справа № 566/1406/24
провадження №2/566/461/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 грудня 2024 року селище Млинів Рівненської області

Млинівський районний суд Рівненської області

у складі:

одноособово - головуючого судді Лободзінського А.С.,

при секретарі судового засідання Подолець Ю.В.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Млинівського районного суду Рівненської області цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулось в суд з позовом до ОСОБА_1 в якому, посилаючись на невиконання ОСОБА_1 своїх зобов`язань по двох договорах позики та п`яти кредитних договорах, просило стягнути з відповідача заборгованість у загальному розмірі 176194,41 гривень, а також судові витрати по справі.

Обгрунтовуючи позовні вимоги представник позивача зазначив, що 14.11.2023 між ТзОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 було укладено договір позики №76614976, за яким останній отримав кредит в сумі 9000 гривень. Окрім того, 02.12.2023 між ТзОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідачем укладено договір позики № 4177915, за яким ОСОБА_1 отримав кредит у сумі 4000 гривень, на умовах строковості, платності, однак свого обов`язку з повернення кредитних коштів, у визначені законом та договорами строки, не виконав.

28 листопада 2023 року між ТзОВ «Фінансова компанія» Незалежні фінанси» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №130048 за умовами якого останній отримав кредит у сумі 3000 грн. на строк 105 днів до 12.03.2024 року.

Крім цього, 05 грудня 2023 року між ТзОВ «Аванс Кредит»» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №07388-12/2023 за умовами якого останній отримав кредит у сумі 6000 грн. на строк 360 днів до 28.11.2024 року.

23 листопада 2023 року між ТзОВ «Аванс Кредит»» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №31256-11/2023 за умовами якого останній отримав кредит у сумі 5100 грн. на строк 360 днів до 16.11.2024 року.

01 грудня 2023 року між ТзОВ «Аванс Кредит»» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №00630-12/2023 за умовами якого останній отримав кредит у сумі 5000 грн. на строк 360 днів до 24.11.2024 року.

19 листопада 2023 року між ТзОВ «Стар Файненс Груп»» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №10305-11/2023 за умовами якого останній отримав кредит у сумі 9000 грн. на строк 360 днів до 12.11.2024 року.

Крім цього позивач посилається на те, що відбулося відступлення права вимоги по кредитних зобов`язаннях ОСОБА_1 , що знайшло своє відображення у договорах факторингу, так:

- 14.06.2021 між ТзОВ "1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів" та ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 14/06/21;

- 28.03.2024 між ТзОВ "ФК «Незалежні фінанси" та ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 28032024;

- 29.04.2024 між ТзОВ "Аванс Кредит" та ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 29042024;

- 29.04.2024 між ТзОВ «Стар Файненс Груп»» та ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 29042024-1

Представник позивача стверджує, що за вищевказаними договорами факторингу ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло статусу кредитора за грошовими вимогами до ОСОБА_1 по вищезгаданих двох договорах позики та п`яти кредитних договорах.

Заборгованість відповідача перед новим кредитором, згідно розрахунків, складає:

-за Договором позики № 76614976 в розмірі 27 196,60 гри., з яких: 7 503,75 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 19 692,85 грн. - сума заборгованості за відсотками;

-за Договором позики № 4177915 в розмірі 16 060,00 гри., з яких: 4 000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 12 060,00 грн. - сума заборгованості за відсотками;

- за Кредитним договором № 130048 в розмірі 10 945,31 грн., з яких: 3000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 7 588,31 грн. - сума заборгованості за відсотками; 357,00 грн. - заборгованість за комісією;

-- за Кредитним договором № 07388-12/2023 в розмірі 28 050,00 грн., з яких: 6 000,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 22 050,00 грн. - сума заборгованості за відсотками;

-за Кредитним договором № 31256-11/2023 в розмірі 25 372,50 грн., з яких: 5 100,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 20 272,50 грн. - сума заборгованості за відсотками;

-за Кредитним договором № 00630-12/2023 в розмірі 23 875,00 грн., з яких: 5 000,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 18 875.00 грн. - сума заборгованості за відсотками;

-за Кредитним договором № 10305-11/2023 в розмірі 44 695,00 грн., з яких: 9 000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 35 695,00 грн. - сума заборгованості за відсотками.

Загальна сума заборгованості ОСОБА_1 за вищезазначеними договорами 176 194,41 гривень.

Ухвалою Млинівського районного суду від 11 листопада 2024 року відкрито провадження у справі. (а.с.109)

16 грудня 2024 року відповідач ОСОБА_1 звернувся до суду з відзивом на позов у якому зазначив про те, що позовні вимоги є необґрунтованими та просив відмовити у їх задоволенні в повному обсязі. Зокрема, вказав, що на підтвердження позовних вимог позивач подав до суду копії договорів, які не містять підписів сторін договору, останні нібито, укладено в режимі он-лайн шляхом заповнення ним в електронній формі анкети-згоди клієнта на сайті позивача. Згідно чинного законодавства використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

Окрім того, електронні докази подаються в оригіналі або в електронній копії, засвідченій електронним підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронні довірчі послуги". Учасники справи мають право подавати електронні докази в паперових копіях, посвідчених у порядку, передбаченому законом. Паперова копія електронного доказу не вважається письмовим доказом. Учасник справи, який подає копію електронного доказу, повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу електронного доказу. Роздруківка електронного листування не може вважатись електронним документом (копією електронного документа) в розумінні положень частини першої статті 5 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг", тобто не може вважатися доказом, бо не містить електронного підпису, який є обов`язковим реквізитом електронного документа, оскільки у такому разі неможливо ідентифікувати відправника повідомлення і зміст такого документа не захищений від внесення правок і викривлення.

Таким чином, відповідач стверджує, що позивачем не доведено факту укладення сторонами договорів, що в свою чергу, свідчить про те, що сторонами не було погоджено розмір та умови надання і повернення грошових коштів, а також сплати процентів та відповідальність за несвоєчасне виконання зобов`язань. Окрім того, подані позивачем копії договорів факторингу не містять будь-якої інформації, що могла б свідчити про відступлення права вимоги саме до нього, як відповідача, як то ПІБ, номер кредитного договору та інші данні. Надані позивачем витяги не містять підписів сторін, що уклали договори факторингу, а лише підпис представника ТзОВ «ФК» ЄАПБ», що свідчить про те, що витяг виготовлено позивачем самостійно і, що позивач може зазначити у витягу будь-яку інформацію, на власний розсуд.

27 грудня 2024 року до суду надійшла відповідь на відзив на позовну заяву у якій представник позивача зазначив, що вважає відзив безпідставним та просив задовольнити позовну заяву з підстав зазначених у ній. (а.с.122-129)

В судове засідання представник позивача не з`явився, у відповіді на відзив на позовну заяву зазначив про розгляд справи у його відсутності та задоволення позовних вимог у повному обсязі. (а.с.129)

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. (а.с.112)

Проаналізувавши досліджені у ході судового розгляду докази в їх сукупності, суд встановив наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини, внаслідок чого прийшов до таких висновків.

Згідно вимог частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною першої статті 628 ЦК України визначено, що зміст договору становить умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до частини першої статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до частин 1, 2 статті 205 ЦК правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

У пункті 2 частини 1 статті 208 ЦК передбачено, що у письмовій формі належить вчиняти правочини між фізичною особою та юридичною особою.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами) (частини 1, 2 статті 207 ЦК).

Так, судом встановлено і підтверджується документально, що 14.11.2023 між ТзОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 було укладено договір позики №76614976, за яким останній отримав кредит в сумі 9000 гривень. (а.с.13-14)

Окрім того, 02.12.2023 між ТзОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідачем укладено договір позики № 4177915, за яким ОСОБА_1 отримав кредит у сумі 4000 гривень, на умовах строковості, платності, однак свого обов`язку з повернення кредитних коштів, у визначені законом та договорами строки, не виконав. (а.с.17-19)

28 листопада 2023 року між ТзОВ «Фінансова компанія» Незалежні фінанси» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №130048 за умовами якого останній отримав кредит у сумі 3000 грн. на строк 105 днів до 12.03.2024 року шляхом переказу коштів на банківський картковий рахунок позичальника. (а.с.35-40)

Крім цього, 05 грудня 2023 року між ТзОВ «Аванс Кредит»» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №07388-12/2023 за умовами якого останній отримав кредит у сумі 6000 грн. на строк 360 днів до 28.11.2024 року шляхом переказу коштів на банківський картковий рахунок позичальника. (а.с.54-56)

23 листопада 2023 року між ТзОВ «Аванс Кредит»» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №31256-11/2023 за умовами якого останній отримав кредит у сумі 5100 грн. на строк 360 днів до 16.11.2024 року шляхом переказу коштів на банківський картковий рахунок позичальника. (а.с.61-63)

01 грудня 2023 року між ТзОВ «Аванс Кредит»» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №00630-12/2023 за умовами якого останній отримав кредит у сумі 5000 грн. на строк 360 днів до 24.11.2024 року шляхом переказу коштів на банківський картковий рахунок позичальника. (а.с.68-70)

19 листопада 2023 року між ТзОВ «Стар Файненс Груп»» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №10305-11/2023 за умовами якого останній отримав кредит у сумі 9000 грн. на строк 360 днів до 12.11.2024 року шляхом переказу коштів на банківський картковий рахунок позичальника. ( а.с.82-84)

Усі вищенаведені кредитні договори підписано електронним підписом ОСОБА_1 , що відтворений шляхом використання ним одноразового ідентифікатора, який був надісланий на номер мобільного телефону відповідача.

Так, у судовому засіданні досліджено кожен зі спірних договорів позики і кредитних договорів та встановлено, що у графах - " юридичні адреси і реквізити сторін" зазначено споживачем ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; паспорт НОМЕР_2 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; номер моб. тел.. НОМЕР_3 та інші; Еmail: ІНФОРМАЦІЯ_1 )., а також номер банківського рахунку та в кожному окремому договорі одноразовий ідентифікатор електронного підпису.

З наведеного суд приходить до висновку, що відповідач ОСОБА_1 надав кожному з кредиторів по спірних договорах свої особисті дані, що є непрямим підтвердженням факту укладення ним кредитних договорів та договорів позики.

При цьому суд відхиляє заперечення відповідача про те, що ним не підписувались та не укладались спірні кредитні договори, які є предметом дослідження у цій справі.

Так, згідно ч.2 ст.1 Закону України " Про електронну комерцію" дія цього Закону не поширюється на правочини, у яких однією із сторін є фізична особа, яка не зареєстрована як фізична особа - підприємець та реалізує або пропонує до реалізації товари, виконує роботи, надає послуги з використанням інформаційно-комунікаційних систем, крім випадків, коли сторони прямо домовилися про застосування положень цього Закону до правочину.

Разом з тим, дослідженням змісту наявних у справі договорів про надання споживчого кредиту, підтверджується та обставина, що ці правочини були укладені із застосуванням положень З.У. "Про електронну комерцію", про що прямо зазначено в змісті кожного з договорів. Отже, сторони домовились про застосування положень згаданого закону до укладених між ними кредитних договорів.

Таким чином, уклавши, шляхом підписання з використанням одноразових ідентифікаторів, вищезазначені договори про надання споживчих кредитів, відповідач ОСОБА_1 отримав від первісних кредиторів по цих договорах кредитні кошти.

Крім цього, як стверджує позивач, на підставі договорів факторингу, укладених ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» з первісними кредиторами, Товариство набуло статусу кредитора за грошовими вимогами до ОСОБА_1 по вищезгаданих договорах позики та кредитних договорах. Так, зі змісту договорів факторингу вбачається, що предметом цього договору є відступлення Фактору права вимог, зазначених у відповідних Реєстрах прав вимог. Згідно істотних умов Договорів, до них додаються додатки, що складають його невід`ємну частину. Такими додатками, як вбачається, є Додаткові угоди до Договорів факторингу та Акти прийому передачі Реєстру Боржників за Договором факторингу.

За загальними правилами, з якими закон пов`язує чинність правочину, передбачається, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Під змістом правочину розуміються істотні його умови, з приводу яких укладається правочин. Так, згідно ч.1 ст.638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Дослідженням наданих суду письмових доказів встановлено, що предметами договорів Факторингу №14/06/21 від 14.06.2021, № 28032024 від 28.03.2024, №29042024 від 29.04.2024 є право вимоги по укладених ТОВ "1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів", ТзОВ «Фінансова компанія» Незалежні фінанси» , ТзОВ «Аванс Кредит»», ТзОВ «Стар Файненс Груп»» з фізичними особами договорів позики та кредитних договорах. При цьому, конкретне право вимоги до конкретного боржника згідно п. 9.10 та п.9.8 (відповідно) Договорів передається по Реєстрах боржників згідно Додаткових угод до Договорів факторингу та Актів прийому передачі Реєстру Боржників, які є додатком і невід`ємною частиною договорів Факторингу.

Проте, дослідивши письмові докази, які є додатками до договорів Факторингу, а саме Додаткові угоди до Договорів факторингу та Акти прийому-передачі Реєстру Боржників (а.с.24-26, 46, 78, 90), зокрема щодо відступлення права вимоги по заборгованості відповідача ОСОБА_1 суд встановив, що такими додатками є формуляри Додаткових угод та формуляри Актів прийому-передачі, в яких відсутні відомості про: Прізвище Ім`я та по Батькові боржника ОСОБА_1 за конкретними кредитними договорами та розмір заборгованості по ньому, які є предметом відступлення права вимоги.

Окрім того, не є належними доказами Витяги з реєстру боржників, оскільки вони не містять підписів сторін, що уклали Договір факторингу, а містять лише підпис представника позивача.

Отже, доказів у розумінні ст. ст.76-80 ЦПК України про те, що саме заборгованість ОСОБА_1 була відступлена первісними кредиторами ТОВ "1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів", ТзОВ "ФК «Незалежні фінанси", ТзОВ "Аванс Кредит", ТзОВ «Стар Файненс Груп»» до ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», позивачем до суду не надано.

Таким чином, аналіз письмових доказів по справі дає підстави для висновку, що Додаткових угод до Договорів факторингу та Актів прийому-передачі Реєстрів Боржників по кредитній заборгованості ОСОБА_1 від первісних кредиторів до позивача, які б були належними, допустимими і достовірними доказами у справі, суду не надано.

Відповідно до ст.81 ЦПК України, правило якої передбачає обов`язок доказування і подання доказів, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За наведених вище обставин, суд прийшов до висновку, що позивачем всупереч ст.81 ЦПК України не доведено перед судом, що саме кредитна заборгованість позичальника ОСОБА_1 по договорах позики № 76614976, №4177915 та кредитних договорах №130048, №07388-12/2023, №31256-11/2023, №00630-12/2023, №10305-11/2023 була предметом відступлення права вимоги між сторонами у договорах Факторингу.

Відтак, не доведено, що Позивач набув права вимоги по кредитній заборгованості до відповідача ОСОБА_1 .

За таких обставин обов`язок ОСОБА_1 з повернення заборгованості за Договорами позики № 76614976 та № 4177915, за Кредитними договорами №130048, №07388-12/2023, №31256-11/2023, №00630-12/2023, №10305-11/2023 перед ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» свого підтвердження в ході судового розгляду не знайшов, у зв`язку з чим правові підстави для задоволення позову відсутні. Отже, позов ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до задоволення не підлягає.

На підставі наведеного, керуючись статтями 12, 13, 19, 89, 141, 209 - 210, 258 - 259, 265, 280 ЦПК України,-

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до судової палати з розгляду цивільних справ Рівненського апеляційного суду, шляхом подання в тридцятиденний строк з дня його проголошення апеляційної скарги.

Повне судове рішення виготовлено 07 січня 2025 року.

Суддя