Справа № 214/9573/13-ц
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2025 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, у складі:

головуючого судді Попова В.В.,

при секретарі Собченко Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, у залі суду, у м. Кривому Розі, заяву Акціонерного товариства «Сенс Банк» про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання та видачу дубліката виконавчого документа, -

ВСТАНОВИВ:

Представник АТ «Сенс Банк» звернувся до суду із зазначеною заявою, в якій просить поновити пропущений строк для пред`явлення виконавчого листа №214/9573/13-ц від 30.04.2015 року та видати дублікат виконавчого листа №214/9573/13-ц від 30.04.2015 року, про звернення стягнення на предмет іпотеки - двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_1 , шляхом проведення прилюдних торгів згідно Закону України «Про виконавче провадження», за початковою ціною, встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, визначеної на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій, в рахунок погашення заборгованості за Кредитним договором №0308/1107/71-483 від 07.11.2007 року в розмірі 30 997,02 доларів США, що згідно курсу НБУ станом на 10.10.2013 року складає 247 759 грн. 18 коп., із розрахунку: 30 335,94 доларів США, що в еквіваленті складає 242 475 грн. 17 коп. заборгованість за кредитом; 636,32 доларів США, що в еквіваленті складає 5 086 грн. 11 коп. заборгованість по процентам; 24,76 доларів США, що в еквіваленті складає 197 грн. 91 коп. заборгованість по пені.

В обґрунтування заяви представник вказує, що Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області було видано виконавчий лист № 214/9573/13-ц від 30.04.2015 року, про звернення стягнення на предмет іпотеки - двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_1 , шляхом проведення прилюдних торгів згідно Закону України «Про виконавче провадження», за початковою ціною, встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, визначеної на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій, в рахунок погашення заборгованості за Кредитним договором №0308/1107/71-483 від 07.11.2007 року в розмірі 30 997,02 доларів США, що згідно курсу НБУ станом на 10.10.2013 року складає 247 759 грн. 18 коп., із розрахунку: 30 335,94 доларів США, що в еквіваленті складає 242 475 грн. 17 коп. заборгованість за кредитом; 636,32 доларів США, що в еквіваленті складає 5 086 грн. 11 коп. заборгованість по процентам; 24,76 доларів США, що в еквіваленті складає 197 грн. 91 коп. заборгованість по пені. Так, зазначений виконавчий лист перебував на виконані у державного виконавця Саксаганського відділу виконавчої служби м. Кривого Рогу у рамках виконавчого провадження №48731060 від 15.09.2015 року.

Згідно відповіді Саксаганського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 19.11.2024 року №342387, державним виконавцем 29.09.2016 року, керуючись п. 9 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу, надати більш детальну інформацію щодо ходу виконавчого провадження відділ надати не має можливості, оскільки виконавче провадження №48731060 знищено, у зв`язку із закінченням терміну зберігання відповідно до п. 2 р. ХІ наказу Міністерства юстиції України «Про затвердження Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями».

Разом з тим, згідно даних Автоматизованої системи виконавчих проваджень за виконавчим листом №214/9573/13-ц від 30.04.2015 року відкрите виконавче провадження відсутнє, що підтверджує факт відсутності на виконанні виконавчого листа про стягнення заборгованості.

Представник заявника вважає, що оригінал виконавчого листа Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області №214/9573/13-ц від 30.04.2015 року втрачено та наявні підстави для видачі дублікату.

Щодо поновлення строку зазначає наступне.

Строк пред`явлення виконавчих листів №214/9573/13-ц від 30.04.2015 року Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області сплинув 29.09.2019 року. Між тим, на той період часу діяв Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», що тимчасово забороняв примусово стягувати (відчужувати без згоди власника) цей предмет іпотеки.

Представник заявника також просить суд врахувати, що з 12 березня 2020 року на усій території України діяв карантин та було запроваджено обмежувальні заходи щодо протидії поширенню коронавірусу COVID-19, які безпосередньо впливали на виконання державою своєї соціальної, економічної, правозахисної функцій, було введено певні обмеження прав та свобод людини і громадянина. Строк карантину неодноразово продовжувався.

Додатково представник заявника повідомляє, що відповідно до Закону України «Про затвердження Указу Президента України» Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2023 року №2102IX, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який продовжено Указом Президента від 06.11.2023 року №734/2023.

Згідно абзацу десятого пункту 10-2 Розділу ХІІІ Закону України «Про виконавче провадження» тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану на території України визначені цим Законом строки перериваються та встановлюються з дня припинення або скасування воєнного стану.

Представник заявника до судового засідання не з`явився, у поданій заяві просить суд розглядати справу без участі представника.

Інші учасники справи, будучи повідомленими про час і місце розгляду заяви, в судове засідання не з`явились, проте їх неявка не перешкоджає розгляду заяви.

Дослідивши заяву разом з додатками, суд приходить до наступного.

Як убачається з матеріалів справи, 25.09.2014 року судом ухвалено заочне рішення, яким позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» задоволено, звернуто стягнення на предмет іпотеки - двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_1 , шляхом проведення прилюдних торгів згідно Закону України «Про виконавче провадження», за початковою ціною, встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, визначеної на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій, в рахунок погашення заборгованості за Кредитним договором №0308/1107/71-483 від 07.11.2007 року в розмірі 30997,02 доларів США, що згідно курсу НБУ станом на 10.10.2013 року складає 247759 грн. 18 коп., із розрахунку: 30335,94 доларів США, що в еквіваленті складає 242475 грн. 17 коп. заборгованість за кредитом; 636,32 доларів США, що в еквіваленті складає 5086 грн. 11 коп. заборгованість по процентам; 24,76 доларів США, що в еквіваленті складає 197 грн. 91 коп. заборгованість по пені. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» 2 477 грн. 59 коп. в рахунок відшкодування понесених судових витрат.

На виконання вищевказаного рішення, судом було видано виконавчий лист, який в подальшому було пред`явлено до виконання.

Відповідно до витягу з державного реєстру банків від 02.12.2022 року, 01.12.2022 року Акціонерне товариство «Альфа-Банк» змінило найменування на Акціонерне товариство «Сенс Банк».

Згідно відповіді Саксаганського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) №342387 від 19.11.2024 року, з 15.09.2015 року по 29.09.2016 року у відділі ДВС на примусовому виконанні перебувало виконавче провадження №48731060 з примусового виконання виконавчого листа, виданого Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області про звернення стягнення на предмет іпотеки, квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_1 , в рахунок погашення заборгованості на користь ПАТ «Альфа-Банк» у сумі 247 759 грн. 18 коп. Державним виконавцем 29.09.2016 року було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу з підстав п. 9 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції до 2016 року), яка разом з виконавчим документом була направлена за адресою стягувача. Більш детальну інформацію надати неможливо, у зв`язку з тим, що виконавче провадження знищено у відповідності до вимог Наказу «Про затвердження Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями».

Відповідно до п. 17.4 ч. 1 розділу ХІІІ перехідних положень ЦПК України у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Отже, за положеннями ЦПК України для вирішення питання щодо видачі дубліката виконавчого листа суд має встановити факт втрати оригіналу виконавчого документу, а також вирішити питання щодо дотримання стягувачем строків пред`явлення виконавчого документа до виконання, а вже після цього, у разі дотримання таких строків, або ж наявності поважних причин для їх поновлення, вирішувати питання про видачу дубліката виконавчого листа.

Згідно ч. 1 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років.

За ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються, серед іншого, у разі пред`явлення виконавчого документа до виконання. У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони.

Отже, після винесення 29.09.2016 року державним виконавцем постанови про повернення виконавчого документу стягувачу, строк пред`явлення його до виконання обліковувався заново та протягом трьох років стягувач мав змогу повторно подати виконавчий лист на примусове виконання або звернутись до суду за видачею його дублікату у разі його втрати, в даному випадку до 29.09.2019 року. Проте з такою заявою стягувач звернувся лише 30.01.2025 року.

Відповідно до положень ст. 433 ЦПК України та ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження», стягувач має змогу звернутись до суду з клопотанням про поновлення пропущеного з поважних причин строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання.

Згідно закріпленого ст. 13 ЦПК України принципу диспозитивності, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог.

Суд не вправі самостійно, без відповідного клопотання стягувача, вирішувати питання про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання.

За відсутності відповідного клопотання стягувача та поновлення строків, відповідно до п. 17.4 Р. XIII Перехідних положень ЦПК України видача дубліката виконавчого листа не можлива.

Таким чином, єдиною підставою для видачі дубліката виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання є поважність причин пропуску строку та наявність необхідних доказів щодо підтвердження факту втрати виконавчого документу.

Разом з тим, суд зазначає, що поважність причин пропуску строку є оціночним поняттям та має встановлюватись у кожному окремому випадку на підставі відповідних доказів, які у свою чергу оцінюються судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. При цьому, поважними причинами пропуску строку можуть бути визнані лише ті обставини, які є об`єктивно непереборними, незалежними від волевиявлення сторони та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для вчинення процесуальної дії та підтверджені належними доказами.

Так, щодо посилань представника заявника як на причину пропуску строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання на те, що станом на дату повернення виконавчого документа стягувачу 29.09.2016 року вже діяв Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» та на підставі якого строк пред`явлення виконавчого листа до виконання був продовжений до 23.09.2021 року, тобто до дати дії такого мораторію, суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» протягом дії цього Закону: не може бути примусово звернено стягнення (відчужене без згоди власника) на майно, що віднесене до об`єктів житлового фонду (далі нерухоме житлове майно), об`єкт незавершеного житлового будівництва, майнові права на нього, що є предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно/об`єкт незавершеного житлового будівництва/майнові права виступають як забезпечення виконання зобов`язань фізичної особи (позичальника або майнового поручителя) за кредитами, наданими йому кредитними установами резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об`єктом незавершеного житлового будівництва, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності немає іншого нерухомого житлового майна.

Відповідно до п. 2 «Прикінцевих та перехідних положень» Кодексу України з процедури банкрутства, через вісімнадцять місяців з дня введення в дію цього Кодексу Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» визнається таким, що втратив чинність.

Кодекс України з процедури банкрутства введено в дію 21 жовтня 2019 року, отже мораторій, встановлений Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», з 21 квітня 2021 року втратив чинність.

23 квітня 2021 року набрав чинності Закон України від 13.04.2021 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо споживчих кредитів, наданих в іноземній валюті», пунктом 2 Розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» якого передбачено, що Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» втрачає чинність через п`ять місяців з дня набрання чинності цим Законом, тобто з 23 вересня 2021 року.

Як убачається з відповіді Саксаганського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) №42387 від 19.11.2024 року, державним виконавцем 29 вересня 2016 року на підставі п. 9 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу.

Відповідно до ч. 5 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції чинній на момент прийняття рішення державним виконавцем), повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 22 цього Закону.

Відповідно до ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання в такі строки: 1) посвідчення комісій по трудових спорах, постанови судів у справах про адміністративні правопорушення та постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, - протягом трьох місяців; 2) інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не передбачено законом. Строки, зазначені у частині першій цієї статті, встановлюються для: 1) виконання судових рішень - з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а в разі якщо судове рішення підлягає негайному виконанню, з наступного дня після його постановлення; 2) виконання рішень комісій по трудових спорах - з дня видачі посвідчення на примусове виконання рішення; 3) інших виконавчих документів - з наступного дня після набрання ними юридичної сили, якщо інше не передбачено законом.

Згідно із вимогами ст. 23 Закону України «Про виконавче провадження» строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються: 1) пред`явленням виконавчого документа до виконання; 2) частковим виконанням рішення боржником; 3) наданням судом, який видав виконавчий документ, відстрочки або розстрочки виконання рішення. Після переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується. У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення, строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, після переривання, встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, з моменту закінчення дії відповідної заборони.

05 жовтня 2016 року набрала чинності нова редакція Закону України «Про виконавче провадження», відповідно вимог п. 5 Прикінцевих та перехідних положень якого, виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом, в даному випадку, в трирічний строк.

Тобто після повернення виконавчого документа стягувачу державним виконавцем 29 вересня 2016 року, виконавчий документ міг бути повторно пред`явлений для виконання в строк до 29 вересня 2019 року.

Згідно частини сьомої статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» №606-XIV, особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов`язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій.

Однак, стягувач після повернення у 2016 році виконавчого документу повторно не пред`являв його для виконання, не звертався до органів виконавчої служби із заявами про стан виконавчого провадження, не цікавився чи вчиняються виконавчі дії тощо. Таким чином, стягувач не виконував свої обов`язки щодо сумлінного користування усіма наданими йому правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій.

При цьому суд зауважує, що заборона на звернення стягнення на майно боржника, яка діяла на той час, не позбавляла стягувача обов`язку дотримуватися вимог діючого Закону України «Про виконавче провадження» щодо строків пред`явлення виконавчих документів до виконання та обов`язку сумлінно вчиняти дії направлені на виконання судового рішення про звернення стягнення на майно на їх користь.

Отже, посилання заявника як на причину пропуску строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання на встановлену законом заборону на звернення стягнення на майно боржника, є необґрунтованими.

Разом з тим, посилання заявника лише на зазначення обставини про дію карантинних заходів та введення в країні воєнного стану не обґрунтовує об`єктивної неможливості пред`явлення до виконання виконавчого документа в межах строку, визначеного законом.

Так, відповідно до постанови КЦС від 18.01.2022 року у справі №370/522/16-ц, суд дійшов висновку, що сам факт запровадження карантину не свідчить про безумовне поновлення пропущеного процесуального строку без наведення заявником негативних обставин, які зумовлені карантинними обмеженнями і були перешкодою для вчинення процесуальних дій та в ухвалі від 21.07.2022 року у справі №127/2897/13-ц КЦС зробив висновок, що сам по собі факт введення в Україні воєнного стану не є підставою для поновлення пропущеного строку, встановленого законом для вчинення процесуальної дії.

Аналогічна позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 10.11.2022 року у справі №990/115/22, за якою: «запровадження на території України воєнного стану не зупинило перебіг процесуальних строків звернення до суду з позовами. Питання поновлення процесуального строку у випадку його пропуску з причин, пов`язаних із запровадженням воєнного стану в Україні, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням доводів, наведених у заяві про поновлення такого строку. Сам собою факт запровадження воєнного стану в Україні не є підставою для поновлення процесуального строку. Такою підставою можуть бути обставини, що виникли внаслідок запровадження воєнного стану та унеможливили виконання учасником судового процесу процесуальних дій протягом установленого законом строку».

Більш того, суд зазначає, що на території України діяли фактичні та юридичні обмеження, пов`язані з карантинними заходами, розпочаті з 11 березня 2020 року на підставі постанови Кабінету Міністрів України №211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19», дію якого скасовано з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 року постановою КМУ від 27.06.2023 року №651.

Тобто на час введення вказаних вище обмежень з 11 березня 2020 року заявником у цій справі уже був пропущений строк на пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Таким чином, заявник не зазначає поважності причин, з яких стягувачем був пропущений строк на пред`явлення виконавчого листа до виконання, не надає жодного належного та достатнього доказу, який би підтверджував факт існування об`єктивних перешкод, непереборних обставин, які унеможливлювали стягувача звернутися в строк до виконавчої служби чи до суду із відповідними заявами з метою належного виконання рішення суду, а відтак, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні даної заяви.

На підставі викладеного та керуючись ст. 13, 433, п. 17.4 ч. 1 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви Акціонерного товариства «Сенс Банк» про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання та видачу дубліката виконавчого документа відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом 15-ти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя В. В. Попов