ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/2203/24
Провадження № 2/210/87/25
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

14 січня 2025 року

Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючої-судді: Вікторович Н.Ю.,

за участі секретаря судового засідання: Біди А.В.,

представника позивача: Радіонової Н.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, за правилами спрощеного позовного провадження, з викликом сторін, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та поділ спільної сумісної власності подружжя, -

В С Т А Н О В И В:

18 квітня 2024 року адвокат Радіонова Наталія Євгеніївна звернулася до суду з позовом в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та просила суд визнати спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , трикімнатну квартиру загальною площею - 62,4кв.м., житловою площею - 43,6кв.м., розташовану на 2-му поверсі 9-поверхового житлового будинку, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 та двокімнатну квартиру загальною площею 41,8кв.м., житловою площею - 30,6кв.м., розташована на 4-му поверсі 5-ти поверхового житлового будинку, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 . Визнати в порядку поділу спільного майна подружжя за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 та визнати в порядку поділу спільного майна подружжя за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , право власності на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 .

В обґрунтування заявлених позовних вимог представник позивача зазначила, що 06 червня 2002 року позивач та відповідач уклали шлюб, за час перебування в шлюбі мають малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . 21 листопада 2013 року в інтересах сім`ї за спільні грошові кошти позивач та відповідач придбали квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , оформивши правочин договором купівлі-продажу квартири від 21.11.2013 року, засвідчений приватним нотаріусом Коваленко І.М. та зареєстровано в реєстрі за №1591, право власності на вказану квартиру зареєстровано за відповідачем ОСОБА_2 21 лютого 2018 року в інтересах сім`ї за спільні грошові кошти позивач та відповідач придбали квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , оформивши правочин договором купівлі-продажу квартири від 21.02.2018 року, засвідчений приватним нотаріусом Пахомовою Н.І та зареєстровано в реєстрі за №561, право власності на вказану квартиру зареєстровано за позивачем ОСОБА_1 . Позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу, однак, на момент звернення до суду з вказаним позовом призначено вказану позовну заяву до розгляду. У зв`язку з чим, посилаючись на вимоги ст.ст.60, 61, 63, 64, 68, 70 СК України представник позивача звернулась до суду з вказаним позовом в інтересах позивача.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 квітня 2024 року відкрито провадження по вказаній справі за правилами спрощеного позовного провадження, з викликом сторін (а.с.32).

24 травня 2024 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву від представника відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_4 в якому представник відповідача зазначила, що заявлені позовні вимоги визнаються відповідачем частково, відповідач не погоджується з обраним позивачем способом захисту в частині визнання, в порядку поділу спільного майна подружжя, за ОСОБА_1 , право власності на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 . У спірній квартирі по АДРЕСА_3 , у період часу з 2019 року по червень 2022 року відповідач проживала разом з їх малолітнім сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Малолітній син навчався в Криворізькій гімназії №26 Криворізької міської ради за місцем мешкання. У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України відповідач разом з малолітнім сином виїхали за межі України, після закінчення війни відповідач з сином планують повернутись проживати до України у квартиру в якій проживали до початку військової агресії. Крім того, квартира, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 є двокімнатною та має загальну площу 41,8кв.м., житлову площу - 30,6кв.м., а квартира, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , є трьохкімнатною квартирою, з загальною площею 62,4кв.м. та житловою площею 43,6кв.м. Посилаючись на вимоги ст.364 ЦК України, представник відповідача просила суд визнати за ОСОБА_2 в порядку поділу спільного майна подружжя, право власності на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , та не заперечували проти стягнення з відповідача на користь позивача грошову компенсацію у розмірі 10 000,00грн.

Ухвалою суду від 18 вересня 2024 року задоволено клопотання представника відповідача та витребувано з Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби інформації стосовно перетинання державного кордону України у період часу з січня 2022 року по липень 2024 року (включно) ОСОБА_1 (а.с.53).

Позивач у судовому засіданні присутній не був, присутня у судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_5 просила суд задовольнити позов у повному обсязі та посилаючись на обґрунтування наведені у позовній заяві просила суд позов задовольнити. Щодо твердження представника відповідача про необхідність визнання за відповідачем права власності на квартиру більшої площею, зазначила, що повнолітній син сторін зареєстрований проживає у вказаній квартирі та має намір у подальшому користуватись квартирою розташованою по АДРЕСА_3 , а тому, доцільним буде задоволення заявлених позовних вимог у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_4 в судовому засіданні присутніми не були, про час та місце розгляду справи представник повідомлена належним чином. Будучи присутньою у попередніх судових засіданнях представник відповідача заявлені позовні вимоги визнала частково, а саме заперечувала в частині визнання права власності в порядку поділу спільного майна подружжя квартири розташованою по АДРЕСА_3 за позивачем. В обґрунтування заперечень посилалась на викладені у відзиві на позовну заяву позицію. Крім того, щодо наміру старшого сину сторін проживати у квартирі розташованій по АДРЕСА_3 зазначила, що у вказаній квартирі відповідач разом зі своїми синами ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 проживали починаючи з 30 листопада 2018 року по 09 червня 2022 року та перестали проживати з червня 2022 року у зв`язку з військовою агресією, позивач у даному випадку не має жодного відношення до наміру повнолітнього сина проживати у вказаній квартирі та у позовних вимогах просить суд визнати права власності за ним. Позивач не зареєстрований у жодній з квартир які підлягають поділу спільного сумісного майна подружжя, не проживав у спірних квартирах, у зв`язку зі працею за кордоном, тому для нього не має значення яка з квартира буде за ним.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши матеріали справи та дослідивши письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з такого.

Згідно зі статтею 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (стаття 61 СК України).

Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентується статтею 63 СК України, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Розпорядження спільним сумісним майном подружжя може відбутися шляхом його поділу, виділення частки. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя.

Право подружжя на поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, закріплено у ст.69 СК України. Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а в разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга ст.71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга ст.364 Цивільного кодексу України).

Частинами 1, 2 ст.70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку.

Статтею 71 СК України встановлено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними.

Сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися "обставинами, що мають істотне значення", якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшення, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім`ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (абзац перший пункту 22 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 р. N11).

Зі змісту п.п.23, 24 постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007р. №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя`вбачається, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї.

Відповідно до п.30 постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007р. №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об`єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч.1 ст.63, ч.1 ст.65 СК.

При цьому суд враховує правові позиції ВСУ з аналогічних спорів, в яких ВСУ роз`яснює, що у процесі розгляду спорів про поділ майна подружжя необхідно враховувати такі обставини: час придбання майна; кошти, за які таке майно було придбано (джерело придбання); мета придбання майна, яка дозволяє визначити правовий статус сумісної власності подружжя.

Також, суд підкреслює, що тільки у випадку, якщо придбання майна відповідало зазначеним критеріям, таке майно може бути визнане спільно нажитим і підлягає розподілу між подружжям на підставі ст.60 СК України.

Судом встановлено, що сторони 06 червня 2002 року, ОСОБА_1 зареєстрував шлюб з ОСОБА_6 , про що виконавчим комітетом Степової сільської ради Широківського району Дніпропетровської області зроблено відповідний актовий запис №01, після реєстрації шлюбу дружина змінила прізвище на ОСОБА_7 , що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 яке видано повторно 15 лютого 2024 року (а.с.25).

ІНФОРМАЦІЯ_5 народився ОСОБА_8 , про виконкомом Степової сільської ради Широківського району 06 червня 2002 року складено відповідний актовий запис №07. Батьками дитини зазначені: батько - ОСОБА_1 , мати - ОСОБА_2 , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 від 06.06.2002 року (а.с.52 зворот).

ІНФОРМАЦІЯ_6 народився ОСОБА_3 , про що виконавчим комітетом Степової сільської ради Широківського району Дніпропетровської області 13 грудня 2013 року складено відповідний актовий запис №17. Батьками дитини зазначені: батько - ОСОБА_1 , мати - ОСОБА_2 , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 від 12.12.2013 року (а.с.26).

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №371780012 від 28.03.2024 року, на праві приватної власності ОСОБА_2 належить нерухоме майно, розташована за адресою: АДРЕСА_2 . Вказане майно належить на праві власності з 21.11.2013 року ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу квартири, серії та номер ВТО №509389, ВТО №509390, виданого 21.11.2013 року приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Коваленко І.М., зареєстровано в реєстрі за №1591 (а.с.9).

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №371787562 від 28.03.2024 року, на праві приватної власності ОСОБА_1 належить нерухоме майно, розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Вказане майно належить на праві власності з 21.02.2018 року ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу квартири, серії та номер: 616, виданого 21.02.2018 року приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Пахомовою Н.І., зареєстровано в реєстрі за №561. Вказана інформацію також підтверджується долученим до матеріалів справи дублікатом Договору купівлі0продажу квартири від 21.02.2018 року (а.с.10, 11-12).

Відповідно до Звіту про оцінку майна складеного суб`єктом оціночної діяльності фізичною особою підприємцем ОСОБА_9 , станом на 29 березня 2024 року вартість об`єкта оцінки, двокімнатної квартири загальною площею 41,8кв.м., житловою площею 30,6кв.м., за адресою: АДРЕСА_2 , без ПДВ, становить 90 000,00 гривень (а.с.13-18).

Відповідно до Звіту про оцінку майна складеного суб`єктом оціночної діяльності фізичною особою підприємцем ОСОБА_9 , станом на 29 березня 2024 року вартість об`єкта оцінки, трикімнатної квартири загальною площею 62,4кв.м., житловою площею 43,6кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 , без ПДВ, становить 100 000,00 гривень (а.с.19-24).

Відповідно до відповіді з Єдиного державного демографічного реєстру №553411 від 22.04.2024 року, ОСОБА_2 з 18.09.2023 року зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.31).

Відповідно до Витягу з реєстру територіальної громади №2024/006245570 від 28.05.2024 року, з 30.11.2018 року ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.52 зворот).

Відповідно до Акту від 08 серпня 2024 року складеного мешканцями будинку АДРЕСА_3 : ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , за підписом голови правління ОСББ «Добробут 74» у період з 30 листопада 2018 року по 09 червня 2022 року, в квартирі АДРЕСА_4 проживали: ОСОБА_2 , малолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (син) та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (син). Інші особи за вказаною адресою не проживали (а.с.84).

Факт проживання малолітнього ОСОБА_3 та відповідача по справі ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 підтверджується також Листом вих.№01-16/92 від 29.05.2024 року за підписом в.о. директора Криворізької гімназії №26 В.Данилюк. Зі змісту вказаного листа вбачається, що ОСОБА_3 з 31.05.2020р. по 03.10.2023р., навчався у вказаній гімназії, під час навчання в гімназії проживав за адресою: АДРЕСА_1 . Вихованням та навчанням дитини, брала участь, в основному мати ОСОБА_2 (а.с.49 зворот).

У частинах другій, третій статті 70 СК України передбачено два випадки, коли суд має право відступити від принципу рівності часток подружжя у праві спільної власності:

- при вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, ухилявся від участі в утриманні дитини (дітей), приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї;

- за рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування.

Відповідно до правових висновків, висловлених Верховним Судом у постановах від 15 листопада 2023 року в справі №521/11825/20 (провадження №61-3341св23), від 24 квітня 2023 року в справі №462/1024/21 (провадження №61-5172св22), від 30 листопада 2022 року в справі №373/185/21 (провадження №61-21464св21) та інших, під час вирішення спору про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, суд згідно з частинами другою, третьою статті 70 СК України в окремих випадках може відступити від засади рівності часток подружжя, враховуючи обставини, що мають істотне значення для справи, а також інтереси неповнолітніх дітей, непрацездатних повнолітніх дітей (за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування). Під обставинами, що мають істотне значення для справи, потрібно розуміти не тільки випадки, коли один із подружжя не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї, але й інші обставини.

У постанові від 15 листопада 2023 року в справі №521/11825/20 (провадження №61-3341св23) Верховний Суд наголосив, що встановлення обставин, за яких можливе відступлення від засад рівності часток подружжя під час поділу спірного майна, здійснюється судом у кожному випадку окремо із урахуванням наданих сторонами доказів.

Із аналізу наведених норми права, усталеної практики Верховного Суду вбачається, що майно, яке набуте подружжям під час перебування в шлюбі, є об`єктом права спільної сумісної власності цього подружжя та у випадку вирішення питання про його розподіл підлягає поділу між сторонами у рівних частках. Водночас за наявності обставин, передбачених частинами другою, третьою статті 70 СК України, які стосуються неналежного виконання одним із подружжя батьківських обов`язків та неналежного матеріального забезпечення сім`ї, частку іншого з подружжя у такому майні може бути збільшено.

Обов`язок, передбачений статтями 12, 81 ЦПК України, щодо доведення обставин, які б вказували на наявність підстав, передбачених частинами другою, третьою статті 70 СК України, у такому випадку покладається на особу, яка ініціює питання про збільшення частки у спільному сумісному майні подружжя.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

У частині другій статті 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до частини першої статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 СК України).

Засада змагальності сторін у судовому процесі є однією з ключових принципів правосуддя. Вона передбачає, що судовий процес є своєрідним полем змагання між сторонами - позивачем і відповідачем у цивільних справах. Головною метою цього принципу є забезпечення справедливості та об`єктивності судового процесу. Змагальність сторін у судовому процесі дозволяє кожній стороні активно захищати свої права та інтереси. Сторони мають можливість представляти свідчення, докази та аргументи на підтримку своєї позиції перед судом. Суд, зі своєї сторони, має завдання ретельно розглянути всі аргументи та докази від обох сторін та прийняти об`єктивне рішення на підставі закону (постанова Верховного Суду від 21 червня 2024 року в справі №134/743/22 (провадження №61-10442св23)).

Позивачем та його представником не надано суду доказів відступлення від права рівності поділу майна подружжя на користь позивача, при цьому, звертаючись до суду з вказаним позовом, просить визнати за ним в порядку поділу спільного майна подружжя, право власності на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , вартість якої 100 000,00грн., що перевищує вартість квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , вартість якої 90 000,00грн.

Натомість, відповідачем та її представником надано суду належні та допустимі докази наявності підстав для відступлення від принципу рівності часток під час поділу спільного сумісного майна подружжя та наявності підстав для визнання права власності на квартиру, яка має більшу площу та вартість, оскільки, малолітній син сторін ОСОБА_3 , залишився проживати разом з відповідачем, що на думку суду, є безумовною підставою для відступлення від права рівності часток майна подружжя.

Посилання представника позивача на той факт, що старший син сторін має намір проживати в квартирі по АДРЕСА_3 , що є підставою для визнати право власності в порядку поділу майна на вказану квартиру саме за позивачем, є необґрунтованим та взагалі не взаємопов`язаним з вимогами позивача та намірами їх спільного з відповідачем сином, в порядку поділу спільного майна подружжя.

Частиною 2 статті 184 ЦК України передбачено, що неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення.

Відповідно до ч.4 ст.71 Сімейного кодексу України присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України.

Враховуючи, наявність нерухомого майна, які є неподільними речами, тому суд вважає необхідним поділити майно між учасниками справи та виділити у власність кожного окремі об`єкти нерухомого майна, стягнувши з особи на користь якої визнано право власності на майно більшої вартість компенсації на користь іншої сторони за якою визнано право власності на майно меншої вартість.

Враховуючи вище викладено, суд вважає за доцільним визнати в порядку поділу майна подружжя, за ОСОБА_2 , право власності на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , вартість якої відповідно до звіту про оцінку майна від 29.03.2024 року становить 100 000,00грн., визнати за ОСОБА_1 , в порядку поділу майна подружжя, право власності на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , вартість якої відповідно до звіту про оцінку майна становить 90 000,00грн. та стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , підлягає стягненню компенсація різниці вартості нерухомого майна, в розмірі 10 000,00грн. (з розрахунку, що відповідно до звітів про оцінку майна від 29.03.2024 року, вартість квартира за адресою: АДРЕСА_1 , становить 100 000,00грн., а вартість квартири за адресою: АДРЕСА_2 становить 90 000,00грн.).

Відповідно до п.1 ч.2, ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача.

Враховуючи викладене, судові витрати понесені Позивачем ОСОБА_1 в даній цивільній справі підтвердженні матеріалами справи, а тому з відповідача на користь позивача підлягають стягнення витрати у розмірі 1211,20грн. з звернення до суду з вказаним позовом.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.4, 5, 12, 13, 81, 204, 263, 265, 352, 354 ЦПК України, ст.ст.60, 61, 63, 64, 68, 70 СК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та поділ спільної сумісної власності подружжя, - задовольнити частково.

Визнати спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , трикімнатну квартиру загальною площею - 62,4кв.м., житловою площею - 43,6кв.м., розташовану на 2-му поверсі 9-поверхового житлового будинку, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , та двокімнатну квартиру загальною площею 41,8кв.м., житловою площею - 30,6кв.м., розташована на 4-му поверсі 5-ти поверхового житлового будинку, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 .

Визнати в порядку поділу спільного майна подружжя за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , право власності на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнати в порядку поділу спільного майна подружжя за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_4 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_5 , в якості компенсації різниці вартості нерухомого майна 10 000,00грн. (десять тисяч гривень 00 копійок).

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_4 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_5 , суму сплаченого судового збору за звернення до суду з вказаним позовом у розмірі 1211,20грн. (одна тисяча двісті одинадцять гривень 20 копійок).

В іншій частині позовних вимог, - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана учасниками справи до Дніпровського апеляційного суду через Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Відомості про учасників справи згідно п.4 ч.5 ст.265 ЦПК України:

- позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_5 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_5 ;

- відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_4 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

Повний текст рішення суду складено 15 січня 2025 року.

Суддя: Н. Ю. Вікторович