ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1073/25 Справа № 177/1336/24 Суддя у 1-й інстанції - Костенко Є. К. Суддя у 2-й інстанції - Остапенко В. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 січня 2025 року м.Кривий Ріг

справа № 177/1336/24

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Остапенко В.О.,

суддів Бондар Я.М., Зубакової В.П.

секретар судового засідання Гладиш К.І.

сторони:

позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика»

відповідач ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Ковалик Марина Федорівна, на рішення Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10 вересня 2024 року, яке ухвалено суддею Костенко Є.К. у м. Кривому Розі Дніпропетровської областіта повне судове рішення складено 10 вересня 2024 року,

УСТАНОВИВ:

В червні 2024 року ТОВ «Бізнес Позика» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Вказувало, що 04 липня 2023 року між ТОВ «Бізнес Позика» та ОСОБА_1 укладено договір № 459046-КС-003 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, який підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію».

04 липня 2023 року позивач направив відповідачу пропозицію (оферту) укласти договір № 459046-КС-003 про надання кредиту, а відповідач прийняв (акцепт). Таким чином між сторонами було укладено кредитний договір.

Відповідно до умов договору кредиту, позивач надав позичальнику грошові кошти у розмірі 30 000 грн на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язався повернути грошові кошти. Плата за користування кредитом є фіксованою та становить 1,15013259 % за кожен день користування кредитом.

Позивач свої зобов`язання за договором виконав, надав відповідачу грошові кошти в розмірі 30 000 грн шляхом перерахування на банківську картку № НОМЕР_1 .

Також, 15 вересня 2023 року між ТОВ «Бізнес Позика» та ОСОБА_1 укладено додаткову угоду № 1 до договору № 459046-КС-003 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, який підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», згідно якої було погоджено надання додаткового кредиту в сумі 13 000 грн. Комісія з надання додаткового кредиту склала 1 950 грн.

Відповідач оплату за кредит здійснювала не в повному обсязі, тому не виконала свої зобов`язання, в зв`язку з чим, станом на 26 травня 2024 року утворилась заборгованість за договором № 459046-КС-003 про надання кредиту від 04 липня 2023 року в розмірі 165 898,53 грн, яку позивач просив стягнути на скою користь і яка складається з 39 172,20 грн - суми прострочених платежів по тілу кредиту; 124 776,33 грн - суми прострочених платежів по процентах; 1 950 грн - суми прострочених платежів за комісією. Крім того, позивач просив стягнути сплачений ним судовий збір.

Рішенням Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10 вересня 2024 року позовні вимоги ТОВ «Бізнес Позика» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Бізнес Позика» заборгованість за договором № 459046-КС-003 про надання кредиту від 04 липня 2023 року в розмірі 165 898 грн 53 коп, яка складається з 39 172 грн 20 коп - суми прострочених платежів по тілу кредиту; 124 776 грн 33 коп - сумаи прострочених платежів по процентах; 1 950 грн - суми прострочених платежів за комісією. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Бізнес Позика» судові витрати в розмірі 2 422 грн 40 коп.

Задоволення позовних вимог обґрунтовано доведеністю позивачем правових підстав для стягнення з відповідача розміру кредитної заборгованості.

Не погодившись з даним судовим рішенням, ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Ковалик М.Ф., оскаржила його в апеляційному порядку, де посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просила суд оскаржуване рішення скасувати частково в частині стягнення відсотків за користування кредитом в розмірі 124 776 грн 33 коп та комісії в розмірі 1 950 грн і ухвалити в цій частині нове рішення про зменшення розміру заборгованості по відсоткам до 19 586,10 грн (50 % від суми заборгованості по кредиту) та скасування комісії в розмірі 1 950,00 грн.

Зазначала, що стягуючи заборгованість у вигляді прострочених платежів по процентах у розмірі 124 776,33 грн, розмір яких перевищує розмір заборгованості по тілу кредиту в три рази, суд першої інстанції не врахував, що такі вимоги є порушенням чинного законодавства України. Згідно зі ст. ст. 11, 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринку фінансових послуг» встановлений обов`язок кредитора щодо неухильного дотримання вимог Закону України «Про захист прав споживачів». Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Разом з тим, відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором. При цьому, для кваліфікації умов договору як несправедливих необхідна наявність таких ознак: по-перше, умови договору порушують принцип добросовісності (п. 6 ч. 1 ст. 3, ч. 3 ст. 509 ЦК України); по-друге, умови договору призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов`язків сторін; по-третє, умови договору завдають шкоди споживачеві.

Виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір як неустойки, штрафу, так і процентів річних за час затримки розрахунку відповідно до статті 625 ЦК України, оскільки всі вони спрямовані на відновлення майнової сфери боржника.

