У Х В А Л А

18 грудня 2025 року

м. Київ

справа № 7760/2096/22

провадження № 61-15424ск25

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Ігнатенка В. М. (суддя-доповідач), Ситнік О. М., Фаловської І. М.,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Ліщишин Ігор Віталійович, на рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 30 червня 2023 року та постанову Київського апеляційного суду

від 24 вересня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відібрання дитини та повернення її матері, визначення місця проживання дитини з матір`ю, та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Виконавчий комітет Шосткинської міської ради, Служба у справах дітей та сім`ї Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації про визначення місця проживання дитини з батьком,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2022 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про відібрання дитини та повернення її матері, визначення місця проживання дитини з матір`ю та відшкодування моральної шкоди в розмірі 20 000 грн.

У лютому 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_2 про визначення постійного місця проживання дитини разом з батьком.

Рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 30 червня 2023 року позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 відшкодування моральної шкоди

в розмірі 10 000 грн.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_1 задоволено.

Визначено місце проживання неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з батьком ОСОБА_1 .

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Постановою Київського апеляційного суду від 15 травня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково.

Рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 30 червня 2023 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов ОСОБА_2 задоволено частково. Відібрано малолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у ОСОБА_1 . Повернуто малолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 за адресою реєстрації: АДРЕСА_1 .

Визначено місце проживання неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір`ю - ОСОБА_2 .

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 - відмовлено.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Постановою Верховного Суду від 15 січня 2025 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.

Постанову Київського апеляційного суду від 15 травня 2024 року в частині позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відібрання дитини та повернення її матері скасовано та залишено в цій частині в силі рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 30 червня 2024 року.

Постанову Київського апеляційного суду від 15 травня 2024 року в частині позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визначення місця проживання дитини, та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місяця проживання дитини - скасовано, справу в цій частині направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постановою Київського апеляційного суду від 24 вересня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 в частині вирішення позовних вимог про визначення місця проживання дитини задоволено.

Рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 30 червня 2023 року в частині позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визначення місця проживання дитини з матір`ю, та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до

ОСОБА_2 про визначення місяця проживання дитини з батьком - скасовано, та ухвалено в частині позовних вимог ОСОБА_2 нове судове рішення про задоволення позову.

Визначено місце проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір`ю - ОСОБА_2 .

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 - відмовлено.

08 грудня 2025 року представник ОСОБА_1 - адвокат Ліщишин І. В. засобами поштового зв`язку подав до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 30 червня 2023 року та постанову Київського апеляційного суду від 24 вересня 2025 року.

У касаційній скарзі представник заявника просить суд касаційної інстанції скасувати постанову апеляційного суду, а рішення суду першої інстанції в частині позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визначення місця проживання дитини та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини змінити та викласти його мотивувальну частину в редакції цієї постанови.

У частині першій статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження

(про відмову у відкритті касаційного провадження).

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга, з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).

Згідно із частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Підставою касаційного оскарження судових рішень представник заявника зазначає пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України, а саме, що суди не врахували правові висновки Верховного Суду у подібних правовідносинах, викладені у постановах

17 жовтня 2018 року у справі № 402/428/16-ц, від 14 лютого 2019 року у справі

№ 377/128/18, від 13 березня 2019 року у справі № 631/2406/15-ц, від 24 квітня

2019 року у справі № 300/908/17, від 02 листопада 2020 року у справі № 552/2947/19, від 09 листопада 2020 року у справі № 753/9433/17, від 13 листопада 2020 року

у справі № 760/6835/18, від 02 грудня 2020 року у справі № 180/1954/9,

від 23 вересня 2021 року у справі № 223/306/20 ,від 01 березня 2023 року у справі

№ 643/16285/20, від 28 квітня 2022 року у справі № 359/6726/20, від 28 вересня

2022 року у справі № 461/9136/19, від 21 травня 2024 року у справі № 484/1265/23, від 31 січня 2024 року у справі № 449/1019/20, від 22 травня 2024 року у справі

№ 757/13109/21, від 06 грудня 2023 року у справі № 638/14619/18, від 09 квітня

2025 року у справі № 643/7307/20.

Крім цього, представник заявника вказує, що суд апеляційної інстанції встановив обставини справи, що мають суттєве значення, на підставі недопустимих доказів, а саме аудіозаписів розмов, відповіді на відзив від 17 квітня 2023 року (пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України).

Також, представник заявника вказує, що апеляційний суд не виконав вказівки Верховного Суду у цій справі, які викладені у постанові від 15 січня 2025 року.

Представник заявника разом з касаційною скаргою подав клопотання про зупинення дії постанови Київського апеляційного суду від 24 вересня 2025 року до закінчення її перегляду в касаційному порядку.

В обґрунтування вказаного клопотання вказує, що негайне виконання оскаржуваної постанови призведе до психотравмуючої ситуації для малолітньої дитини, оскільки буде розірвано її сталий емоційний зв`язок з батьком, змінено усталений спосіб життя та дитину буде переміщено в значно небезпечний регіон до кордону із російською федерацією.

Частиною восьмою статті 394 ЦПК України встановлено, що за наявності клопотання особи, яка подала касаційну скаргу, суд у разі необхідності вирішує питання про зупинення виконання рішення (ухвали) суду або зупинення його дії.

Частиною першою статті 436 ЦПК України передбачено, що суд касаційної інстанції за заявою учасника справи або за своєю ініціативою може зупинити виконання оскарженого рішення суду або зупинити його дію (якщо рішення не передбачає примусового виконання) до закінчення його перегляду в касаційному порядку.

Колегія суддів вважає за можливе відмовити у задоволенні клопотання представника заявника про зупинення дії постанови Київського апеляційного суду від 24 вересня 2025 року, оскільки оскарження судових рішень у касаційному порядку не є безумовною підставою для їх зупинення судом касаційної інстанції, а припущення представника заявника щодо дій які можливо трапляться та/або не трапляться у майбутньому, судом не приймаються до уваги. Крім цього, суд звертає увагу, що представник заявника не надав будь-яких доказів на підтвердження того, що виконання оскаржуваних рішень призведе до розірвання емоційного зв`язку дитини з батьком та те, що дитину буде переміщено в значно небезпечний регіон.

Верховний Суд звертає увагу, що представник заявника не позбавлений можливості подати повторно клопотання про зупинення дії оскаржуваного рішення з його обґрунтуванням та наданням відповідних доказів на підтвердження вказаного.

В ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження та строк для подання учасниками справи відзиву на касаційну скаргу (частина восьма статті 394 ЦПК України).

Касаційна скарга подана у визначений законом строк та оформлена відповідно до вимог статті 392 ЦПК України, зокрема містить підстави касаційного оскарження, передбачені пунктами 1, 4 частини другої статті 389 ЦПК України.

З огляду на викладене, касаційний суд дійшов висновку про відкриття касаційного провадження та витребування матеріалів справи.

Керуючись статтями 389, 390, 392, 394, ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Ліщишин Ігор Віталійович, на рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 30 червня 2023 року та постанову Київського апеляційного суду від 24 вересня 2025 року.

Витребувати із Солом`янського районного суду міста Києва цивільну справу

№ 760/2096/22 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відібрання дитини та повернення її матері, визначення місця проживання дитини з матір`ю, та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Виконавчий комітет Шосткинської міської ради, Служба у справах дітей та сім`ї Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації про визначення місця проживання дитини з батьком.

Відмовити в задоволенні клопотання ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Ліщишин Ігор Віталійович, про зупинення дії постанови Київського апеляційного суду від 24 вересня 2025 року до закінчення її перегляду в касаційному порядку.

Надіслати учасникам справи копію касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк, що не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В. М. Ігнатенко

О. М. Ситнік

І. М. Фаловська