ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2025 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого Красвітної Т.П.,

суддів: Городничої В.С., Петешенкової М.Ю.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Дніпро цивільну справу по апеляційній скарзі Комунального підприємства "Теплоенерго" Дніпровської міської ради на рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 11 березня 2024 року по справі за позовом Комунального підприємства «Теплоенерго» Дніпровської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання послуг з постачання теплової енергії,

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2023 року КП «Теплоенерго» ДМР звернулось до суду з даним позовом, посилаючись на те, що 01 листопада 2020 року між ним та відповідачем укладено договір про надання послуг з постачання теплової енергії у приміщеннях за адресою по АДРЕСА_1 , власником яких є відповідачка. Оскільки об`єкт теплопостачання не обладнаний вузлом комерційного обліку, обсяг споживання послуги розраховувався відповідно до теплового навантаження, що підлягає щомісячному коригуванню. Відомості про такі нарахування зазначалися у Актах прийому-передачі послуг та застосовані в розрахунку, що направляється споживачу не пізніше ніж за 10 днів до граничного строку внесення оплати за спожиту послугу. Отриманий акт споживач повинен підписати, оформити належним чином та повернути на адресу виконавця. Неповернення підписаного акту, а також відсутність заперечень щодо його підписання є підставою для проведення остаточних розрахунків за зазначений в акті період. Споживач в свою чергу не пізніше 25 числа місяця наступного за розрахунковим періодом має внести оплату за спожиту послугу. Таким чином, станом на день пред`явлення позову основний борг відповідачки становить 83690,04 грн. Тому позивач просив стягнути на свою користь з відповідачки суму основного боргу - 83690,04 грн, 3% річних в сумі 4707,15 грн, інфляційні збитки в розмірі 25961,60 грн, пеню 5727,03 грн, а всього 120085,81 грн.

Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 11 березня 2024 року позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь КП «Теплоенерго» ДМР суму заборгованості за теплопостачання в опалювальні період з жовтня 2021 року по грудень 2023 року в розмірі 61661,51 грн, з яких: основний борг - 58690,04 грн, 3% річних - 366,73 грн, інфляційні збитки - 2158,55 грн, пеня - 446,19 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь КП «Теплоенерго» ДМР судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1102,54 грн.

В апеляційній скарзі КП «Теплоенерго» ДМР, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права, ставить питання про скасування оскаржуваного рішення в частині залишених без задоволення позовних вимог щодо стягнення 3% річних, інфляційних та пені з ухваленням у скасованій частині нового про задоволення даної частини позовних вимог.

Згідно приписів ч. 1 ст. 369 ЦПК України, в редакції, що діяла на час відкриття апеляційного провадження, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За положеннями вказаної вище норми у редакції Закону №3831-IX від 19.06.2024, що діє на час розгляду справи, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Крім того, пунктом другим Розділу II Прикінцеві положення Закону України Про внесення змін до Цивільного процесуального кодексу України та Кодексу адміністративного судочинства України щодо гарантування права на судовий захист у малозначних спорах від 19 червня 2024 року №3831-IX, який набрав чинності 19.07.2024, установлено, що позовні заяви і апеляційні скарги, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до ч. 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищевикладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Відзиву на апеляційну скаргу не надійшло.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги, скасування оскаржуваного рішення в оскаржуваній частині з ухваленням у скасованій частині нового судового рішення, виходячи з наступного.

Встановлено судом та стверджується зібраними у справі доказами, що відповідачка є власником офісних приміщень №2 (загальною площею 166,5 кв.м.), №3 (загальною площею 153,1 кв.м.) та №4 (загальною площею 177,9 кв.м.) у житловому будинку літ. А-4 за адресою по АДРЕСА_2 , що підтверджується копіями витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №206255650, №209404425, №209648252 (а.с. 15-15а).

01 листопада 2020 року між Комунальним підприємством «Теплоенерго» та ОСОБА_1 було укладено договір №080190 про надання послуг з постачання теплової енергії, за умовами якого позивачвзяв на себе зобов`язання надавати відповідачці послугу з постачання теплової енергії для потреб опалення офісних приміщень №2, 3, 4 за адресою по АДРЕСА_2 відповідної якості та в обсязі відповідно до теплового навантаження, а споживач зобов`язалась своєчасно та в повному обсязі оплачувати надану послугу в строки і на умовах, що визначені договором (а.с. 16-18).

Відповідно до п. 5 вказаного вище договору, об`єкт теплопостачання не обладнаний вузлом комерційного обліку.

Також згідно із п. 13 договору №080190 від 01.11.2020 року,зокрема, у разі коли об`єкт теплопостачання на дату укладення цього договору не обладнано вузлом (вузлами) комерційного обліку теплової енергії, до встановлення такого вузла (вузлів) обліку, обсяг споживання послуги розраховується відповідно до теплового навантаження, визначеного у додатку№2 до договору та підлягає щомісячному коригуванню виконавцем за фактичною кількістю годин постачання теплової енергії та фактичною середньомісячною температурою зовнішнього повітря.

Споживач вносить плату виконавцю, яка складається з плати за послугу, що розраховується виходячи з розміру затвердженого тарифу на послугу та обсягу спожитої послуги (пункт 21 договору №080190 від 01.11.2020 року).

У відповідності до п. 24 вказаного вище договору, зокрема, виконавець формує та не пізніше 15 числа місяця, наступного за розрахунковим, надає рахунок на оплату послуги та акт прийому передачі (в 2-х примірниках) за адресою виконавця послуг (в окремих випадках надає за допомогою поштового чи електронного зв`язку). Рахунок на оплату спожитої послуги та акт прийому - передачі надається не пізніше ніж за 10 днів до граничного строку внесення плати за спожиту послугу. Отриманий акт прийому-передачі споживач або, представник споживача повинен підписати, оформити належним чином та повернути на адресу виконавця на протязі 10 днів з дати отримання. Датою отримання акту вважається, зокрема, при направленні електронною поштою дата, зафіксована при відправлені листа з електронної пошти виконавця.

Згідно із пунктом 25 договору №080190 від 01.11.2020 року, споживач здійснює оплату за цим договором щомісяця після одержання акту прийому-передачі та рахунку від виконавця впродовж 5 банківських днів, але не пізніше 25 числа місяця наступного за розрахунковим періодом, що є граничним строком внесення плати за спожиту послугу.

У пункті 34 договору №080190 від 01.11.2020 року погоджено, що у разі несвоєчасного здійснення платежів споживач зобов`язаний сплатити пеню в розмірі не більше 0,01% суми боргу за кожен день прострочення. Загальний розмір сплаченої пені не може перевищувати 100% загальної суми боргу. Нарахування пені починається з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку внесення плати за послугу.

Тарифи, згідно яких формувались рахунки відповідача впродовж опалювального сезону 2021 року, затверджені рішеннями Виконавчого комітету Дніпровської міської ради №1103 від 19.10.2021, №1137 від 29.10.2021, №1157 від 19.11.2021 (а.с. 31-36).

У зв`язку з неналежним виконанням відповідачкою своїх зобов`язань за договором №080190 від 01.11.2020 року щодо своєчасної оплати вартості наданих послуг постачання теплової енергії, станом на 30.04.2023 наявна заборгованість у загальному розмірі 83690,04 грн, а саме за жовтень 2021 року - 7185,73 грн (з ПДВ), за листопад 2021 року - 51501,30 грн (з ПДВ), за грудень 2021 року - 25003,01 грн (з ПДВ), що підтверджується складеним позивачем розрахунком суми основного боргу (а.с. 29).

Також позивачем на вказану вище заборгованість з оплати наданих послуг постачання теплової енергії нараховані:

- на суму боргу за жовтень 2021 року - 7185,73 грн за період з 26.11.2021 по 16.11.2023 3% річних у сумі 425,83 грн, інфляційні збитки в сумі 2317,12 грн, пеня у розмірі 518,09 грн;

- на суму боргу за листопад 2021 року - 51501,30 грн за період з 26.12.2021 по 16.11.2023 3% річних у сумі 2924,99 грн, інфляційні збитки в сумі 16200,98 грн, пеня у розмірі 3558,74 грн;

- на суму боргу за грудень 2021 року - 25003,01 грн за період з 26.01.2022 по 16.11.2023 3% річних у сумі 1356,33 грн, інфляційні збитки в сумі 7443,5 грн, пеня у розмірі 1650,2 грн (а.с. 29 зворот, 30).