З огляду на наведене, вважає, що при вирішенні питання щодо стягнення відсотків, суд мав право встановити співрозмірність нарахованих відсотків по невиконаному зобов`язанню відповідача та враховуючи інтереси обох сторін, з огляду на необхідність беззаперечного дотримання принципів справедливості, добросовісності і розумності, та зменшити розмір відсотків до розміру 50 % від суми заборгованості по кредиту, а саме до 19 586,10 грн.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Заслухавши суддю-доповідача, відповідача ОСОБА_1 , яка підтримала доводи апеляційної скарги та просила її задовольнити, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 04 липня 2023 року між ТОВ «Бізнес позика» та ОСОБА_1 укладено договір № 459046-КС-003 про надання кредиту дистанційно, в електронній формі, в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію». Відповідно до п. 2.1. договору кредиту, позивач надав позичальнику грошові кошти у розмірі 30 000 грн на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язався повернути грошові кошти, сплатити проценти за користування кредитом та комісію з надання кредиту у порядку та на умовах, визначених цим договором та Правилами надання споживчих кредитів ТОВ «Бізнес позика». Згідно з п.п. 2.3 2.8 договору плата за користування кредитом є фіксованою та становить 2,00000000% за кожен день користування кредитом, занижена процентна ставка за кредитом: в день 1,15013259% фіксована, строк кредиту 24 тижнів, комісія за надання кредиту 4 500 грн, термін дії договору до 19 грудня 2023 року, орієнтована загальна вартість кредиту 78 000 грн.

Договір підписано відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором UA-1329 04.07.2023 о 09:12:46.

До матеріалів справи додано пропозицію (оферту) укласти договір № 459046-КС-003 про надання кредиту від 04 липня 2023 року; прийняття (акцепт) пропозиції (оферти) щодо укладання договору № 459046-КС-003 про надання кредиту від 04 липня 2023 року, який підписано відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором UA-1329 04.07.2023 о 09:12:46; копію паспорту споживчого кредиту - інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит, який підписано відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором UA-7928 04.07.2023 о 09:11:59.

Крім того, відповідно до п.п. 1-2, 4 додаткової угоди № 1 до договору № 459046-КС-003 про надання кредиту від 04 липня 2023 року сторони погодили, що, при існуванні непогашеної суми заборгованості за кредитом у розмірі 26 172,20 грн, кредит збільшується на 13 000 грн та складає 39 172,20 грн, комісія за надання додаткової суми кредиту складає 1 950 грн. У зв`язку цим було узгоджено внесення змін до п.п. 2.3, 2.6-2.8 договору № 459046-КС-003, та передбачено, що строк кредиту 24 тижнів, термін дії договору до 01 березня 2024 року, орієнтована загальна вартість кредиту 94 832,92 грн.

Додаткова угода до договору підписана відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором UA-2790 15 вересня 2023 року о 19:28:39. Також наявна пропозиція (оферта) укласти додаткову угоду №1 до договору № 459046-КС-003 про надання кредиту від 04 липня 2023 року; прийняття (акцепт) пропозиції (оферти) щодо укладання додаткової угоди №1 до договору № 459046-КС-003 про надання кредиту від 04 липня 2023 року, який підписано відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором UA-2790 15.09.2023 о 19:28:39; копію паспорту споживчого кредиту - інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит, які підписані відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором UA-3543 15.09.2023 о 19:27:46.

До матеріалів справи також додані візуальні форми послідовності дій клієнта ОСОБА_1 щодо укладення електронного договору № 459046-КС-003 про надання кредиту від 04 липня 2023 року, та додаткової угоди № 1 до договору, в яких відображена послідовність дій позивача та відповідача як клієнта в інформаційно-телекомунікаційній системі.

Згідно з інформаційними довідками від 05 червня 2024 року, ТОВ «Елаєнс» провів 04 липня 2023 року успішні транзакції: перерахування коштів ОСОБА_1 на банківську картку № НОМЕР_1 згідно з кредитним договором № 459046-КС-003 від 04 липня 2023 року в сумі 25 000 грн та 5 000 грн. Відповідно до інформаційної довідки № 85/06 від 06 червня 2024 року, ТОВ «Платежі онлайн» провів 15 вересня 2023 року успішну транзакцію: перерахування коштів ОСОБА_1 на банківську картку № НОМЕР_1 згідно з додатковою угодою від 15 вересня 2023 року до кредитного договору № 459046-КС-003 від 04 липня 2023 року в сумі 13 000 грн. Дані обставини підтверджуються і випискою АТ КБ «Приват банк» про рух коштів за карткою № НОМЕР_1 , виданою цим банком на ім`я ОСОБА_1 .

Як вбачається з розрахунку заборгованості за кредитом позичальника ОСОБА_1 , станом на 26 травня 2024 року існує заборгованість за договором № 459046-КС-003 про надання кредиту від 04 липня 2023 року в розмірі 165 898,53 грн, яка складається з: 39 172,20 грн - суми прострочених платежів по тілу кредиту; 124 776,33 грн - суми прострочених платежів по процентах; 1 950 грн - суми прострочених платежів за комісією.

Ухвалюючи рішення по справі, суд першої інстанції виходив з обґрунтованості вимог та виходив з того, що між сторонами дійсно виникли кредитні відносини внаслідок підписання електронного договору, відповідач не виконав належним чином взяті на себе зобов`язання по договору, а тому підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача ТОВ «Бізнес позика» сума заборгованості за договором № 459046-КС-003 про надання кредиту від 04 липня 2023 року та додатковою угодою № 1 до нього від 15 вересня 2023 року.

Колегія суддів погоджується з даним судовим рішення, виходячи з наступного.

За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України в становлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ст. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Частиною 1статті 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.

При цьому, в ч. 1ст. 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Згідно зі ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Частина 5 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Матеріалами справи встановлено, що сторони узгодили розмір позики, грошову одиницю, в якій надано позику, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення такого договору на таких умовах шляхом підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

У зв`язку із неналежним виконанням умов договору у відповідача виникла заборгованість, яка станом на 26 травня 2024 року становить 165 898,53 грн, яка складається з: 39 172,20 грн - суми прострочених платежів по тілу кредиту; 124 776,33 грн - суми прострочених платежів по процентах; 1 950 грн - суми прострочених платежів за комісією.

На підставі викладеного вбачається, що розрахунок заборгованості наданий банком по кредитному договору № 459046-КС-003 повністю відповідає умовам Договору, та Правил надання кредитів фізичним особам-підприємцям, які є невід`ємною частиною Договору, а також положенням ст.ст. 536, 1054, 1056-1 ЦК України, сума заборгованості підтверджена належними та достатніми доказами та не спростована відповідачем.

Вірно встановивши обставини по справі та визначившись з характером спірних правовідносин, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про доведеність позивачем як факту укладання договору, так і отримання позичальником ОСОБА_1 грошових коштів на погоджених нею умовах фінансового кредиту шляхом надсилання електронного повідомлення, підписаного електронним підписом одноразовим ідентифікатором та не виконання останньою свого обов`язку по своєчасному поверненню кредитних коштів.

Доводи апеляційної скарги вищевказаних висновків суду першої інстанції не спростовують та не містять вказівку на обставини, які-б свідчили про їх помилковість.

Так, у постанові Верховного Суду від 28 липня 2021 року в справі № 759/24061/19 зроблено висновок, що презумпція правомірності правочину означає те, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що зумовлює набуття, зміну чи припинення породжує, змінює або припиняє цивільних прав та обов`язків, доки ця презумпція не буде спростована. Таким чином, до спростування презумпції правомірності правочину всі права, набуті сторонами за ним, можуть безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню. Спростування презумпції правомірності правочину відбувається тоді: коли недійсність правочину прямо встановлена законом (тобто має місце його нікчемність); якщо він визнаний судом недійсним, тобто існує рішення суду, яке набрало законної сили (тобто оспорюваний правочин визнаний судом недійсним).

В даному випадку апелянт помилково ототожнив проценти за користування кредитом, що регулюються ст.ст. 1048,1056-1 ЦК України та нараховуються протягом строку договору та компенсацію (штраф, пеня) за невиконання зобов`язання за договором з ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» та ч. 3 ст. 42 Конституції України посилаючись на несправедлививість нарахування відсотків, тому в даному випадку відсутні правові підстави для зменшення загального розміру відсотків річних, який був погоджений та прийнятий сторонами.

Колегія суддів зауважує, що аргументи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а стосуються переоцінки доказів. Проте, відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України, оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів учасниками справи діючим законодавством не передбачена. Судом першої інстанції повно та всебічно досліджені обставини справи, перевірені письмові докази та надано їм належну оцінку.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані, підтверджуються письмовими доказами та не спростовуються доводами, викладеними в апеляційній скарзі.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв`язку із чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін.

Відповідно до частини 3 статі 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову,що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Так як ціна позову складає 165 898,53 грн, що менше двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, то судове рішення не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Ковалик Марина Федорівна, - залишити без задоволення.

Рішення Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10 вересня 2024 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 09 січня 2025 року.

Головуючий:

Судді: