Провадження №: 2/752/1447/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2025 року суддя Голосіївського районного суду м. Києва Митрофанова А.О., дослідивши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Національної Академії Наук України про визнання недійсним та скасування розпорядження, визнання недійсним свідоцтва про право власності на нерухоме майно, визнання права користування житловим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

До Голосіївського районного суду міста Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Національної Академії Наук України про визнання недійсним та скасування розпорядження, визнання недійсним свідоцтва про право власності на нерухоме майно, визнання права користування житловим приміщенням.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 06 листопада 2024 року позовну заяву залишено без руху з наданням позивачу строку для усунення її недоліків протягом п`яти днів з дня отримання її копії.

Одночасно роз`яснено позивачу, що у випадку невиконання ухвали щодо усунення недоліків, позовна заява буде вважатися неподаною та повернута останньому.

Зазначену ухвалу суду отримано позивачем ОСОБА_1 12 листопада 2024 року, про що свідчить Довідка про доставку електронного документу в електронному кабінеті системи «Електронний суд». Довідку долучено до матеріалів справи.

18 листопада 2024 року позивачем подано до суду через систему «Електронний суд» заяву про усунення недоліків, разом з якою позивач долучив квитанцію про сплату судового збору.

Відповідно до ч. 4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Пунктом 2 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» визначено, що за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана, зокрема, фізичною особою, становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Частиною третьою статті 6 Закону України «Про судовий збір», визначено, що у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Так, виходячи з положень ст. 4 Закону України «Про судовий збір», позивачу необхідно сплатити судовий збір у розмірі 1 211,20 грн. за кожну вимогу немайнового характеру, разом за 3 вимоги 3 633,60 та надати до суду документ, який би підтверджував сплату судового збору, з урахування вимог ч. 3 ст. 6 ЗУ «Про судовий збір», або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Згідно частин 1, 3 статті 9 Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VI "Про судовий збір" судовий збір сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України.

Відповідно до частини другої статті 9 Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VI "Про судовий збір" суд перед відкриттям провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

У зв`язку із цим суд повинен перевірити, щоб платіжне доручення на безготівкове перерахування судового збору, квитанція установи банку про прийняття платежу готівкою, що додаються до позовної заяви (заяви, скарги), містили відомості про те, за яку саме позовну заяву (заяву, скаргу, дію) сплачується судовий збір.

Перевірку зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України реалізовано за допомогою комп`ютерної програми документообігу загальних судів "Д-3". Дані щодо підтвердження сплати (повернення) судового збору надходять в автоматичному режимі до "Д-3", при цьому виконується автоматичне поєднання записів про сплату (повернення) судового збору, які зазначаються в обліково-статистичній картці справи, з записами підтверджень про оплату (повернення) судового збору, які надійшли з Державної казначейської служби України.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем до позовної заяви долучено квитанцію №210225355 від 09.08.2024 на суму 3633,60 грн.

Разом з тим, за наданою позивачем квитанцією не було здійснено зарахування вказаних коштів до Управління Державної казначейської служби України у Голосіївському районі м. Києва у справі №752/22998/24, вказане платіжне доручення вже було долучено до іншої цивільної справи № 752/15411/24.

Таким чином, у встановлений судом строк позивач не усунув зазначені в ухвалі суду недоліки позовної заяви.

Відповідно до частини 3 ст. 185 Цивільного процесуального кодексу України якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Керуючись ст.ст. 175, 177, 185, 258-261, 353 Цивільного процесуального кодексу України,

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Національної Академії Наук України про визнання недійсним та скасування розпорядження, визнання недійсним свідоцтва про право власності на нерухоме майно, визнання права користування житловим приміщенням - вважати неподаною та повернути позивачеві.

Роз`яснити позивачеві, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до суду в порядку, встановленому законом.

Копію ухвали разом з позовною заявою та доданими до неї документами надіслати особі, яка подала позовну заяву.

Ухвала набирає законної сили згідно статті 261 Цивільного процесуального кодексу України та може бути оскаржена до Київського апеляційного суду за правилами, встановленими статтями 353-355 Цивільного процесуального кодексу України.

Суддя А.О. Митрофанова