміру внести актовий запис про народження доньки відомості про позивача як батька останньої, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 12, 81, 263-265 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Органу опіки та піклування Червоноградської міської ради Львівської області, Червоноградського відділу реєстрації актів цивільного стану у Червоноградському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання батьківства відмовити.

Рішення може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частину рішення воно може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

У разі, якщо рішення не було вручена в день його проголошення, пропущений строк може бути поновлено, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня отримання копії рішення суду.

Відомості, які зазначаються в рішенні суду відповідно до п.4) ч.5 ст.265 ЦПК України та не проголошуються, відповідно до ч.2 ст.268 ЦПК України.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , місце проживання: с.Острів, Шептицький район, Львівська область.

Відповідач: Орган опіки та піклування Шептицької міської ради Львівської області, , місцезнаходження: пр-т Шевченка,19, м.Шептицький, Львівська область.

Третя особа: Шептицький відділ реєстрації актів цивільного стану у Шептицькому районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, , місцезнаходження: вул.Грушевського,2, м.Шептицький, Львівська область.

Повне судове рішення складено 15.01.2025р.

Головуючий: М. Я. Адамович