ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1123/25 Справа № 233/1839/24 Суддя у 1-й інстанції - Левчук О. О. Суддя у 2-й інстанції - Остапенко В. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 січня 2025 року м.Кривий Ріг

справа № 233/1839/24

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Остапенко В.О.

суддів Бондар Я.М., Зубакової В.П.

сторони:

позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр»

відповідач ОСОБА_1

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, в порядку ч.13 ст. 7, ч.2 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Григоренко Андрій Олександрович, на рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 13 вересня 2024 року, яке ухвалено суддею Левчук О. О. у м. Костянтинівка Донецької області, відомості щодо дати складання повного судового рішення в матеріалах справи відсутні,

УСТАНОВИВ:

У березні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» (далі - ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР») звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, який обґрунтований наступним.

09 травня 2021 року ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та ОСОБА_1 уклали договір про надання фінансових послуг № 141 «Стандартний».

Згідно з п. 1.1 договору товариство зобов`язалося надати позичальникові кредит без конкретної споживчої мети на суму, яка зазначається та погоджується сторонами в заяві-анкеті та складає 4 000 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитом, нараховані відповідно до умов цього договору, його додатків та правил.

На виконання умов укладеного договору позикодавцем перераховано грошові кошти на рахунок позичальника у розмірі 4 800 грн. Договір укладено в електронній формі, шляхом підписання електронним підписом відповідача (вчиненим одноразовим ідентифікатором). Відповідач здійснив дії, спрямовані на укладання вказаного вище договору, шляхом заповнення заяви про надання (отримання) грошових коштів на сайті позикодавця, з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору та зазначення інформації щодо реквізитів банківської картки, на рахунок якої в подальшому позикодавцем було перераховано грошові кошти.

01 грудня 2021 року між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір факторингу № 1-12, відповідно до якого товариство відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» право грошової вимоги до боржників за договорами, у тому числі за договором про надання фінансових послуг № 141 від 09 травня 2021 року, що укладений між товариством та позичальником.

В свою чергу, ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги до позичальників ТОВ «Коллект Центр» відповідно до договору про відступлення прав вимоги № 10-03/2023/01 від 10 березня 2023 року, в тому числі за договором про надання фінансових послуг № 141 від 09 травня 2021 року, що укладений між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та ОСОБА_1 .

Не виконуючи належним чином зобов`язання за договором позики, відповідач порушив норми законодавства та умови кредитного договору.

Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом, що підлягає стягненню з позичальника станом на 27 березня 2024 року, відповідно до розрахунку заборгованості, заборгованість становить 92 185,44 грн, з яких: 4 800 грн заборгованість за кредитом (за тілом кредиту); 87 385,44 грн заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги.

Разом з тим, з урахуванням принципу розумності, співмірності та пропорційності, позивач просив суд стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 48 036 грн, з яких: 4 800 грн заборгованість за кредитом (за тілом кредиту) та 43 236 грн заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги. Також позивача просив стягнути з відповідача сплачений судовий збір у розмірі 3 028 грн та витрати на правову допомогу у розмірі 13 000 грн.

Рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 13 вересня 2024 року позов задоволено, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Коллект Центр» заборгованість Кредитним договором № 141 від 09 травня 2021 року у розмірі 48 036 грн. Стягнуто з з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Коллект Центр`судовий збір у розмірі 3 028 грн та витрати на правову допомогу в розмірі 5 000 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Григоренко А.О., посилаючись на порушення районним судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення по справі про відмову в задоволенні позовних вимог позивача.

В обґрунтування апеляційної скарги представник відповідача посилається на безпідставність стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором, оскільки судом прийнято до уваги неналежні та недопустимі докази на підтвердження, нібито, отримання відповідачем від ТОВ «Служба миттєвого кредитування» кредитних коштів.

Суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність у позивача права вимоги за договором про надання фінансових послуг № 141 «Стандартний» до відповідача.

Також суд стягнув відсотки за кредитним договором, нараховані поза межами строку кредитування, що суперечить правовій позиції Великої Палати Верховного Суду від 05 квітня 2023 року у справі № 910/4518/16.

У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ "Коллект центр" просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, апеляційну скаргу - залишити без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах заявлених вимог, доводів апеляційної скарги та відзиву на апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що 09 травня 2021 року ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та ОСОБА_1 уклали договір про надання фінансових послуг № 141 «Стандартний». Згідно з п. 1.1 договору товариство зобов`язалося надати позичальникові кредит без конкретної споживчої мети на суму, яка зазначається та погоджується сторонами в заяві-анкеті та складає 4 800 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитом, нараховані відповідно до умов цього договору, його додатків та правил.

Відповідно до додатку до кредитного договору, заяви-анкети (для отримання кредиту) відповідач просить товариство надати кредит на особисті потреби в розмірі 4 800 грн.

Кредит надано на строк, зазначений у заяві - анкеті та графіку платежів, який є додатком цього договору та є невід`ємною його частиною.

Орієнтовний строк повернення кредиту - 17 днів з моменту отримання кредиту. У разі сплати всіх нарахованих на дату такої сплати процентів, орієнтовний строк повернення кредиту нараховується та становить 17 днів з моменту сплати всіх нарахованих процентів.

Розділом 1 умов договору визначено, що проценти за користування кредитом розраховуються від суми кредиту за кожен день користування, протягом фактичного строку користування кредитом починаючи з першого дня перерахування суми кредиту у наступному розмірі: а) 2% за умови сплати всіх нарахованих процентів за користування кредитом не пізніше, ніж протягом орієнтовного строку повернення кредиту; б) починаючи з першого дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 1,64 % порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п. а); в) починаючи з 15 дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 1,38% порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п. б); г) починаючи з 30 дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 2,65% порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п. в).

Відповідно до пунктів 1.4.1 і 1.4.2 договору нараховані проценти підлягають обов`язковій сплаті на 17 день з моменту отримання кредиту, в сумі, що нарахована за фактичний строк користування кредитом на дату сплати. В разі, якщо сума кредиту лишається неповернутою після орієнтовного строку повернення кредиту, проценти підлягають обов`язковій сплаті кожні 17 днів у сумі, нарахованій за фактичний строк користування кредитом.

Згідно п. 1.9 договору граничний строк кредитування (строк дії договору) 1 рік.

В анкеті - заяві на отримання кредиту, що є додатком № 1 до кредитного договору та невід`ємною його частиною, відповідач підтвердив, що він ознайомлений з примірним (типовим) кредитним договором та усіма його додатками, включаючи Правила надання грошових коштів у позику, у тому числі на умовах фінансового кредиту ТОВ «Служба миттєвого кредитування», що розміщені на офіційному сайті www.bistrozaim.ua, виявив бажання отримати кредит на особисті потереби у розмірі 4 200 грн. Орієнтовний строк повернення кредиту у заяві теж визначено 17 днів з моменту отримання кредиту.

Умовами вказаного договору погоджено сторонами використання клієнтом електронного підпису (п.1.6).

Також, у анкеті - заяві зазначено, що нараховані проценти підлягають обов`язковій сплаті на 17 день з моменту отримання кредиту. Строком на 365 днів з правом повернення достроково та зобов`язався повернути кредит у розмірі 4 200 грн та сплатити проценти у розмірі 1 632 грн.

Умови сплати розміру процентів за весь час фактичного користування кредитом визначено аналогічно п.1.4 договору про надання фінансових послуг № 141 від 09 травня 2021 року (а.с.5).

ОСОБА_1 здійснив дії, спрямовані на укладення кредитного договору, який є предметом позову та не заперечував факт його підписання.

В установленому законом порядку вказаний договір недійсним не визнавався і є чинним.

Відповідно до листа ТОВ «Фінансова компанія «Вей Фор Пей» 09 травня 2021 року було здійснено переказ коштів на картку, яка належить позичальнику у сумі 4 800 грн.

01 грудня 2021 року між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір факторингу № 1-12, відповідно до якого товариство відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» право грошової вимоги до боржників за договорами, у тому числі за договором про надання фінансових послуг № 141 від 09 травня 2021 року, що укладений між товариством та позичальником.

Відповідно до Акту приймання-передавання Реєстру боржників в електронному вигляді за договором факторингу № 1-12 від 03 грудня 2021 року, що є додатком № 2 до договору факторингу № 1-12 від 01 грудня 2021 року, клієнт передав, а фактор прийняв право вимоги по боржниках у кількості 31632 боржників. Загальна сума простроченої заборгованості складає 60 183 678,63 грн. Вартість угоди 5 535 543,12 грн що підтверджується платіжним дорученням № 307600018.

З додатку № 3 до договору факторингу № 1-12 від 01 грудня 2021 року та витягу з додатку № 3 до договору факторингу № 1-12 від 01 грудня 2021 року вбачається, що ТОВ «Служба миттєвого кредитування» передало, а ТОВ «Вердикт Капітал» прийняло право вимоги до боржника ОСОБА_1

10 березня 2023 року між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» укладено договір № 10-03/2023/01 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, за умовами якого ТОВ «Вердикт Капітал» як первісний кредитор відступив шляхом продажу новому кредитору ТОВ «Коллект Центр» в обсязі та на умовах, визначених цим договором, права вимоги до боржників згідно з додатками № 1, N 3 до договору.

Передання вказаних грошових вимог оформлено актом прийому-передачі Реєстру боржників за договором № 10-03/2023/01 від 10 березня 2023 року про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 10 березня 2023 року, що є додатком № 4 до договору.

З додатку № 3 до договору № 10-03/2023/01 від 10 березня 2023 року та витягу з додатку № 3 до договору № 10-03/2023/01 від 10 березня 2023 вбачається, що ТОВ «Вердикт Капітал» передало, а ТОВ «Коллект Центр» прийняло право вимоги до боржника ОСОБА_1 .

За загальними положеннями ЦПК України на суд покладено обов`язок під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів.

Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Отже, свобода договору означає право громадян або юридичних осіб вступати чи утримуватися від вступу у будь-які договірні відносини. Свобода договору проявляється також у можливості наданій сторонам визначити умови такого договору.

За положеннями статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (ч. 1 статті 638 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч.1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5, 6 ст. 203 цього Кодексу, а саме: зміст правочину не може суперечити ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Частиною 1 статті 205 ЦК України визначено правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з п. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Кредитний договір укладається у письмовій формі (частина перша статті 1055 ЦК України ).

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства (частини перша та друга статті 207 ЦК України в редакції, чинній на момент укладення кредитного договору).

Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» , електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.

У частині третій вказаної статті зазначено, що електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (частина 12 статті 11 Закону). Вищевикладене узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 14.06.2022 по справі № 757/40395/20-ц.

Згідно з приписами статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» , якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема, електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з нормами ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним.

Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем на підтвердження позовних вимог подано розрахунок заборгованості, вичерпну інформацію про отримання коштів позичальником ОСОБА_1 , наявність заборгованості та перехід права вимоги про стягнення такої від первісного кредитора до правонаступника.

Надані позивачем докази суд першої інстанції вірно визнав належними та допустимими, достовірними і достатніми, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог, вони логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують наявність підстав для стягнення заборгованості.

Щодо доводів апелянта про те, що суд стягнув відсотки за кредитним договором, нараховані поза межами строку кредитування, що суперечить правовій позиції Великої Палати Верховного Суду від 05 квітня 2023 року у справі № 910/4518/16, колегія суддів зазначає наступне.

Укладеним сторонами 09 травня 2021 року договором про надання фінансових послуг визначений орієнтовний строк повернення кредиту - 17 днів з моменту отримання коштів.

В орієнтовний строк повернення кредиту (17 днів) ОСОБА_1 зобов`язання за вказаним кредитним договором не виконав, жодних платежів не здійснив.

Тому, проценти за користування кредитними коштами, починаючи з першого дня перерахування суми кредиту, як це передбачено п.1.4 умов договору, за період з 09 травня 2021 року по 27 березня 2021 року мали визначатися на підставі пп.а п.1.4 договору.

У подальшому, після закінчення орієнтовного строку повернення кредиту і протягом всього часу фактичного користування кредитними коштами, але не більше граничного строку кредитування, який визначено сторонами в 1 рік, проценти повинні розраховуватися відповідно до пп.б,в,г п. 1.4 умов договору від 09 травня 2021 року.

За такого, загальний розмір процентів за несвоєчасне повернення кредитних коштів та весь час граничного строку фактичного користування кредитом, підлягає стягненню з відповідача у розмірі 43 236 грн, що відповідає п.1.4,1.4.1,1.4.2 умов Договору, які були погоджені сторонами та не суперечить заяві - анкеті для отримання кредиту та відповідачем не спростовано,.

В матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження належного виконання умов договору та контр-розрахунок заборгованості, здійснений відповідачем.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не звернув увагу на умови кредитного договору та заяву - анкету для отримання кредиту, в яких строк повернення кредиту, порядок нарахування відсотків та відсоткова ставка чітко не визначені, тому не можна вважати, що сторони належним чином узгодили відповідальність за прострочення грошового зобов`язання у виді сплати процентів за несвоєчасне повернення кредитних коштів, є помилковими та пов`язані з неправильним тлумаченням умов договору.

Колегією суддів не приймаються до уваги доводи апеляційної скарги про те, що судом прийнято до уваги неналежні та недопустимі докази на підтвердження, нібито, отримання відповідачем від ТОВ «Служба миттєвого кредитування» кредитних коштів, оскільки відповідно до листа ТОВ «Фінансова компанія «Вей Фор Пей» 09 травня 2021 року було здійснено переказ коштів на картку, яка належить позичальнику у сумі 4 800 грн, доказів того, що грошові кошти були переведено на карту, що не належить відповідачу, останнім не надано.

Посилання апелянта в апеляційній скарзі на те, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність у позивача права вимоги за договором про надання фінансових послуг № 141 «Стандартний» до відповідача спростовуються наявною в матеріалах справи копією договору факторингу № 1-12 від 01 грудня 2021 року, укладеного між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та ТОВ «Вердикт Капітал» та копією договору про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги № 10-03/2023/01 від 10 березня 2023 року, укладеного між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр», з відповідними додатками та реєстрами до вказаних договорів.

Інші доводи, викладені в апеляційні скарзі, не спростовують висновків суду, фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте, відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України, оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена. Судом першої інстанції повно та всебічно досліджені обставини справи, перевірені письмові докази та надано їм належну оцінку.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв`язку із чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін.

На підставі статті 141 ЦПК України, судові витрати понесені сторонами в зв`язку з переглядом судового рішення розподілу не підлягають, оскільки апеляційна скарга залишена без задоволення.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 382-384 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Григоренко Андрій Олександрович, залишити без задоволення.

Рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 13 вересня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складений 03 січня 2025 року.

Головуючий:

Судді: