Провадження № 2-ві/638/2/25
УХВАЛА

Іменем України

15 січня 2025 року м. Харків

Дзержинський районний суд м. Харкова у складі судді Латки І.П., розглянувши заяву ОСОБА_1 , від імені якої діє представник ОСОБА_2 , про відвід головуючого судді Агапова Р.О. від розгляду цивільної справи № 638/21368/24 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа - Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, про стягнення аліментів та визначення місця проживання дітей з батьком,

в с т а н о в и в:

У провадженні Дзержинського районного суду м. Харкова (головуючий суддя Агапов Р.О.) перебуває цивільна справа № 638/21368/24 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа - Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, про стягнення аліментів та визначення місця проживання дітей з батьком.

03 січня 2025 року ОСОБА_1 , від імені якої діє представник ОСОБА_2 , за допомогою системи «Електронний суд» звернулася до суду із заявою про відвід головуючого судді Агапова Р.О. від розгляду зазначеної цивільної справи, яка мотивована тим, що головуючий суддя порушив право представника відповідача на доступ до правосуддя в умовах воєнного стану. Так, головуючий суддя Агапов Р.О. постановив ухвалу від 25 грудня 2024 року про участь представника відповідача в судових засіданнях в режимі відеоконференції за допомогою системи «EasyCon», тоді як адвокат Криворучко Л.С. не є користувачем системи «EasyCon», у клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції від 25 листопада 2024 року просила проводити усі судові засідання в судовій справі ЄУН 638/21368/24 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою власних технічних засобів через зареєстрований ОСОБА_2 електронний кабінет в ЕСІТС у підсистемі «Відеоконференцзв`язок» (ВКЗ). Таким чином, оскільки суддя знав, що Дзержинський районний суд міста Харкова не належить до пілотних проектів і повністю інтегрований із підсистемою відеоконференцзв`язку ЄСІТС, а не системою EasyCon, що система EasyCon несумісна із підсистемою відеоконференцзв`язку ЄСІТС, що адвокат Криворучко Л.С. не є користувачем системи EasyCon, тому суддя умисно, свідомо, цілеспрямовано позбавив відповідача у справі ОСОБА_1 в особі представника адвоката Криворучко Л.С. в доступі до правосуддя.

На переконання представника відповідача, незаконні дії судді та його незаконна ухвала від 25 грудня 2024 року унеможливили можливість відповідача у справі ОСОБА_1 в особі представника адвоката Криворучко Л.С. брати участь у судовому засіданні 16 січня 2025 року, що є фактом порушення права на справедливий, публічний розгляд справи Капустюк Г.І. незалежним, безстороннім та компетентним судом.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова у складі головуючого судді Агапова Р.О. від 14 січня 2025 року заяву про відвід визнано необґрунтованою та передано до канцелярії суду для вирішення питання про відвід іншим суддею, визначеному в порядку ст. 33 ЦПК України.

На підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15 січня 2025 року заяву про відвід судді Агапова Р.О. розподілено судді Латці І.П.

У частині другій та третій статті 40 ЦПК України передбачено, що питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Відповідно до частини 8 статті 40 ЦПК України суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи.

Відвід, який надійшов поза межами судового засідання, розглядається судом у порядку письмового провадження (ч. 7 ст. 40 ЦПК України).

Тому, розгляд заяви про відвід проводиться без повідомлення учасників справи у порядку письмового провадження.

Дослідивши заяву про відвід та оглянувши матеріали справи в межах заявленого відводу, суд дійшов наступного висновку.

Підстави для відводу (самовідводу) судді визначені статтею 36 ЦПК України.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу (частина четверта статті 36 ЦПК України).

Процесуальні дії судді, законність і обґрунтованість рішень суду можуть бути предметом розгляду лише в апеляційному та касаційному порядку, визначеному процесуальним законом, відповідно, незгода сторони з винесеним суддею судовим рішенням, а так само прийняття суддею процесуальних рішень, розгляд суддею клопотань сторін по справі, не може бути підставою для відводу судді, а має наслідком право сторони на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення.

При цьому, незгода особи, яка бере участь у справі, з процесуальними діями судді під час судового розгляду справи є підставою для оскарження прийнятих за результатами розгляду справи рішень в апеляційному чи касаційному порядку. Оцінку процесуальним діям суду можуть надавати лише суди вищих інстанції.

Доводи представника відповідача, на які вона посилається як на підставу для відводу головуючого судді Агапова Р.О., ґрунтуються на припущеннях та не знайшли свого підтвердження в матеріалах справи, оскільки судом не встановлено обставин того, що суддя Агапов Р.О. порушив право відповідача ОСОБА_1 в особі представника адвоката Криворучко Л.С. брати участь у судовому засіданні 16 січня 2025 року. Посилання представника відповідача на те, що ухвалою суду від 25 грудня 2024 року постановлено проводити судові засідання за участю представника відповідача в режимі відеоконференції за допомогою системи «EasyCon», користувачем якого вона не є, суд сприймає критично, оскільки як вбачається з ухвали Дзержинського районного суду м. Харкова від 13 січня 2025 року, зазначена обставина зумовлена технічною опискою при постановленні ухвали від 25 грудня 2024 року. Так, ухвалою суду від 13 січня 2025 року виправлено допущену в ухвалі від 25 грудня 2024 року описку шляхом викладення другого абзацу резолютивної частини в наступній редакції:

«…Судові засідання у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа: Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, про стягнення аліментів та визначення місця проживання дітей з батьком, проводити в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням представником відповідача, адвокатом Криворучко Ларисою Сергіївною, власних технічних засобів через зареєстрований Електронний кабінет в ЕСІТС у підсистемі «Відеоконференцзв`язок» (ВКЗ)…».

За таких обставин, безпідставними є посилання сторони відповідача про те, що суддя Агапов Р.О. порушив право відповідача ОСОБА_1 в особі представника адвоката Криворучко Л.С. брати участь у судовому засіданні 16 січня 2025 року.

Решта доводів сторони відповідача не свідчать про наявність обставин, що викликають сумнів у неупередженості та об`єктивності судді при розгляді даної справи.

Головна мета відводу - гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи. Безумовно, сторони можуть побоюватися, що суддя є небезстороннім, але вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими.

Саме тому не може бути підставою для відводу судді заява, яка містить тільки припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними і допустимими доказами.

Частиною 1 статті 129 Конституції України встановлено, що суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.

Як зазначалося вище, підстави для відводу (самовідводу) судді визначені статтею 36 ЦПК України.

З огляду на нормативний зміст пункту 5 частини 1 статті 36 ЦПК України відвід судді може бути заявлений й з інших підстав, відмінних від перелічених у пунктах 1 - 4 частини першої цієї ж статті. У будь-якому разі оцінюватися має саме те, чи викликають певні обставини розумний сумнів у неупередженості або об`єктивності судді у стороннього спостерігача.

Як на підставу для відводу судді, сторона відповідача посилається на обставини, наявність яких для відводу судді підлягають доведенню.

Суд звертає увагу на те, що стандарт безсторонності ґрунтується, насамперед, на тому, що судді мають розглядати справи на основі фактів та згідно з законом, без жодних обмежень, неналежного впливу, спонукання, тиску, погроз чи втручань, прямих чи непрямих, з будь-чийого боку або з будь-якої причини. Також неупередженість стосується способу мислення або ставлення суду до питань і сторін у конкретній справі. Тож слово "неупереджений" передбачає виключення (усунення) розумних та обґрунтованих сумнівів щодо упередженості судді, як реальної, так і суб`єктивної.

Варто зауважити, що жодна норма національного права не визначає зміст нормативної конструкції «неупередженість («безсторонність») судді», а тому під час з`ясування основних критеріїв неупередженості суд вважає за потрібне керуватися джерелами міжнародного права, зокрема принципами, сформульованими у практиці Європейського суду з прав людини.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини обґрунтованість підстав для надання висновку щодо безсторонності суду для мети пункту 1 статті 6 Конвенції має встановлюватися згідно з:

(і) "об`єктивним критерієм", який передбачає, що встановлення наявності упередженості суду (суддів) має бути визначено окремо від поведінки судді, тобто має бути з`ясовано, чи є очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність. Своєю чергою вирішальне значення має саме наявність відповідних обставин, підтверджених належними та допустимими доказами, які свідчать про обґрунтованість сумніву в неупередженості суду, а позиція зацікавленої сторони є важливою, але не вирішальною;

(іі) "суб`єктивним критерієм", який вимагає оцінки реальних дій окремого судді під час розгляду конкретної справи і тільки після встановлення фактів у поведінці судді, які можна кваліфікувати як прояв упередженості, можливо поставити під сумнів його безсторонність. Тому особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів іншого.

Отже, для підтвердження порушення (або можливого порушення) суддею принципу неупередженості, заявнику потрібно довести наявність відповідних зазначених вище суб`єктивних та/або об`єктивних елементів стандарту неупередженості (зокрема, але не винятково, йдеться про такі ознаки як особисте переконання та поведінка конкретного судді, що вказують на його безпосередню зацікавленість у результатах розв`язання справи, неналежне забезпечення конкретним судом та його складом, визначеним для розгляду справи, дотримання процесуальних прав і свобод сторін та осіб, які беруть участь у справі тощо).

Водночас як указано в Бангалорських принципах поведінки судді від 19 травня 2006 року, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН 27 липня 2006 року № 2006/23, об`єктивність судді є потрібною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті ухваленого рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його ухвалення.

Сприйняття об`єктивності визначається за допомогою критерію "розумного спостерігача". У разі, коли є підстави передбачати, що суддя є необ`єктивним (з різних причин) - це дискредитує суспільну довіру до судової влади. Тому суддя мусить уникати будь-яких дій, які дають підставу передбачати, що на його рішення можуть вплинути сторонні чинники, зокрема такі як зацікавленість у розв`язанні конкретної справи. З огляду на це навіть прояви неупередженості мають значення.

Тому коли сторони стверджують про те, що судді необ`єктивні, питання про наявність фактичного упередження не має значення, адже "правосуддя не тільки має бути здійснене, але й сприйматися як очевидно і без сумніву здійснене". Іншими словами, коли виникає питання про відвід, значення має не те, чи справді у судді є усвідомлене або неусвідомлене упередження, а те, чи виникла б у розумної та належним способом поінформованої особи підозра про існування такого упередження. У цьому сенсі обґрунтована підозра в упередженості не просто заміняє докази, яких бракує, чи доказовий засіб для встановлення вірогідності неусвідомленого упередження, а є виявом пильнішої уваги до іміджу правосуддя, тобто домінантної зацікавленості громадськості в тому, щоб існувала впевненість у чесності процесу.

Одночасно суд підкреслює, що не можуть бути підставою для відводу суддів заява, яка містить тільки припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними, достатніми, достовірними і допустимими доказами. Тому відвід має бути вмотивований, тобто в ньому неодмінно мають бути наведені аргументи, а до самої заяви долучені відповідні докази, які підтверджують наявність підстав для відводу.

Надаючи оцінку обґрунтованості заяви про відвід головуючого судді Агапова Р.О. у даній справі, суд також бере до уваги те, що окрім переліку обставин, які є безумовними підставами для відводу судді, у процесуальному законі також зазначені й виняткові випадки, за яких заявлення відводу a priori не може бути підставою для застосування цього процесуального інституту.

Крім того, у заяві про відвід не наведено фактів прояву суддею Агаповим Р.О. поведінки, яка б свідчила про його упередженість чи небезсторонність у цій справі.

Отже, аргументи, якими представник відповідача мотивує свою заяву про відвід судді Агапова Р.О., не викликають обґрунтованих сумнівів у об`єктивності судді, оскільки немає жодних доказів, які містили б належні, достатні, допустимі та достовірні дані щодо порушення гарантій неупередженості судді Агапова Р.О. як з погляду «суб`єктивного критерію», так і з погляду «об`єктивного критерію», якими керується у своїй процесуальній діяльності Європейський суд з прав людини.

Інших обставин, визначених статтею 36 чи статтею 37 ЦПК України, які б свідчили про особисту упередженість судді Агапова Р.О. або його необ`єктивність під час розгляду даної справи у заяві не вказано, а суд під час розгляду заяви таких обставин також не встановив.

За таких обставин суд відмовляє у задоволенні заяви про відвід судді Агапова Р.О.

Керуючись статтями 36, 40, 259-260 ЦПК України,

п о с т а н о в и в :

У задоволенні заяви ОСОБА_1 , від імені якої діє представник ОСОБА_2 , про відвід головуючого судді Агапова Р.О. від розгляду цивільної справи № 638/21368/24 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа - Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, про стягнення аліментів та визначення місця проживання дітей з батьком, відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя І.П. Латка