№ 2/183/4374/24
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13 січня 2025 року м. Самар
Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Парфьонова Д. О., за участю секретаря судового засідання Моісєєва К. А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області, у порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Сєвєродонецької міської військової адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області про:
-визнання за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податку - НОМЕР_1 ) права власності на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 ,
позивач звернулась до суду з цим позовом.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 02 серпня 2001 року приватним нотаріусом Рубан Н. С., Сєвєродонецького міського нотаріального округу посвідчено договір міни квартир між ОСОБА_1 (далі - позивач) та ОСОБА_2 , яка діяла від свого інтересу та інтересах своєї доньки ОСОБА_3 , та ОСОБА_4 відповідно до міни квартири яка належить на праві власності ОСОБА_1 , яка знаходиться за адресою АДРЕСА_2 на квартиру, яка належить на праві сумісної власності ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 у АДРЕСА_1 . Відповідно до Договору позивач стала власником трикімнатної квартири на п`ятому поверсі дев`яти поверхового будинку загальною площею - 69,3 кв.м., жилою площею 37,1 кв.м.
У зв`язку з початком повномасштабної війни рф проти України, та для збереження свого життя та здоров`я ОСОБА_1 перемістились до м. Дніпро Дніпропетровської області. Перебуваючи у м. Дніпро позивач при спробі скласти заповіт на свою доньку встановила розбіжність у власному прізвищі у Договорі міни квартир від 02 серпня 2001 року та звернулася до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючих на квартиру. 13 червня 2023 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська задовольнив заяву ОСОБА_1 та встановив факт приналежності їй правовстановлюючого документу - договору міни квартири, посвідченого 02 серпня 2001 року приватним нотаріусом Сєвєродонецького міського нотаріального округу Рубан Н. С. за реєстрованим № 2472, бланк АЕВ № 511667.
20 травня 2024 року позивач подала заяву, як власника квартири, до Державного реєстратора Дніпровської міської ради Дніпропетровської області, щодо проведення державної реєстрації набутого права власності на квартиру за адресою АДРЕСА_1 . 05 червня 2024 року Державний реєстратор надав рішення про відмову в проведенні реєстраційних дій обґрунтовуючи рішення тим, що для проведення реєстрації набуття права власності Заявники надали до державного реєстратора договір міни квартир від 02 серпня 2001 року з відповідною відміткою про реєстрацію в реєстровій книзі Сєвєродонецьким бюро технічної інвентаризації (далі - БТІ), та копію рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровськ № 203/2506/23 від 13 червня 2023 року про встановлення факту належності її правовстановлюючих документів. Відповідно до ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державний реєстратор під час проведення державної реєстрації прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 01 січня 2013 року, а також під час проведення державної реєстрації прав, які набуваються з прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 01 січня 2013 року, обов`язково запитує від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію (довідки, засвідчені в установленому законодавством порядку копії документів тощо), необхідну для такої реєстрації, у разі відсутності доступу до відповідних носіїв інформації, що містять відомості, необхідні для проведення державної реєстрації прав, чи у разі відсутності необхідних відомостей в єдиних та державних реєстрах, доступ до яких визначено Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», та/або у разі, якщо відповідні документи не були подані заявником, крім випадків, коли державна реєстрація прав здійснюється у зв`язку із вчиненням нотаріальної дії та такі документи були надані у зв`язку з вчиненням такої дії. Додатково, на запит державного реєстратора щодо діяльності Сєвєродонецького БТІ, надано інформаційну довідку Сєвєродонецької міської військової адміністрації Луганської області, в якому вказано, що інформація щодо об`єктів нерухомого майна по Сєвєродонецькій міській територіальній громаді зберігались в архіві комунального підприємства Сєвєродонецького БТІ на паперових носіях. Оскільки архівні документи БТІ на підконтрольну Україні територію вивезені не були, а територія Сєвєродонецької міської територіальної громади на сьогоднішній день є окупованою Російською Федерацією, БТІ не може виконувати свої функції, в тому числі надавати інформацію на запити державних реєстраторів про наявні в архівних справах зареєстровані права власності до 01 січня 2013 року. Відтак, подані документи не дають змоги встановити державному реєстратору набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження.
Враховуючи відсутність іншого, окрім судового, шляху для відновлення невизнаного права власності на будинок, позивач звернулася до суду з цим позовом у порядку, визначеному статтею 392 ЦК України.
Постановленою суддею ухвалою від 14 жовтня 2024 року відкрите провадження у справі в порядку загального позовного провадження, призначене підготовче засідання. Від позивача витребувано для огляду в судовому засіданні оригінали доказів, доданих у копіях до позову.
Постановленою судом ухвалою від 26 листопада 2024 року закрите підготовче провадження, призначено справу до судового розгляду по суті.
26 листопада 2024 року позивачем надано на виконання ухвали суду оригінали документів для огляду в судовому засіданні та судом оглянуто оригінал доказу у виді договору міни квартири від 02 серпня 2001 року.
В судове засідання позивач не з`явилась, надала клопотання про розгляд справи у її відсутність, в якому вона підтримала вимоги позовної заяви.
Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений своєчасно, належним чином, причини неявки суду не повідомив. Про обізнаність щодо розгляду справи свідчить виконання ухвали суду про витребування доказів. Відзив на позов не надав.
Згідно з ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи.
Суд, перевіривши доводи позовної заяви матеріалами справи, дослідивши оригінал доказу, висновує таке.
З оглянутого в судовому засіданні оригіналу та долученого позивачем у копії /а.с.10/ договору міни квартир, вчиненого у м. Сєвєродонецьк Луганської області, вбачається, що ОСОБА_1 , що мешкає в АДРЕСА_2 , з однієї сторони, та - ОСОБА_2 , що мешкає в АДРЕСА_1 , що діє від свого імені, а також від імені своєї доньки ОСОБА_3 , 1991 року народження, на підставі рішення Сєвєродонецької міської ради № 1585 від 24 липня 2001 року, ОСОБА_4 , що мешкає там же, з другої сторони, уклали договір, за яким ОСОБА_1 міняє квартиру, яка належить їй в АДРЕСА_2 на квартиру, яка належить ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 в АДРЕСА_1 . Міна учинена без доплати. В результаті міни відбулося: квартира в АДРЕСА_1 належить ОСОБА_1 . А квартира в АДРЕСА_2 належить ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 . Договір посвідчено приватним нотаріусом Рубан Н. С., Сєвєродонецького міського нотаріального округу та зареєстровано в реєстрі за № 2472. Зворотна сторона містить штамп та печатку Бюро технічної інвентаризації м. Сєвєродонецьк про реєстрацію права власності синіх кольорів з підписом посадової особи про набуття права власності на квартиру ОСОБА_1 запис відомостей в реєстрову книгу за № 325 від 29 серпня 2001 року.
З долученого позивачем у копії технічного паспорту квартири АДРЕСА_3 , складеного 21 серпня 2001 року вбачається підтвердження відомостей про площу квартири (загальна 69,3 кв.м., жила 37,10 кв.м.), відомостей про власника ОСОБА_1 (Договір міни від 02 серпня 2001 року реєстр № 2472) /а.с.12-13/. Технічний паспорт містить печатки Бюро технічної інвентаризації м. Сєвєродонецьк, підписи посадових осіб.
Ухваленим Кіровським районним судом м. Дніпропетровська рішенням від 13 червня 2023 року у справі № 203/2506/23 заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа Сєвєродонецька міська військова адміністрація Сєвєродонецького району Луганської області, про встановлення факту належності правовстановлюючого документу задоволено. Встановлено факт належності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , правовстановлюючого документу - договору міни квартир, посвідченого 02 серпня 2001 року приватним нотаріусом Сєвєродонецького міського нотаріального округу Рубан Н. С. за реєстровим № 2472, бланк АЕВ № 511667. Рішенням суду встановлено, що з тексту вказаного договору вбачається, що прізвища заявниці в ньому було зазначено як « ОСОБА_5 », в той час, як відповідно до паспорту громадянина України серії НОМЕР_2 , виданого Сєвєродонецьким МВ УМВС України в Луганській області 02.04.1997 року, правильним написанням її прізвища є « ОСОБА_6 ».
Рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно ОСОБА_7 , Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, Дніпропетровська області від 20 травня 2024 року № 73209097 /а.с.14/ зупинено розгляд Заяви від 14 травня 2024 року за реєстраційним номером 60988014 через неподання заявником чи неотримання державним реєстратором у порядку, визначеному цим Законом, відомостей реєстрів (кадастрів), автоматизованих інформаційних систем в електронній формі чи документів із паперових носіїв інформації, що містять відомості про зареєстровані речові права до 01 січня 2013 року /а.с.14/.

З наданої у засвідченій копії відповіді Сєвєродонецької МВА Сєвєродонецького району Луганської області № 1606 ВА від 28 травня 2024 року /а.с.16/ на запит Державного реєстратора Відділу реєстрації майнових прав управління у сфері державної реєстрації департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради /а.с.15/ вбачається, що інформація щодо об`єктів нерухомого майна по Сєвєродонецькій міській територіальній громаді зберігалась в архіві комунального підприємства Сєвєродонецьке БТІ (далі - БТІ) на паперових носіях. Оскільки архівні документи БТІ на підконтрольну Україні територію вивезені не були, а територія Сєвєродонецької міської територіальної громади на сьогоднішній день є окупованою російською федерацією, БТІ не може виконувати свої функції, в тому числі надавати інформацію на запити державних реєстраторів про наявні в архівних справах зареєстровані права власності до 01 січня 2013 року.

Рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно Приходько І. Р., Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, Дніпропетровська області від 05 червня 2024 року № 73487133 позивачеві відмовлено у проведенні реєстраційних дій /а.с.17/. Підставою рішення державного реєстратора зазначено те, що подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження. Вказано, що до заяви про державну реєстрацію права власності на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , заявниками подані: Договір міни квартир, посвідчений 02 серпня 2001 року приватним нотаріусом Сєвєродонецького міського нотаріального округу Рубан Н. С. за реєстровим № 2472; Рішення Кіровського районного суду м Дніпропетровська від 13 червня 2023 року у справі № 203/2506/23, яким встановлюється факт належності ОСОБА_1 правовстановлюючого документу, а саме - Договору міни квартир, посвідченого 02 серпня 2001 року приватним нотаріусом Сєвєродонецького міського нотаріального округу Рубан Н. С. за реєстровим № 2472. На вищеозначеному договорі міні міститься штамп Сєвєродонецького бюро технічної інвентаризації про проведену державну реєстрацію права власності на майно, на підставі цих документів в реєстрових книгах. За результатами пошуків в ДРРП під час розгляду заяви, державним реєстратором була встановлена відсутність відомостей про державну реєстрацію прав на заявлену квартиру в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та його архівних складових частинах. Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державний реєстратор під час проведення державної реєстрації прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 01 січня 2013 року, а також під час проведення державної реєстрації прав, які набуваються з прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 01 січня 2013 року, обов`язково запитує від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію (довідки, засвідчені в установленому законодавством порядку копії документів тощо), необхідну для такої реєстрації, у разі відсутності доступу до відповідних носіїв інформації, що містять відомості, необхідні для проведення державної реєстрації прав, чи у разі відсутності необхідних відомостей в єдиних та державних реєстрах, доступ до яких визначено цим Законом, та/або у разі, якщо відповідні документи не були подані заявником, крім випадків, коли державна реєстрація прав, похідних від права власності, здійснюється у зв`язку із вчиненням нотаріальної дії та такі документи були надані у зв`язку з вчиненням такої дії. На запит державного реєстратора отриманий Лист Сєвєродонецької міської військової адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області від 28 травня 2024 року № 1606-ва, яким повідомляється, що інформація щодо об`єктів нерухомого майна по Сєвєродонецькій міській територіальній громаді зберігалась в архіві комунального підприємства Сєвєродонецьке БТІ на паперових носіях, але архівні документи БТІ не були вивезені на підконтрольну територію України, а на станом на дату надання відповіді територія Сєвєродонецької міської територіальної громади є окупованою російською федерацією територією. У зв`язку з вищевикладеним, БТІ не може виконувати свої функції та не може надавати інформацію на запити державних реєстраторів про наявні в архівних справах зареєстровані права власності, що виникли до 01 січня 2013 року. Отже, вищевказаним листом Сєвєродонецької міської військової адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області підтверджена неможливість виконання вимог пункту 3 частини третьої статті 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» - а саме, отримання державним реєстратором від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію (довідки, засвідчені в установленому законодавством порядку копії документів тощо), необхідну для такої реєстрації. Відтак, подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження, що є підставою для відмови у державній реєстрації прав.

19 січня 2024 року розпорядженням Керівника Сєвєродонецької міської військової адміністрації № 47-ВА вул. Гагаріна у м. Сєвєродонецьк перейменована на вул. Богдана Хмельницького.

Постановою Верховної Ради України «Про перейменування окремих населених пунктів та районів» від 19 вересня 2024 року № 3984-IX перейменовано: Сєвєродонецький район на Сіверськодонецький район; місто Сєвєродонецьк Сєвєродонецького району на місто Сіверськодонецьк.

Таким чином, матеріали справи свідчать про наявність спору, що пов`язаний з невизнання державою факту належності позивачеві майна на праві власності через відсутність можливості отримати відомості щодо видачі правовстановлюючих документів для реєстрації права власності відповідно до діючого законодавства та відсутністю запису про право власності в Державному реєстрі права власності.

Вирішуючи позов, суд виходить з такого.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

За ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно зі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Як установлено вимогами ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно з ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Частиною першою статті 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

З приписів ст. 392 ЦК України слідує, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Тобто передумовою для застосування ст. 392 ЦК України є відсутність іншого, крім судового, шляху для відновлення порушеного права. Позивачами у позові про визнання права власності є особи, які вже є власниками. Вказана стаття не породжує, а підтверджує наявне у позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, у тому випадку, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює наявне в позивача право власності, а також у разі втрати позивачем документа, який посвідчує його право власності.

Відповідно до п. 1.2 глави 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, що затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, право власності на житловий будинок, квартиру, дачу, садовий будинок, гараж, інші будівлі, споруди, земельну ділянку, що відчужуються, може бути підтверджено, зокрема, одним таких документів або їх дублікатів: нотаріально посвідченим договором купівлі-продаж; пожертви, довічного утримання (догляду), ренти, дарування, міни, спадковим договором свідоцтвом про придбання арештованого нерухомого майна з публічних торгів (аукціонів); свідоцтвом про придбання заставленого майна на аукціоні (публічних торгах); свідоцтвом про право власності; державним актом на право власності на земельну ділянку; свідоцтвом про право на спадщину; свідоцтвом про право власності на частку в спільному майн подружжя; договором про поділ спадкового майна; договором про припинення права ні утримання за умови набуття права на нерухоме майно; договором про припинення права н; аліменти для дитини у зв`язку з передачею права власності на нерухоме майно; договором про виділення частки в натурі (поділ); іпотечним договором, договором про задоволення вимог іпотекодержателя, якщо умовами таких договорів передбачено передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки; рішенням суду; договором купівлі-продажу, зареєстрованим на біржі, укладеним відповідно до вимог законодавства, тощо.

У позивача наявні документи, що засвідчують її право власності (договір міни), однак відсутність можливості перевірки дійсності його видачі шляхом звернення до органу, який на момент переходу до позивача права власності здійснював державну реєстрацію права власності на нерухоме майно у зв`язку з тимчасовою окупацією рф території України, позбавляє позивача можливості довести своє право.

Верховний Суд України у постанові від 18 лютого 2015 року у справі № 6-244цс14 зазначив, що за правилами статті 392 ЦК України, позов про визнання права власності може бути пред`явлено, по-перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою; по-друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує його право власності.

Крім того, у постанові Верховного Суду України від 07 жовтня 2015 року у справі № 6-1622цс15 вказується, що відповідно до ч. 5 ст. 11 ЦК України цивільні права і обов`язки можуть виникати з рішення суду лише у випадках, встановлених актами цивільного законодавства. Можливість виникнення права власності за рішенням суду ЦК України передбачає лише у статтях 335 та 376 ЦК України. У всіх інших випадках право власності набувається з інших не заборонених законом підстав, зокрема із правочинів (ч. 1 ст. 328 ЦК України). Стаття 392 ЦК України, у якій йдеться про визнання права власності, не породжує, а підтверджує наявне у позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, утому випадку, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює наявне в позивача право власності, а також у разі втрати позивачем документа, який посвідчує його право власності.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» Речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 01 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення.

Позивачем право власності набуте у 2001 році. Надані позивачем докази у виді договору міни, технічного паспорту посвідчені органом, що здійснював реєстрацію права власності на 2001 рік Сєвєродонецьким БТІ з відповідними відмітками про реєстрацію переходу права власності в ній, свідчить про дотримання законодавства, що діяло на момент реєстрації квартири. Надані позивачем рішення суду та копія паспорту, виданого до укладення договору міни, реєстрація місця проживання у спірній квартирі позивача підтверджують її твердження щодо причин розбіжностей у правовстановлюючому документі, фактичне набуття саме позивачем права власності на спірну квартиру та реєстрацію місця проживання у ній після набуття права власності.

Виходячи з викладеного вище, аналізуючи надані у справі докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог, оскільки позивачем доведено її право власності на спірну квартиру, проте оскільки в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно такі відомості відсутні, а отримати інформацію щодо зареєстрованого права власності позивача на спірну квартиру у БТІ з тимчасово окупованої території (м. Сєвєродонецьк Луганської області) на теперішній час неможливо, наявні розбіжності у правовстановлюючому документі, усунути які шляхом внесення змін в позасудовому порядку є неможливим, позивач не може розпоряджатися своїм майном, що порушує її права власності, у зв`язку з чим, заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. 12, 13, 76-82, 89, 141, 223, 263-265, 282 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на квартиру, загальною площею 69,3 кв. м, жилою площею 37,10 кв. м., розташовану за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.

Повне рішення суду складене та підписане 13 січня 2025 року.

Учасники справи:

позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ; зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ; фактично проживає за адресою: АДРЕСА_4 ;

відповідач Сєвєродонецька міська військова адміністрація Сєвєродонецького району Луганської області, код в ; місцезнаходження за адресою: Луганська область, м. Сіверськодонецьк, бульвар Дружби Народів, буд. 32.

Суддя Д. О. Парфьонов