Справа № 645/7757/24
Провадження № 2/645/3195/24
У Х В А Л А

іменем України

06 січня 2025 року м. Харків

Суддя Фрунзенського районного суду м.Харкова Шарко О.П., розглянувши питання про відкриття провадження за позовною заявою ОСОБА_1 до Немишлянського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, третя особа Державний нотаріус Четвертої Харківської міської державної нотаріальної контори Черняк Наталія Вікторівна, про стягнення арешту з майна,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 до Немишлянського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, третя особа Державний нотаріус Четвертої Харківської міської державної нотаріальної контори Черняк Наталія Вікторівна, в якому просить суд зняти арешт з усього рухомого та нерухомого майна, що належало померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та який було накладено Фрунзенським відділом державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції.

Частина перша статті чотири ЦПК України визначає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст.13 ч.1 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Стаття 175ЦПК України встановлює обов`язкові вимоги до змісту та форми позовної заяви, обов`язок дотримання яких покладається на позивача.

Порядок звернення до суду за судовим захистом урегульований Цивільним процесуальним кодексом України. Подання позовної заяви має відбуватись з дотриманням певних умов.

Згідно ст.19ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом.

Ознайомившись з позовною заявою та доданими до неї документами, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає залишенню без руху з наступних підстав.

Згідно з постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 03 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», відповідачами у справі про зняття арешту з майна є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. У випадках, коли арешт майна проводився для забезпечення конфіскації чи стягнення майна на користь держави, як відповідач до участі у справі у встановленому законом порядку також залучається відповідний територіальний орган Державної фіскальної служби України.

Згідно з цією Постановою судам також роз`яснено, що у разі якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК. У зв`язку із цим боржник не може пред`являти позов, оскільки у судовому процесі він є відповідачем та законом для нього встановлений інший порядок вирішення питання (п. 5 Постанови).

Особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту (ч. 1ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження»). Підстави для зняття арешту виконавцем викладені в ч. 4ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження».

При цьому, якщо позивач оспорює дії державного виконавця, якими порушені його права і неправомірно не був знятий арешт з його майна державним виконавцем в порядку ч. 4ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», то тоді позивачу слід подати адміністративний позов на дії державного виконавця і визначитися з тим, які дії або рішення він просить визнати неправомірними і якими шляхами слід відновити порушені права.

У разі, якщо позивач подає позов про звільнення майна з-під арешту, то тоді слід мати на увазі, що відповідачем по справі є стягувач за виконавчим документом, за яким накладений арешт та боржник за цим виконавчим документом, а ВДВС залучається в якості третьої особи.

Таким чином належними відповідачем у справі про скасування арешту майна мають бути особи, в інтересах яких накладався цей арешт, а не державна виконавча служба.

Згідно з частиною першою статті 30 ЦПК України встановлено виключну підсудність для позовів, що виникають з приводу нерухомого майна.

За правилами виключної підсудності ці позови пред`являються за місцезнаходженням нерухомого майна або основної його частини.

Наприклад, це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (стаття 358 ЦК України); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (статті 364, 367 ЦК України); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті 370, 372 ЦК України); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Такий висновок викладено в пункті 42 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ».

Як визначено Верховним Судому постанові від 09 вересня 2020 року у справі №910/6644/18, виключна підсудність застосовується до тих позовів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, а спір може стосуватися як правового режиму нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані із нерухомим майном.

Позовні вимоги ОСОБА_1 виникають з приводу рухомого та нерухомого майна, зокрема того майна, яке позивач успадковує після смерті батька, проте позовна заява та додані до неї документи не містять відомостей про місцезнаходження цього майна, відтак суд не має можливості визначити підсудність справи.

Відповідно до ч. 4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

-Як вбачається зі змісту позову ОСОБА_1 , останній просить скасувати арешти, накладені на майно його батька ОСОБА_2 : - арешт на невизначене майно, рухоме та нерухоме майно, накладений на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження №634/В-7, виданої 14 жовтня 2009 року Фрунзенським відділом державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції, реєстраційний номер обтяження №9153065, дата реєстрації 15 жовтня 2009 року;

-арешт на невизначене майно, рухоме та нерухоме майно, накладений на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження №634/В-7, виданої 14 жовтня 2009 року Фрунзенським відділом державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції, реєстраційний номер обтяження №9158196, дата реєстрації 16 жовтня 2009 року;

-арешт на невизначене майно, все нерухоме майно, накладений на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження №403/В-7, виданої 01 лютого 2010 року Фрунзенським відділом державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції, реєстраційний номер обтяження №9472930, дата реєстрації 01 лютого 2010 року;

При розгляді справи суд буде змушений надати правову оцінку кожній із заявлених вимог окремо, тобто позивачем заявлено три вимоги немайнового характеру.

Згідно зі ст. 6 Закону України «Про судовий збір» судовий збір перераховується у безготівковій або готівковій формі. На підставі ст. 9 Закону України «Про судовий збір» судовий збір сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» встановлено у 2024році прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 3028,00 грн.

Згідно ч. 2ст. 4 Закону України «Про судовий збір», за подання до суду позовної заяви немайнового характеру фізичною особою ставка судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 1211,20 грн.

Згідно ч. 3 ст. 3 Закону України «Про судовий збір »при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Згідно ч. 3ст. 6 Закону України «Про судовий збір», у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Позивачем сплачено судовий збір у розмірі 968, 96 грн.

Позивач звертається до суду з вимогами трьому вимогами немайнового характеру, а судовий збір сплачує як за одну вимогу немайнового характеру.

Враховуючи, що представником позивача позовну заяву подано в електронній формі через систему «Електронний суд» позивачеві необхідно доплатити судовий збір в сумі 1937 грн. 92 коп. ( 968 грн. 96 коп. х 2) та надати до суду квитанцію про його сплату.

Тому необхідно надати строк для усунення зазначених недоліків шляхом подання уточненої позовної заяви.

Суд акцентує увагу позивача на тому, що право на доступ до правосуддя не є абсолютним, на цьому наголошує і Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях «Голдер проти Великої Британії» від 21.02.1975 року, «Де Жуффр де ля Прадель проти Франції» від 16.12.1992 року. Відтак, в кожному випадку позивач при зверненні до суду із позовом повинен дотримуватися норм процесуального законодавства.

Дотримання вимог ст. ст. 175, 177 ЦПК України при пред`явленні позову в суд є імперативним правилом, в тому числі і для суду.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його цивільних прав і обов`язків. Проте право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави. Разом з тим, такі обмеження не повинні впливати на доступ до суду чи ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди суті цього права, та мають переслідувати законну мету.

Частиною 3 ст. 185 ЦПК України зазначено, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

На підставі викладено, керуючись ст. ст. 175-177, 185, 258-261 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Залишити без руху позовну заяву ОСОБА_1 до Немишлянського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, третя особа Державний нотаріус Четвертої Харківської міської державної нотаріальної контори Черняк Наталія Вікторівна, про стягнення арешту з майна.

Надати строк для усунення недоліків десять днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і не підлягає оскарженню окремо від рішення суду. Заперечення на ухвалу включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя