Справа № 303/7663/24
П О С Т А Н О В А

Іменем України

03 січня 2025 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

судді-доповідача Собослоя Г.Г.,

суддів Джуги С.Д., Кожух О.А.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження за правилами письмового провадження, без проведення судового засідання та без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» на ухвалу Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 18 вересня 2024 року у справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» до боржника ОСОБА_1 про видачу судового наказу, -

в с т а н о в и в :

У вересні 2024 року ТОВ «Газорозподільні мережі України» в особі Закарпатської філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» звернулося до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення із ОСОБА_1 суму заборгованості за надані послуги з розподілу природного газу у розмірі 5033,57 грн. та судового збору у розмірі 242,24 грн.

Ухвалою судді Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 18.09.2024 року у видачі судового наказу про стягнення із ОСОБА_1 заборгованості за надання послуг з розподілу природного газу відмовлено.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду ТОВ «Газорозподільні мережі України» в особі Закарпатської філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» оскаржило таку в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі просить ухвалу суду скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

В обґрунтування скарги посилається на те, що відмовляючи у видачі судового наказу, судом першої інстанції, помилково не взято до уваги на підтвердження повноважень Кривки В.І. довіреність від 23.05.2024, яка належним чином підтверджує повноваження Кривки В.І. на представництво ТОВ «Газорозподільні мережі України» в особі Закарпатської філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» на вчинення такої процесуальної дії, як підписання заяви про видачу судового наказу. Зміст та форма довіреності відповідають вимогам Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства Юстиції України від 22.02.2012 № 296/5. Зазанчає, що перевірка повноважень в.о. директора Закарпатської філії Мицика А.Б. на видачу довіреностей в порядку передоручення відноситься безпосередньо до компетенції нотаріуса, який також перевіряє його дієздатність та обсяг наданих йому повноважень. Дійсність нотаріально посвідченої довіреності також перевіряється нотаріусом за Єдиним реєстром довіреностей. А відтак, вважає, що довіреність від 23.05.2024 року належним чином підтверджує повноваження Кривки В.І. на представництво апелянта на вчинення такої процесцальної дії, як підписання заяви про видачу судового наказу від імені ТОВ «Газорозподільні мережі України».

Письмового відзиву на апеляційну скаргу не надходило.

Згідно з вимогами ч.2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції щодо відмови у видачі судового наказу (п.1 ч.1 ст. 353 ЦПК України) розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч.13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи наведене, розгляд даної справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Частинами першою, третьою статті 58 ЦПК України встановлено, що сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Юридична особа незалежно від порядку її створення бере участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво юридичної особи), або через представника.

Отже, процесуальний кодекс розмежовує «представництво» і «самопредставництво».

Самопредставництво юридичної особи - це право одноосібного виконавчого органу (керівника) чи голови (уповноваженого члена) колегіального виконавчого органу безпосередньо діяти від імені такої особи без довіреності, представляючи її інтереси в силу закону, статуту, положення.

Отже для визнання особи такою, що діє в порядку самопредставництва, необхідно, щоб у відповідному законі, положенні чи трудовому договорі (контракті) було чітко визначене її право діяти від імені такої юридичної особи (органу державної влади) без додаткового уповноваження (довіреності).

Щодо здійснення представництва за довіреністю, то за приписами ст.60 ЦПК України, представником у суді може бути адвокат або законний представник.

За змістом ч. 1, 2 ст. 244 ЦК України представництво, яке ґрунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю. Представництво за довіреністю може ґрунтуватися на акті органу юридичної особи.

Відповідно до ст.62 ЦПК України повноваження представників сторін та інших учасників справи мають бути підтверджені такими документами: 1) довіреністю фізичної або юридичної особи.

Довіреність від імені юридичної особи видається за підписом (електронним підписом) посадової особи, уповноваженої на це законом, установчими документами (ч.3ст.62 ЦПК України).

Повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" (ч.4 ст.62 ЦПК України).

