УХВАЛА

08 січня 2025 року

м. Київ

справа № 735/22/24

провадження № 61-16450ск24

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Петрова Є. В. (суддя-доповідач), Грушицького А. І., Литвиненко І. В.,

розглянувши касаційну скаргу Коропської селищної ради на рішення Сосницького районного суду Чернігівської області від 04 квітня 2024 року та постанову Чернігівського апеляційного суду від 28 жовтня 2024 року у справі за позовом Коропської селищної ради до ОСОБА_1 про захист честі, гідності та ділової репутації,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2024 року Коропська селищна Рада звернулася до суду із позовом до ОСОБА_1 , в якому просила:

- визнати недостовірною та такою, що порушує права Коропської селищної ради в особі селищного голови ОСОБА_2, на повагу до гідності, честі та недоторканості ділової репутації, інформацію, розповсюджену ОСОБА_1 у соціальній мережі Facebook, в загальнодоступній групі « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ( ІНФОРМАЦІЯ_2

- зобов`язати ОСОБА_1 спростувати поширену недостовірну інформацію відносно Коропської селищної ради, у такий же спосіб, у який вона була поширена, тобто, шляхом публікації в соціальній мережі Facebook.

У грудні 2023 року Коропська селищна рада звернулася до суду із позовом до ОСОБА_1 , в якому просила:

- визнати недостовірною та такою, що порушує права Коропської селищної ради в особі селищного голови ОСОБА_2 на повагу до гідності, честі та недоторканості ділової репутації, інформацію, розповсюджену ОСОБА_1 , як керівником Громадської організації «Антикорупційний центр Коропщини» в соціальній мережі Facebook, група «ІНФОРМАЦІЯ_4» ( ІНФОРМАЦІЯ_3 );

- зобов`язати ОСОБА_1 , як керівника Громадської організації «Антикорупційний центр Коропщини» спростувати поширену недостовірну інформацію відносно Коропської селищної ради, шляхом публікації в соціальній мережі Facebook;

- обов`язати ОСОБА_1 компенсувати моральну шкоду, заподіяну неправдивою публікацією селищному голові ОСОБА_2 шляхом вчинення дій немайнового характеру, а саме, через публічне вибачення за свої неправомірні дії.

Сосницький районний суд Чернігівської області ухвалою від 05 березня 2024 року позовні заяви Коропської селищної ради в особі селищного голови ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про захист честі, гідності та ділової репутації прийняв до розгляду, справи № 735/22/24 та № 735/1553/23 об`єднав в одне провадження.

Сосницький районний суд Чернігівської області рішенням від 04 квітня 2024 року відмовив у задоволенні позову.

Чернігівський апеляційний суд постановою від 28 жовтня 2024 року апеляційну скаргу Коропської селищної ради задовольнив частково. Рішення Сосницького районного суду Чернігівської області від 04 квітня 2024 року змінив, виклав другий абзац його резолютивної частини у наступній редакції:

«Стягнути із Коропської селищної ради на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 8 000 (вісім тисяч) грн».

В іншій частині рішення Сосницького районного суду Чернігівської області від 04 квітня 2024 року залишив без змін.

Стягнув з Коропської селищної ради на користь ОСОБА_1 8 000 грн, в рахунок відшкодування понесених судових витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції.

10 грудня 2024 року Коропська селищна рада, через систему «Електронний суд», подала до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Сосницького районного суду Чернігівської області від 04 квітня 2024 року та постанову Чернігівського апеляційного суду від 28 жовтня 2024 року в указаній вище справі з пропуском строку на касаційне оскарження.

Верховний Суд ухвалою від 16 грудня 2024 року касаційну скаргу залишив без руху та надав строк для усунення недоліку, зокрема, сплати судового збору.

У грудні 2024 року до Верховного Суду, на виконання вимог ухвали, від Коропської селищної ради надійшли заяви про усунення недоліків, до яких додано квитанції про сплату судового збору.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга подана на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

За змістом положень статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Згідно з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви.

Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, враховуючи те, що провадження здійснюється судом після розгляду справи судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 жовтня 2020 року у справі № 127/18513/18 (провадження № 14-145цс20) вказала, що касаційний перегляд вважається екстраординарним з огляду на специфіку повноважень суду касаційної інстанції з точки зору обмеження виключно питаннями права та більшим ступенем формальності процедур.

У ЦПК України визначено баланс між такими гарантіями права на справедливий судовий розгляд, як право на розгляд справи судом, встановленим законом (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод), та принципом остаточності судових рішень res judicata, фактично закріплено перехід до моделі обмеженої касації, що реалізується за допомогою введення процесуальних фільтрів з метою підвищення ефективності касаційного провадження.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Згідно з пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує вісімдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

З огляду на положення статті 19 у системному зв`язку з нормами статей 274, 389 та 394 ЦПК України суд вправі віднести справу до категорії малозначних на будь-якій стадії її розгляду.

Предметом позову у цій справі є вимоги про захист честі, гідності та ділової репутації.

Справа є незначної складності, виходячи із приписів частини четвертої статті 274 ЦПК України, не входить до переліку тих справ, що підлягають обов`язковому розгляду в порядку загального позовного провадження.

Доводів щодо наявності підстав для відкриття касаційного провадження у справі відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, заявником не наведено.

Застосування критерію малозначності у цій справі є передбачуваним, судовий спір було розглянуто судами двох інстанцій, які мали повну юрисдикцію, заявник не навів інших виключних обставин, які за положеннями Кодексу могли вимагати касаційного розгляду справи.

Наведене повністю узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини (далі - Суд) згідно з якою умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції), «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії).

Суд вказує, що важко погодитись з тим, що Верховний Суд, у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволяло йому відфільтровувати справи, що надходять на розгляд до нього, зобов`язаний враховувати помилки, яких припустилися суди нижчої інстанції при визначенні того, чи надавати доступ до нього. Ухвалення іншого рішення могло б суттєво завадити роботі Верховного Суду і унеможливило б виконання Верховним Судом своєї особливої ролі. У практиці Суду вже підтверджувалося, що повноваження Верховного Суду визначати свою юрисдикцію не можуть обмежуватися у такий спосіб (пункт 122 рішення у справі «Zubac v. Croatia» (Зубац проти Хорватії) від 05 квітня 2018 року).

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Оскільки оскаржувані судові рішення ухвалено у малозначній справі, у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.

Аналогічний висновок міститься в ухвалах Верховного Суду від 19 серпня 2024 року у справі № 295/3967/21, від 01 листопада 2024 року у справі № 935/2490/23.

Керуючись статтями 19, 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Коропської селищної ради на рішення Сосницького районного суду Чернігівської області від 04 квітня 2024 року та постанову Чернігівського апеляційного суду від 28 жовтня 2024 року у справі за позовом Коропської селищної ради до ОСОБА_1 про захист честі, гідності та ділової репутації.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Петров

А. І. Грушицький

І. В. Литвиненко