Таким чином, загальні суми нарахованих 3% річних - 4707,15 грн, інфляційних збитків - 25961,60 грн, пені - 5727,03 грн.

Судом також установлено, що ОСОБА_1 після подання позовної заяви у даній справі частково сплатила КП «Теплоенерго» ДМР заборгованість на суму 25000,00 грн, а саме:

16 лютого 2024 року на суму 1150,00 грн (платіжна інструкція №0.0..1),

19 лютого 2024 року на суму 10200,00 грн (платіжна інструкція №0.0..1),

20 лютого 2024 року на суму 6650,00 грн (платіжна інструкція №0.0..1),

21 лютого 2024 року на суму 2300,00 грн (платіжна інструкція №0.0..1),

21 лютого 2024 року на суму 4700,00 грн (платіжна інструкція №0.0..1.1), що підтверджується копіями відповідних платіжних інструкцій (а.с. 66-70).

Положеннями статі 319 ЦК України визначено, зокрема, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власність зобов`язує.

Відповідно до ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У відповідності до ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) ( ч.1 ст. 530 ЦК України).

Відповідно до ст. 19 ЗУ «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману тепловуенергію.

Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно зі ст. 25 ЗУ «Про теплопостачання» у разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії, заборгованість стягується в судовому порядку.

Статтею 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

Комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами (п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).

Споживач має право одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів (п. 1 ч.1 ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).

Індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами (п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», комерційний облік комунальних послуг з постачання теплової енергії здійснюється вузлами обліку, що забезпечують загальний облік споживання в будівлі, її частині (під`їзді), обладнаній окремим інженерним вводом, згідно з показаннями його (їх) засобів вимірювальної техніки.

За змістом частини 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Крім того, ст. 550 ЦК України передбачено право кредитора на стягнення неустойки з боржника у зв`язку із неналежним виконанням зобов`язання.

Відповідно до ст.549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог щодо стягнення 3% річних, нарахувань, у зв`язку з інфляцією та пені, суд першої інстанції посилався на положення постанови КМУ від 05.03.2022 №206.

Постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2022 №206 Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану, зокрема, установлено, що до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги.

Ця постанова набирає чинності з дня її опублікування і застосовується з 24 лютого 2022 року (п. 2 вказаної вище постанови).

Слід зазначити, що така заборона на нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних за несвоєчасне та/або неповне внесення плати за житлово-комунальні послуги, стосується виключно населення.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 являється власником нежитлових офісних приміщень, що підтверджується витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно з Постановою Кабінету Міністрів України №869 від 17.06.2011 Про забезпечення єдиного підходу до формування тарифів на житлово-комунальні послуги тарифи формуються для трьох категорій споживачів населення, бюджетних установ, інших споживачів.

У листі Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 18.03.2015 №2450/15/61-15 надано роз`яснення, що оплату за теплову енергію та житлово-комунальні послуги за тарифами для населення здійснюють власники чи користувачі квартири, інших приміщень, призначених та придатних для постійного проживання в них, а для власників нежитлових приміщень застосовується тариф як для інших споживачів.

Як зазначає позивач - оскільки відповідачка споживала теплову енергію для обігріву належних їй на праві власності нежитлових приміщень, то позивачем при розрахунках вартості наданих відповідачці послуг застосовувалися тарифи, передбачені для групи інші споживачі, а не населення.

Окрім того, відповідно до роз`яснення Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг №п0013866-І2 від 31.12.2012, оплата житлово- комунальних послуг за тарифами для населення здійснюється громадянами, які використовують житло виключно для проживання, а не у інший спосіб.

Враховуючи, що офісні приміщення №2, 3, 4 за адресою по АДРЕСА_2 є нежитловим, відповідно не можуть використовуватись відповідачкою для проживання, вона не може бути віднесена до категорії споживачів населення.

Також, згідно із роз`ясненням Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг №п0013866-12 від 31.12.2012, оплату житлово-комунальних (комунальних) послуг за тарифами для інших споживачів таких послуг здійснюють усі інші особи, які не є громадянами, що використовують житло для проживання, не є релігійними організаціями та національними творчими спілками і їх регіональними осередками (крім тих, що здійснюють виробничо-комерційну діяльність ) та не є бюджетними установами.

Доказів, які б підтверджували, що нежитлові приміщення відносяться до об`єктів житлового фонду та використовуються відповідачкою для проживання, суду не представлено; клопотання про витребування відповідних доказів судом - не заявлено.

Отже, оскільки у даній справі за договором №080190 від 01.11.2020 року місцем надання послуг з постачання теплової енергії є нежитлові офісні приміщення, які не можуть використовуються для проживання, відповідачка відносяться до категорії споживачів інші споживачі.

Відтак, положення абзацу 1 пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України №206 від 05.03.2022 не можуть бути застосовані у даній цивільній справі, оскільки відповідачка за договором №080190 від 01.11.2020 рокувідносяться до категорії споживачів інші споживачі, а не населення.

Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам, у їх сукупності; встановивши прострочення відповідачкою сплати позивачу вартості наданих послуг постачання теплової енергії за жовтень 2021 року (7185,73 грн), за листопад 2021 року (51501,30 грн) та за грудень 2021 року (25003,01 грн); приймаючи до уваги, що положення абзацу 1 пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України №206 від 05.03.2022 не можуть бути застосовані відносно споживача за договором №080190 від 01.11.2020 року, - колегія дійшла висновку про наявність підстав для стягнення з ОСОБА_1 на користь КП «Теплоенерго» ДМР на суму вказаного простроченого боргу за щомісячними платежами за період з 24.02.2022 по 16.11.2023 3% річних у розмірі 4340,41 грн, інфляційних нарахувань у сумі 23739,02 грн та пені у розмірі 5280,84 грн, а всього 33360,27 грн.

Суд звертає увагу, що відповідачка здійснила часткове погашення суми основого боргу після подання позовної заяви у даній справі у період з 16 лютого 2024 року по 21 лютого 2024 року на загальну суму 25000,00 грн, що не спростовує наявності підстав для нарахування 3% річних, інфляційних та пені за період з 24.02.2022 по 16.11.2023.

Розрахунок 3% річних здійснюється за формулою: Сума санкцій = С x 3 x Д : 365 (366) : 100, де С - сума заборгованості, Д - кількість днів прострочення.

Таким чином, 3% річних з 24.02.2022 по 16.11.2023 року на суму грошового зобов`язання загалом становить 4340,41 грн:

- 7185,73 грн (жовтень 2021 року) х 3% x 631 : 365 : 100 = 372,67 грн;

- 51501,30 грн (листопад 2021 року) х 3% x 631 : 365 : 100 = 2671,01 грн;

- 25003,01 грн (грудень 2021 року) х 3% x 631 : 365 : 100 = 1296,73 грн.

Розрахунок заборгованості з урахуванням індексу інфляції здійснюється за формулою ІІС = ( ІІ1 : 100 ) x ( ІІ2 : 100 ) x ( ІІ3 : 100 ) x ... ( ІІZ : 100 ), де ІІ1 - індекс інфляції за перший місяць прострочення, ІІZ - індекс інфляції за останній місяць прострочення.

Індекс інфляції у спірний період становив: березень 2022 - 104,50, квітень 2022 - 103,10, травень 2022 - 102,70, червень 2022 - 103,10, липень 2022 - 100,70, серпень 2022 - 101,10, вересень 2022 - 101,90, жовтень 2022 - 102,50, листопад 2022 - 100,70, грудень 2022 - 100,70, січень 2023 - 100,80, лютий 2023 - 100,70, березень 2023 - 101,50, квітень 2023 - 100,20, травень 2023 - 100,50, червень 2023 - 100,80, липень 2023 - 99,40, серпень 2023 - 98,60, вересень 2023 - 100,50, жовтень 2023 - 100,80, листопад 2023 - 100,50.

Таким чином, IIc (104,50 : 100) x (103,10 : 100) x (102,70 : 100) x (103,10 : 100) x (100,70 : 100) x (101,10 : 100) x (101,90 : 100) x (102,50 : 100) x (100,70 : 100) x (100,70 : 100) x (100,80 : 100) x (100,70 : 100) x (101,50 : 100) x (100,20 : 100) x (100,50 : 100) x (100,80 : 100) x (99,40 : 100) x (98,60 : 100) x (100,50 : 100) x (100,80 : 100) x (100,50 : 100) = 1.28365405.

Отже, інфляційне збільшення за період з 24.02.2022 по 16.11.2023 загалом становить 23739,02 грн:

- 7185,73 (жовтень 2021 року) x 1.28365405 - 7185,73 = 2038,26 грн;

- 51501,30 грн (листопад 2021 року) x 1.28365405 - 51501,30 = 14608,55 грн;

- 25003,01 грн (грудень 2021 року) x 1.28365405 - 25 003,01 = 7092,21 грн.

У пункті 34 договору №080190 від 01.11.2020 року погоджено, що у разі несвоєчасного здійснення платежів споживач зобов`язаний сплатити пеню в розмірі не більше 0,01% суми боргу за кожен день прострочення. Загальний розмір сплаченої пені не може перевищувати 100% загальної суми боргу. Нарахування пені починається з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку внесення плати за послугу.

Розрахунок пені за несвоєчасне здійснення відповідачкою платежів за період з 24.02.2022 по 16.11.2023 розраховується наступним чином на загалом становить 5280,84 грн:

- 7185,73 грн (жовтень 2021 року) x 0.01 x 631 : 100 = 453,42 грн;

- 51501,30 грн (листопад 2021 року) x 0.01 x 631 : 100 = 3249,73 грн;

- 25003,01 грн (грудень 2021 року) x 0.01 x 631 : 100 = 1577,69 грн.

На викладене вище місцевий суд уваги не звернув, тому оскаржуване рішення підлягає скасуванню в частині відмови у стягненні з відповідачки 3% річних, інфляційних та пені за період з 24.02.2022 по 16.11.2023 з ухваленням у скасованій частині нового судового рішення про задоволення даної частини позовних вимог.

За змістом ч.ч. 1, 13 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи часткове задоволення позовних вимог, з відповідачки на користь позивача також підлягають стягненню судові витрати у вигляді сплаченого судового збору при поданні позовної заяви (2147,20 грн) та апеляційної скарги (717,08 грн), пропорційно задоволеним позовним вимогам, в сумі 2266,51 грн (2864,28 грн х 79,13%).

Тому рішення суду першої інстанції також підлягає скасуванню в частині розподілу судових витрат з ухваленням у цій частині нового судового рішення.

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія звертає увагу, що рішення місцевого суду, згідно змісту апеляційної скарги, оскаржене лише в частині частині відмови у стягненні 3% річних, інфляційних та пені за період з 24.02.2022 по 16.11.2023.

Тому суд апеляційної інстанції справу в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь КП «Теплоенерго» ДМР основного боргу - 58690,04 грн, 3% річних - 366,73 грн, інфляційних - 2158,55 грн, пені - 446,19 грн, які нараховані до 24.02.2022 - не переглядає, згідно вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З огляду на вищевикладене, апеляційна скарга підлягає задоволенню, рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині підлягає скасуванню з ухваленням у скасованій частині нового судового рішення.

Керуючись ст.ст. 7, 367, 369, 376 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства "Теплоенерго" Дніпровської міської ради задовольнити.

Рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 11 березня 2024 року в оскаржуваній частині в частині відмови у стягненні з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства «Теплоенерго» Дніпровської міської ради 3% річних, інфляційних нарахувань, пені за період з 24.02.2022 по 16.11.2023 та в частині розподілу судових витрат скасувати та у скасованій частині ухвалити нове судове рішення про задоволення даної частини позовних вимог.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Комунального підприємства "Теплоенерго" Дніпровської міської ради () за період з 24.02.2022 по 16.11.2023 3% річних у розмірі 4340,41 грн, інфляційні нарахування у сумі 23739,02 грн та пеню у розмірі 5280,84 грн, а всього 33360 (тридцять три тисячі триста шістдесят) грн 27 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Комунального підприємства "Теплоенерго" Дніпровської міської ради () судові витрати у розмірі 2266,51 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Повний текст судового рішення складений 14 січня 2025 року.

Головуючий Т.П. Красвітна

Судді В.С. Городнича

М.Ю. Петешенкова