У пунктах 18, 25 ухвали Великої Палати Верховного Суду від 08 червня 2022 року у справі №303/4297/20 (провадження № 14-105цс21), вказано, що починаючи з 29 грудня 2019 року, самопредставництво юридичної особи допускає можливість вчинення у суді процесуальних дій від її імені не тільки керівником або членом виконавчого органу, але й будь-якою іншою особою, уповноваженою на такі дії за законом, статутом, положенням або трудовим договором (контрактом). Тому можливість участі у справі за правилами самопредставництва юридичної особи того, хто не є її керівником або членом її виконавчого органу, слід підтверджувати або приписом відповідного закону, або приписом статуту чи положення цієї особи, або умовами трудового договору (контракту), зокрема посадовою інструкцією (у разі, якщо такого договору у письмовій формі немає чи у ньому зафіксований неповний перелік трудових (посадових) обов`язків працівника). Якщо інше не передбачено саме цими документами, уповноважений діяти у суді за правилами самопредставництва юридичної особи, має всі права відповідного учасника справи. Зазначене не виключає можливості додаткового подання до суду довіреності юридичної особи, проте самостійно вона не підтверджує повноваження діяти за правилами самопредставництва.

Отже, з 29 грудня 2019 року самопредставництво юридичної особи, органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування (в адміністративному судочинстві - також суб`єкта владних повноважень, який не є юридичною особою) у цивільному, господарському й адміністративному судочинствах можуть здійснювати будь-які фізичні особи, уповноважені на це саме відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту). У разі, якщо такого договору (контракту) у письмовій формі немає чи у ньому зафіксований неповний перелік трудових (посадових) обов`язків працівника (наприклад, є посилання на посадову інструкцію), то поряд із підтвердженням наявності трудових відносин, такий працівник подає відповідний документ юридичної особи (зокрема, посадову інструкцію), у якому визначений його обов`язок представляти інтереси цієї особи в суді (діяти за правилами її самопредставництва), а за наявності - також обмеження відповідних повноважень. Наявність або відсутність у ЄДР даних про такого працівника, який поряд із керівником має право вчиняти дії від імені юридичної особи, не впливає на обов`язок останньої підтвердити повноваження цього працівника діяти у судовому процесі на підставі закону, статуту, положення, трудового договору (контракту), зокрема обсяг цих повноважень.

Отже, представництво інтересів ТОВ «Газорозподільні мережі України» у цій справі може здійснювати адвокат або керівник, інша уповноважена особа відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту).

Подана заява підписана Кривкою Вікторією Іванівною, як юрисконсультом відділу судової роботи Закарпатської філії ТОВ «Газорозподільні мережі України», яка діє на підставі довіреності. При цьому, матеріали заяви не містять відомостей щодо того, що вказана особа здійснює представництво інтересів товариства як адвокат.

Згідно з інформацією, наявною в Єдиному реєстрі адвокатів України станом на час ухвалення цієї постанови, Кривка В.І. не є адвокатом.

Заявником також до поданої заяви не додано документів, які б підтверджували повноваження Кривки В.І. представляти ТОВ «Газорозподільні мережі України» відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво юридичної особи).

Копія довіреності, яка додана до заяви, сама по собі не підтверджує повний обсяг повноважень Кривки В.І. як представника ТОВ «Газорозподільні мережі України», оскільки до заяви не додано, зокрема, посадової інструкції, статуту чи положення юридичної особи, що саме по собі виключає самопредставництво юридичної особи.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що Кривка В.І. до заяви про видачу судового наказу не надала доказів на підтвердження її повноважень, як представниці ТОВ «Газорозподільні мережі України», зокрема на вчинення такої процесуальної дії, як підписання заяви про видачу судового наказу від імені цього товариства.

Згідно зі статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, ухваленим на підставі норм матеріального та процесуального права, які регулюють спірні правовідносини, тому підстави для його скасування відсутні.

Європейський суд з прав людини вказав, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Серявін та інші проти України", заява N 4909/04, від 10 лютого 2010 року).

Керуючись ст. ст. 367, 374 ч. 1 п. 1, 375, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ТОВ «Газорозподільні мережі України» - залишити без задоволення.

Ухвалу Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 18 вересня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повне судове рішення складено 03 січня 2025 року.

Головуючий:

Судді: