Провадження № 6/201/579/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 грудня 2025 року Соборний районний суд міста Дніпра в складі:

головуючого судді Покопцевої Д.О.,

за участю секретаря Тоцької Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі цивільну справу за поданням керівника Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Маріуполі Маріупольського району Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Сахова Євгена Вікторовича про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника-фізичну особу ОСОБА_1 , -

ВСТАНОВИВ:

29.12.2025р. до30.12.2025 суду через підсистему «Електронний суд» надійшло подання керівника Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Маріуполі Маріупольського району Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Сахова Євгена Вікторовича про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника фізичну особу ОСОБА_1 .

Згідно з протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 29.12.2025р. справу передано судді Покопцевій Д.О.

Фактично справа отримана суддею Покопцевою Д.О. 30.12.2025р.

Подання обґрунтоване тим, що на виконанні у Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Маріуполі Маріупольського району Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції знаходиться виконавче провадження 75431793 з виконання наказу № 908/51/24, виданого 23.05.2024р. про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Каритс трейд груп» (попередня назва-товариство з обмеженою відповідальністю «ТАЧ СИСТЕМЗ») на користь комунального підприємства «Туристичний інформаційний центр» Запорізької міської ради 298 980 грн. 00 коп., а з комунального підприємства «Туристичний інформаційний центр» Запорізької міської ради одержані ним за рішенням суду кошти у розмірі 298 980 грн. 00 коп. стягнуто в дохід держави (стягувач Східний офіс Держаудитслужби). З вказаним виконавчим документом, боржником є ТОВ «Каритс трейд груп». Державним виконавцем 02.07.2024р. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, якою боржника зобов`язано подати декларацію про доходи та майно та попереджено боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. Копію постанови направлено сторонам виконавчого провадження. Рішення на сьогоднішній день боржником не виконано, декларацію не надано, будь яких дій спрямованих на його виконання не здійснено. В рамках виконавчого провадження державним виконавцем здійснено наступні заходи: винесено постанови про арешт коштів боржника ТОВ «Каритс трейд груп» від 02.07.2024р. та від 13.06.2025р., які надіслано засобами електронного зв`язку до банків- учасників обміну. Регулярно спрямовувалися запити до ДПС України про наявні рахунки у боржників юридичних осіб та/або фізичних осіб-підприємців. На теперішній час, згідно отриманих відповідей, грошові кошти на рахунках ТОВ «Каритс трейд груп» відсутні. Винесено постанову про арешт всього рухомого та нерухомого майна боржника та внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна (реєстраційний номер обтяження 56371288) та до Державного реєстру обтяжень рухомого майна (реєстраційний номер обтяження 31513346) від 22.08.2024р. майна, що належить боржнику. На теперішній час, згідно отриманих відповідей МВС України дані щодо зареєстрованих за боржником транспортних засобів - відсутні. Державним виконавцем 28.08.2024р. спрямовано запит до ГУ ДПС у Донецькій області щодо надання інформації про наявність дебіторської заборгованості за боржником. Отримано відповідь про те, що ТОВ «Каритс трейд груп» не звітує з 16.06.2021р. Протягом останніх трьох років підприємством не надавалась фінансова звітність до ГУ ДПС у Донецькій області. Відповідно до інформації отриманої з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань стосовно ТОВ «Каритс трейд груп», встановлено, що керівником підприємства є Оринбаєва Світлана Мейрамбеківна. Здійснити виклик керівника ТОВ «Каритс трейд груп» Оринбаєву С.М. та надіслати вимоги виконавця за адресою місця проживання боржника неможливо, у зв`язку зі знаходженням на тимчасово окупованій території м. Маріуполь.

На підставі викладеного, просить тимчасово обмежити у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 .

Відповідно до ч. 4 ст. 441 ЦПК України, суд розглядає подання державного або приватного виконавця про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України негайно без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Судом встановлено, що на підставі наказу № 908/51/24, виданого Господарським судом Запорізької області, старшим державним виконавцем Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Маріуполі Маріупольського району Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Авдан Д.Р. 02.07.2024р. відкрито виконавче провадження за № 75431793, де боржником є Товариство з обмеженою відповідальністю «Каритс трейд груп».

Відповідно до листа Головного управління ДПС у Донецькій області № 3857/05/05-99-04-11 від 18.09.2024р. за даними інформаційно-комунікаційної системи ДПС України, ТОВ «Каритс трейд груп» не звітує з 16.06.2021р. До Головного управління ДПС у Донецькій області протягом останніх трьох років підприємством не надавалась фінансова звітність.

Як вбачається з витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, сформованого станом на 24.12.2025р., керівником ТОВ «Каритс трейд груп», яке знаходиться за адресою: Донецька область, м. Маріуполь, вул. Миколаївська, буд. 7/17, є ОСОБА_1 .

Відповідно до витягу про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна № 93173540 від 22.08.2024р., на підставі постанови державного виконавця від 22.08.2024р. за № 31513346, накладено арешт на майно боржника ТОВ «Каритс трейд груп».

Згідно ч. 1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження», боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

У п. 9 ч. 3 ст. 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади та органів місцевого самоврядування на всій території України у випадках, установлених міжнародними договорами, згода та обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Таким чином, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції»(далі - Конвенція).

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Пунктом 19 ч. 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, приватний (державний) виконавець може звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Відповідно до частин 1, 3 статті 441 ЦПК України, суд може застосувати тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

Ухилення боржника від виконання своїх зобов`язань є оціночним поняттям. Теоретично їх невиконання може бути зумовлене об`єктивними причинами, наприклад, внаслідок відсутності майна, роботи, незадовільного фінансового стану, тривалого відрядження, важкої хвороби тощо.

Однак, воно може мати й принципово інше походження, суб`єктивне, коли боржник свідомо ухиляється від виконання - має змогу виконати зобов`язання у повному обсязі або частково, але не робить цього без поважних причин.

Отже, поняття «ухилення від виконання зобов`язань, покладених на боржника рішенням» варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні обставини, непереборної сили, події тощо.

Згідно ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в`їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України, порядок вирішення спорів у цій сфері регулюється Законом України № 3857-ХІІ від 21 січня 1994 року «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України».

Згідно ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадках, якщо, зокрема, він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов`язань.

Згідно зі ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Також ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об`єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров`я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

З аналізу наведених норм вбачається, що обов`язковою підставою для задоволення судом подання/заяви державного/приватного виконавця про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України є ухиляння боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, в інтересах національної чи громадської безпеки, з метою захисту прав і свобод інших осіб.

На підставі визначених у ч. 5 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» обов`язків боржника можна зробити висновок, що поняття «ухилення від виконання зобов`язань, покладених на боржника рішенням» варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, і коли виконати цей обов`язок не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні обставини (непереборної сили, події тощо). Зокрема, коли боржник свідомо ухиляється від виконання - має змогу виконати зобов`язання у повному обсязі або частково, але не робить цього з неповажних причин.

Сама по собі наявність суми заборгованості за виконавчим документом або відсутність дій стосовно добровільного погашення заборгованості не можуть свідчити про ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням.

Згідно ст. ст. 12, 81 ЦПК України, обов`язок доказування факту ухилення боржника від виконання зобов`язань покладається, в даному випаду, на приватного виконавця, який звертається до суду із відповідним поданням.

Ухилення боржником від виконання зобов`язання за виконавчим провадженням, не є тотожним поняттю невиконання судового рішення.

Крім того, право державного/приватного виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон виникає лише у разі ухилення боржника покладених на нього рішенням суду зобов`язань, тобто наявність лише самого зобов`язання не наділяє державного/приватного виконавця правом на звернення до суду з поданням/заявою про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за кордон.

Отже, подання не містить жодних обставин, які б свідчили про те, що боржник має реальну можливість виконати рішення суду про стягнення з нього грошових коштів, судом з наданих матеріалів таких обставин не встановлено.

Крім того, державним виконавцем не з`ясовано місце перебування боржниці як внутрішньо переміщеної особи на території України, а тільки надано інформацію про місцезнаходження товариства в м. Маріуполь Донецької області, яке на час виданого наказу Господарським судом Запорізької області від 23.05.2024р. по справі № 908/51/24 вже був тимчасово окупованою територією України.

Поміж іншим, слід звернути увагу, що державним виконавцем не з`ясовано про те, чи взагалі перетинав кордон України боржниця ОСОБА_1 .

За таких обставин, у суду немає підстав вважати, що боржниця ОСОБА_1 , будучи достовірно обізнаною про покладений на неї судовим рішенням обов`язок сплатити грошові кошти на користь КП «Туристичний інформаційний центр» Запорізької міської ради, маючи реальну можливість виконати його, навмисно не виконує судове рішення, тобто ухиляється від виконання свого обов`язку. При цьому, сам по собі факт невиконання боржником протягом тривалого часу рішення суду не може свідчити про його ухилення від виконання зобов`язання і відповідно не може бути підставою для застосування до особи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, та на думку суду є недоцільним.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні подання керівника Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Маріуполі Маріупольського району Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Сахова Євгена Вікторовича.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 4, 5, 12, 13, 76-82, 89, 258-260, 441 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у задоволенні подання керівника Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Маріуполі Маріупольського району Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Сахова Євгена Вікторовича про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника-фізичну особу ОСОБА_1 .

Ухвала суду може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя: Д.О. Покопцева