Справа № 497/2941/25
Провадження № 2/497/1663/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.12.2025 року Болградський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді Раца В.А.,

секретаря Божевої І.Д.,

без участі сторін,

розглянувши у порядку загального позовного провадження, у відкритому підготовчому засіданні в місті Болграді, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до Кубейської сільської ради Болградського району Одеської області про визнання права власності, -

ВСТАНОВИВ:

07.11.2025 року представник позивачів ОСОБА_5 , яка підтвердила свої повноваження електронним ордером серії ВН №1605533 від 05 листопада 2025 року (а.с.46), звернулася до суду в інтересах позивачів з позовом та просить постановити судове рішення, яким визнати за позивачами право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і дворовими спорудами за адресою: АДРЕСА_1 в наступних частках:

- за позивачем ОСОБА_1 на 1/5 частину як за спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_6 та на 1/5 частину як за членом колгоспного двору;

- за позивачами ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 за кожною по 1/5 частини як за членами колгоспного двору.

Вимоги мотивовані тим, що вищезазначений будинок відносився до колгоспного двору, до складу якого входили ОСОБА_6 , ОСОБА_1 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , тобто кожний придбав право власності на житловий будинок по 1/5 частині, вони володіли цім будинком, але не оформили право власності. ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_6 та після його смерті спадщину прийняла дружина ОСОБА_1 фактом спільного проживання з померлим на момент смерті та частково оформила спадщину. Спадкоємець ОСОБА_1 звернулася до нотаріуса з метою оформлення спадщини, але нотаріус, виявивши відсутність правовстановлюючих документів на будинок, розташований за вище вказаною адресою, відмовила позивачу у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом. Для реєстрації права власності на свої частки у будинку позивачі звернулися до державного реєстратора, але їм також було відмовлено, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу на житловий будинок. За захистом своїх невизнаних прав, позивачі змушені звернутися до суду з цією позовною заявою.

Ухвалою судді від 17.11.2025 року було відкрито загальне позовне провадження та витребувано інформацію щодо заведеної спадкової справи відносно ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.58).

Витребувана судом інформація надійшла до суду 11.12.2025 року (а.с.62-90).

Сторони в судове засідання не з`явилися.

Представник позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 адвокат Сахарова Н.М. в позовній заяві просила розглянути справу у відсутності позивачів (а.с.3 на звороті).

Представники відповідача - Кубейської сільської ради Болградського району Одеської області сільський голова Арабаджи М.С. надав 02.12.2025 року через систему «Електронний суд» заяву про розгляд справи у відсутності представника відповідача, заперечень щодо заявлених позовних вимог не надав (а.с.61).

Відповідно до ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі виходячи з наступного.

Судом встановлено, що станом на 14 квітня 1991 року житловий будинок (домоволодіння), розташований за адресою: АДРЕСА_1 , належав до типу колгоспного двору (колгоспників) та до його складу входили члени цього двору: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та позивачі по справі - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . На підставі ст.123 ЦК України в редакції 1963 року, яка діяла станом на 14 квітня 1991 року, кожен член колгоспного двору придбав право власності на майно цього колгоспного двору в рівних частках, тобто по 1/5 частки будинку з господарськими будівлями та дворовими спорудами. Це підтверджується довідкою №08-09/243, яка видана 20.06.2025 року секретарем виконавчого комітету Кубейської сільської ради Бальжик Т. (а.с.27).

Так, зміна прізвищ позивачів підтверджується наступними доказами:

- свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 , що видане 11 грудня 1999 року Червоноармійською сільською радою Болградського району Одеської області, відповідно до якого ОСОБА_13 та ОСОБА_11 уклали шлюб та після його реєстрації дружині присвоєно прізвище « ОСОБА_14 » (а.с.28);

- свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 , що видане 17 жовтня 2008 року Київським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, відповідно до якого ОСОБА_15 та ОСОБА_12 уклали шлюб та після його реєстрації дружині присвоєно прізвище « ОСОБА_16 » (а.с.29);

- копією свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_3 , що видане 26 лютого 1994 року Червоноармійською сільською радою Болградського району Одеської області, відповідно до якого ОСОБА_17 та ОСОБА_10 уклали шлюб та після його реєстрації дружині присвоєно прізвище « ОСОБА_18 », яка міститься в матеріалах спадкової справи (а.с.75), на даний момент шлюб розірвано на підставі рішення суду від 15.01.2020 року по справі №497/1718/19 (а.с.30-31);.

Згідно вимог ст. 7 Конституції СРСР 1936 року колгоспним двором є родинно-трудове об`єднання осіб, всі або більшість працездатних членів якого є членами колгоспу, беруть участь особистою працею в колгоспному виробництві, отримують основні доходи від суспільного господарства колгоспу і, крім того, ведуть особисте підсобне господарство на присадибній земельній ділянці.

Відповідно затверджених ЦСУ СРСР 13 квітня 1979 року № 11215 «Вказівок по веденню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів», визначення в сільській місцевості громадського типу господарства в погосподарській книзі та відомостей щодо членів колгоспного двору, що має правове значення, було покладено на сільські ради.

Надалі порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 12 травня 1985 року № 5-24/26, а згодом - Вказівками, затвердженими постановою Держкомстату СРСР від 25 травня 1990 року № 69.

Згідно з п.9 зазначених Вказівок окремим господарством є особи, що проживають разом та ведуть спільне домашнє господарство.

Відповідно до змісту Вказівок №5-24/26 і №69 суспільна група господарства визначалась залежно від роду занять голови господарства (сім`ї). Особи, які працюють у колгоспі, але не є членами колгоспу, належать до суспільної групи робітників або службовців залежно від займаної посади.

Згідно Закону України «Про власність» від 15.04.1991 року, пункту 6 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» №20 від 22.12.1995 року, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба).

Відповідно до ст.ст. 120,123 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), чинного на час існування колгоспних дворів, майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності. Розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору.

Спори щодо майна колишнього колгоспного двору мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору.

Виходячи з вимог ст.ст. 120,123 ЦК України в редакції 1963 року, які діяли станом на 15.04.1991 року і регулювали власність колгоспного двору, право власності на майно колгоспного двору (спірне будинковолодіння) мали ОСОБА_6 , ОСОБА_1 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 в рівних частинах, по 1/5 кожний. Відповідно до абз.2 п.6 Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31.01.1966 року, яка втратила чинність в 1996 році, не підлягали реєстрації будинки та домоволодіння, що розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу, але до них не приєднані. У сільській місцевості оформлення індивідуальних (приватних будинків) станом на 1991 рік здійснювалось шляхом внесення відповідного запису у погосподарській книзі сільської ради та відкриття особового рахунку на ім`я власника.

Згідно ч.1 ст. 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 01.07.2004 року зі змінами та доповненнями, державна реєстрація прав є обов`язковою. В ч.4 ст. 3 цього ж Закону визначено, що права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень.

Як вбачається з абз. 3 частини 3 ст. 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація прав власності, з подальшою видачею свідоцтва про право власності на об`єкти ( індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них), що розташовані на територіях сільських рад та які закінчені будівництвом до 05 серпня 1992 року, щодо яких раніше не здійснювалась державна реєстрація прав власності для осіб, за якими закріплені особові рахунки в погосподарських книгах відповідних сільських рад, здійснюється на підставі поданої заяви та виписки із зазначених книг, наданої виконавчим органом сільської ради ( у разі, якщо такий орган не створений, - сільським головою) або відповідною архівною установою, а також інших документів, визначених у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Згідно зі змістом ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Але рішеннями державного реєстратора прав на нерухоме майно Центру надання адміністративних послуг Болградської міської ради Нікіта І.В. №80628440, №80627756, від 01.09.2025 року, №80588381 від 28.08.2025 року, №80593482 від 29.08.2025 року позивачам ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , відмовлено у проведенні державної реєстрації права власності на відповідні частки у вищевказаному житловому будинку у зв`язку з відсутністю документу, що підтверджує виникнення, перехід та припинення права власності (а.с.51,52,53,54).

Тобто позивачами ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 доведена вимога, щодо визнання за ними права власності по 1/5 частки за кожною у вище вказаному житловому будинку, як за членом колгоспного двору.

Щодо права власності в порядку спадкування.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 від 06.02.2014 року, яке видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Болградського районного управління юстиції в Одеській області, ОСОБА_6 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.19).

Після його смерті відкрилася спадщина на все належне йому на день смерті майно, в тому числі на 1/5 частину у вищевказаному житловому будинку.

Єдиним спадкоємцем за законом першої черги відповідно до вимог ст. 1261 ЦК України, після смерті ОСОБА_6 , яка прийняла спадщину фактом постійного (спільного) проживання з померлим на момент смерті, що відповідає вимогам ст. 1268 ЦК України, є його дружина ОСОБА_1 , та підтверджується наступними доказами:

- свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_5 , виданим 17 червня 1975 року Червоноармійською сільською радою Болградського району Одеської області на підставі актового запису №32 від 17.06.1975 року, відповідно до якого ОСОБА_6 та ОСОБА_22 одружилися та прізвище дружини після реєстрації шлюбу змінено на « ОСОБА_23 » (а.с.22);

- довідкою про склад сім`ї №08-09/244, яка видана 20.06.2025 року секретарем виконавчого комітету Кубейської сільської ради Бальжик Т., відповідно до якої на момент смерті ОСОБА_6 до складу його сім`ї (зареєстрованими за однією адресою) входили дружина ОСОБА_1 та донька ОСОБА_21 (а.с.21);

- матеріалами спадкової справи №86/2014 щодо майна ОСОБА_6 , заведеною 21.07.2014 року приватним нотаріусом Болградського районного нотаріального округу Одеської області Агбун М.І. (а.с.63-90), відповідно до яких 21.07.2014 року до нотаріуса з особистою заявою звернулася спадкоємиця ОСОБА_1 , яка прийняла спадщину та просила видати на її ім`я свідоцтво про право на спадщину за законом (а.с.64), інша спадкоємиця, зареєстрована з померлим за однією адресою ОСОБА_4 особистою заявою №218 від 31.07.2014 року відмовилась від прийняття спадщини за законом (а.с.70). Інші спадкоємці за законом першої черги, дочки померлого - ОСОБА_3 і ОСОБА_2 , також надали 31.07.2014 року особисті заяви №219, №220 про відмову від спадщини після смерті батька (а.с.71, 72). На деяке майно спадкоємцем ОСОБА_1 було видане свідоцтво про право на спадщину за законом (а.с.87 на звороті), але доказів оформлення права на спадщину за законом на житловий будинок матеріали спадкової справи не містять.

Тобто після смерті ОСОБА_6 спадщину прийняла позивач по справі ОСОБА_1 .

Постановою приватного нотаріуса Болградського районного нотаріального округу Одеської області Агбун М.І. вих. №390/02.31 від 01.07.2025 року позивачу ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок після смерті чоловіка ОСОБА_6 , у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу, який підтверджував би належність цих часток в житловому будинку спадкодавцям (а.с.50).

Відповідно до ч.1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Статтями 1216-1218 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Як вбачається з вимог ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ст. 1270, ч.3 ст. 1272 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Частиною 1 ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Досліджені матеріали справи, відповідають встановленим нормам законодавства, тому суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки відповідач визнав позов і обставини визнані сторонами не підлягають доказуванню у відповідності до ст. 82 ч.1 ЦПК України. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб.

Керуючись ст.ст. 328, 392, 1222, 1261, 1268, 1270, 1273 ЦК України, ст.ст. 12, 81, 82, 200, 259, 263-265, 354 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до Кубейської сільської ради Болградського району Одеської області про визнання права власності - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_6 , в порядку спадкування, після смерті чоловіка ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_7 , право власності на 1/5 частину житлового будинку з господарськими будівлями та дворовими спорудами при ньому по АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_6 , право власності на 1/5 частину житлового будинку з господарськими будівлями та дворовими спорудами при ньому по АДРЕСА_1 , як за членом колгоспного двору.

Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , житловий масив «Дружний», с.Лиманка, Одеська область, РНОКПП НОМЕР_7 , право власності на 1/5 частину житлового будинку з господарськими будівлями та дворовими спорудами при ньому по АДРЕСА_1 , як за членом колгоспного двору.

Визнати за ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_8 , право власності на 1/5 частину житлового будинку з господарськими будівлями та дворовими спорудами при ньому по АДРЕСА_1 , як за членом колгоспного двору.

Визнати за ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_9 , право власності на 1/5 частину житлового будинку з господарськими будівлями та дворовими спорудами при ньому по АДРЕСА_1 , як за членом колгоспного двору.

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя В.А. Раца