Справа № 559/2850/25
Провадження № 2/559/1139/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 грудня 2025 року місто Дубно

Дубенський міськрайонний суд Рівненської області у складі головуючої судді Жуковської О.Ю., за участі секретаря судового засідання Джигирей В.В., розглянувши в спрощеному провадженні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП ,-

ВСТАНОВИВ:

І. Стислий виклад позиції учасників.

1.1.Позивач обґрунтовує свої вимоги тим, що 10.03.2025 о 15:50 год. в м.Дубно на вул.Грушевського, 119, біля АЗС "Окко" сталася дорожньо-транспортної пригоди за участю т/з Toyota Avensis, д.н.з. НОМЕР_1 під керування ОСОБА_2 та т/з Opel Astra, д.н.з. НОМЕР_2 під його керуванням. Внаслідок ДТП транспортним засобам завдано матеріальної шкоди. Учасниками ДПТ було досягнуто домовленості, що винуватцем даної ДТП є ОСОБА_2 (відповідач по справі), про що було надане відповідне письмове пояснення працівникам поліції. На місці події, в присутності працівників поліції, ОСОБА_2 повідомив, про добровільне відшкодування збитків, завданих через ДТП, відтак оформлення матеріалів відносно нього за ст.124 КУпАП не здійснювалося. Однак, ОСОБА_2 в добровільному порядку не відшкодував заподіяні збитки, у зв`язку із чим позивач змушений звернутися до суду за захистом своїх прав. Зазначає, що завдані матеріальні збитки через ДТП, які отримав т/з Opel Astra, д.н.з. НОМЕР_2 складають 45400грн. Окрім того, зауважив, що відповідач своїми неправомірними та недобросовісними діями завдав йому моральної шкоди, тому просить стягнути з останнього 45400грн. матеріальної шкоди, моральну шкоду у розмірі 20000 грн., а також судові витрати у справі.

1.2.Відповідач правом на подання відзиву на позовну заяву у встановлені законом строки не скористався.

ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі

Ухвалою суду від 30.07.2025 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Позивач просить розгляд справи проводити у його відсутності, про що вказав у своїй позовній заяві.

Відповідач ухвалу суду про відкриття провадження отримав 10.12.2025, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення. Відзиву на позовну заяву не подав, заяв та клопотань до суду не надходило, а встановлений для цього термін минув, отож підстав для відкладення справи немає.

Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом.

3.1. Згідно свідоцтва про реєстрацію т/з НОМЕР_3 власником автомобіля марки Opel Astra, д.н.з. НОМЕР_2 є ОСОБА_3 (а.с.12).

3.2. Згідно листа командира батальйону №3 (з обслуговування Дубенського району) полку УПП в Рівненській області ДПП по факту дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 10.03.2025 в м.Дубно по вул.Грушевського, 119 біля АЗС "ОККО" вбачається, що 10.03.2025 працівники поліції прибули на місце ДТП за участю т/з Toyota Avensis, д.н.з. НОМЕР_1 та т/з Opel Astra, д.н.з. НОМЕР_2 .. В ході встановлення обставин ДПТ було з`ясовано, що травмовані, загиблі відсутні, водії-учасники мали при собі поліси обов`язкового страхування, у водіїв відсутні ознаки алкогольного, наркотичного та іншого сп`яніння, обидві сторони дійшли згоди дану ДТП не оформляти та висловили бажання розбиратися в даній ДТП самостійно без допомоги працівників поліції. (а.с.9).

3.3. З пояснень ОСОБА_2 , відібраних працівником поліції на місці ДТП, встановлено, що він 10.03.2025 о 15:50 год., керуючи т/з Toyota Avensis, д.н.з. НОМЕР_1 , не надав переваги у русі водієві т/з Opel Astra, д.н.з. НОМЕР_2 , допустивши зіткнення, внаслідок чого т/з отримали механічні пошкодження. Свою вину визнає, зобов`язується компенсувати всю вартість пошкоджень завданих т/з Opel Astra, д.н.з. НОМЕР_2 , претензій ні до кого немає, погоджується дану ситуацію вирішити мирним шляхом (а.с.11).

3.4. Позивач намагався в добровільному порядку врегулювати питання відшкодування шкоди, зокрема шляхом направлення досудової вимоги від 27.05.2025 про добровільне відшкодування шкоди ОСОБА_2 , однак така залишилася поза увагою відповідача. (а.с.13-14).

3.5. Згідно відеозапису долученого до матеріалів справи із камер зовнішнього спостереження АЗС "ОККО" вбачається, що водій т/з Toyota Avensis, д.н.з. НОМЕР_1 перед зміною напрямку руху не переконався у безпечності маневру та допустив зіткнення з т/з Opel Astra, д.н.з. НОМЕР_2 (а.с.24)

3.6. Згідно товарних чеків від 09.04.2025 та фіскального чека від 02.04.2025 вбачається, що власник т/з Opel Astra, д.н.з. НОМЕР_2 звертався за професійною допомогою щодо ремонту т/з, вартість якого склала разом 12200грн. (а.с.16-18).

3.7. Згідно договору про надання професійної правничої допомоги від 20.05.2025 з адвокатським об`єднанням «Павло Луцюк і партнери», витрати за надання правової допомоги становлять 20000 грн. (а.с. 19-21).

IV. Норми права, які застосував суд.

Відповідно ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частинами 1 і 2 статті 22 ЦК України встановлено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (ч. 2 ст. 1187 ЦК України).

Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (ч. 5 ст. 1187 ЦК України).

Відшкодування шкоди, заподіяної власником (володільцем) транспортного засобу, цивільно-правова відповідальність якого застрахована урегульовано Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Згідно з ст. 28 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-IV шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті дорожньо-транспортної пригоди; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Для здійснення відшкодування шкоди, що була отримана внаслідок використання джерел підвищеної небезпеки, насамперед необхідно встановити та підтвердити вину особи, що має відповідати за шкоду, у вчиненні такої дії, отже, цивільно-правова відповідальність за заподіяну шкоду, завдану внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, настає у разі наявності вини особи в цьому, незалежно від того, чи є в діях цієї особи склад адміністративного проступку чи злочину. Такого висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду в постанові від 16 липня 2018 року у справі № 910/20412/16.

Крім того, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини, якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди (постанова Верховного Суду України від 19 серпня 2014 р. у справі №3-51гс14).

З огляду на наведене, та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності його вини в завданні шкоди позивачу.

Згідно ст.1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), було використано нові вузли, деталі, комплектуючі частини, у тому числі іншої модифікації, що випускаються в обмін знятих із виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не має права вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди враховуються вимоги розумності і справедливості (частина третя статті 23 ЦК України).

Відповідно до роз`яснень що містяться у Постанові Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

За ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ №1306 від 10.10.2001:

1.3. Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

1.5. Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

2.3.б. Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;

10.1. Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

10.2. Виїжджаючи на дорогу з житлової зони, дворів, місць стоянки, автозаправних станцій та інших прилеглих територій, водій повинен перед проїзною частиною чи тротуаром дати дорогу пішоходам і транспортним засобам, що рухаються по ній, а з`їжджаючи з дороги - велосипедистам і пішоходам, напрямок руху яких він перетинає.

V. Мотивована оцінка і висновки суду.

5.1. Суд враховує, що дорожньо-транспортна пригода, що мала місце 10.03.2025, відбулась внаслідок неправомірних дій водія ОСОБА_2 , що підтверджено матеріалами справи: власне визнання вини ОСОБА_2 в першочергових поясненнях, відеозапис з місця події та інформація від поліції, що ДТП не оформляли через позицію учасників, тобто на місці вина ОСОБА_2 не оспорювалась. Відповідач ОСОБА_2 порушив п. 2.3.б, 10.1, 10.2 ПДР України: не був уважним на дорозі, перед початком руху не переконався, що це буде безпечним, виїжджаючи з прилеглої території на дорогу не надав перевагу транспортному засобу, який рухався по ній, під керуванням позивача ОСОБА_1 . Між неправомірними діями відповідача та шкодою завданою позивачу є прямий причинно-наслідковий зв`язок. Тому відповідач повинен відшкодувати позивачу завдані збитки.

5.2. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що вимога позивача про відшкодування розмір завданих йому збитків саме в сумі 45400 грн. недоведена. Зокрема, позивач зазначає, що матеріальні збитки складаються з наступного: ремонтні роботи - 22500грн, запчастини: двері до т/з - 8500, стійка - 5200 грн., адсорбер - 1000 грн., фарбування - 8200 грн. Однак, на підтвердження заявлених вимог долучив лише товарний чек від 09.04.2025 на суму 5000грн, (стійка, чверть), та чек №Pg2o_B5S_Z0 на суму 7200грн. (вартість ремонту дверок т/з передньої та задньої, правих). Враховуючи наведене та оскільки у матеріалах справи відсутні будь-які інші докази отриманих внаслідок ДТП т/з Opel Astra, д.н.з. НОМЕР_2 механічних пошкоджень та понесених позивачем заявлених матеріальних витрат, внаслідок ремонту т/з, суд позовні вимоги щодо стягнення матеріальної шкоди суд задовольняє частково: в розмірі 12200 грн., що підтверджено доказами.

5.2. Щодо відшкодування моральної шкоди, суд вважає, що особа, потрапила в ДТП і цим їй вже завдано моральної шкоди та страждань, адже був порушений звичний спосіб її життя. Однак, щодо розміру моральної шкоди в розмірі 20000 грн., суд зазначає наступне. Як вбачається з матеріалів справи, бригада ШМД №55, яка прибула на місце події оглянула учасників ДТП, травмованих не виявлено, тілесних ушкоджень нікому не завдано, згідно пояснень учасників допомоги працівників поліції та медичної допомоги ніхто не потребує, сторони зауважили, що будуть розбиратися самостійно. Отож, суд вважає, що розмір моральної шкоди, який просить стягнути позивач з відповідача, не є співмірним. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди, завданої позивачу, суд враховує характер правопорушення, глибину і тривалість його душевних страждань, ступінь вини відповідача. Тому, керуючись принципами розумності, виваженості і справедливості, достатньою компенсацію буде розмір моральної шкоди 10000 грн. Отож, і в частині стягнення моральної шкоди суд задовольняє позов частково.

5.3. В підсумку, суд задовольняє позов частково.

5.4. Щодо розподілу судових витрат, зважаючи, що позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до п.13 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», а також часткове задоволення позовних вимог, то згідно ч.1, 2, п.1 с.3 ст. 133, ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК, ч.1, п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК з відповідача в прибуток держави необхідно стягнути суму судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, що становить 411,14 грн. (22200х 1211,20/65400), а також на користь позивача витрати на правову допомогу пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, що становить 6789 грн. (22200х 20000/65400).

На підставі викладеного, керуючись ст. 2, 10, 12, 19, 81, 128, 141, 258-260, 263-265 ЦПК України, 1166, 1187, 1191, 1193, 1194 ЦК України, ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», суд -

УХВАЛИВ:

позов задовольнити частково: стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди матеріальну шкоду в розмірі 12200 (дванадцять тисяч двісті) гривень 00 копійок та моральну шкоду в розмірі 10000 (десять тисяч) гривень 00 копійок.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави (в особі Державної судової адміністрації України) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 411 (чотириста одинадцять) гривень 14 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати на правову допомогу в розмірі 6789 (шість тисяч сімсот вісімдесят дев`ять) гривень.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його підписання до Рівненського апеляційного суду. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 . Представник: адвокат Луцюк Максим Павлович, вул.Чорновола, 14/16, оф.17, м.Рівне,Рівненська область, електронна адреса: ІНФОРМАЦІЯ_2

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_2 , паспорт серії НОМЕР_5 , виданий Дубенським РВ УДМС України в Рівненській області, 27.03.2014.

Суддя О.Ю. Жуковська