ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

14 січня 2025 року м. Херсон

Єдиний унікальний номер справи: 665/2143/16-ц

Номер провадження: 22-ц/819/30/25

Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого Склярської І.В.,

суддів: Воронцової Л.П., Кутурланової О.В.,

секретар Вєрємєєнко В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні апеляційну скаргу Беспалова Олексія Сергійовича, який діє від імені ОСОБА_1 , на ухвалу Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 06 листопада 2024 року у складі судді Сікори О.О., у справі за скаргою Беспалова Олексія Сергійовича, який діє від імені ОСОБА_1 на дії державного виконавця Корабельного відділу державної виконавчої служби у м. Херсоні Південного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), стягувач - ОСОБА_2 ,

встановив:

Короткий зміст скарги

У вересні 2024 року ОСОБА_3 , який діє від імені ОСОБА_1 , звернувся до суду із скаргою, в якій просив:

-визнати довідку-розрахунок зі сплати аліментів за період з 10.11.2016 по 01.09.2024 винесену державним виконавцем Корабельного відділу державної виконавчої служби у м. Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) незаконною;

-винести нову довідку-розрахунок зі сплати аліментів за період з 10.11.2016 по 01.09.2024 з переплатою сплати аліментів у розмірі 56 765, 95 грн.

Скарга мотивована тим, що на виконанні у Корабельного відділу державної виконавчої служби у м. Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) перебуває виконавче провадження № 54405513 з примусового виконання виконавчого листа № 665/2143/16-ц від 06.02.2017, який виданий Чаплинським районним судом Херсонської області про стягнення аліментів з ОСОБА_1 (боржника) на користь ОСОБА_2 (стягувачки) для утримання їхніх синів: ОСОБА_4 , 2005 р.н. та ОСОБА_5 , 2007 р.н., у твердій грошовій сумі по 400 грн на кожну дитину щомісячно, починаючи з 10 листопада 2016 року і до досягнення дітьми повноліття.

24.09.2024 представнику скаржника на офіційну адресу електронної пошти надіслано розрахунок зі сплати аліментів за період з 10.11.2016 по 01.09.2024, в якому було зазначено відсутність заборгованості зі сплати аліментів, але наявність залишку непогашеного штрафу в сумі 18 011, 87 грн та виконавчого збору в сумі 7 762, 97 грн., станом на 20 вересня 2024 року.

При обчисленні довідки зі сплати аліментів виконавець з вересня 2018 року самостійно змінив розмір нарахування аліментів із 400 грн. на кожну дитину на розмір не менше 50% прожиткового мінімуму на кожну дитину.

Представник скаржника вказує, що стаття 192 СК України передбачає можливість зміни розміру аліментів лише за рішенням суду на підставі позову платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану. Згідно з позицією Верховного Суду, зокрема у справі № 632/580/2017-ц, зміна законодавцем мінімального розміру аліментів не є автоматичною підставою для зміни раніше визначеного судом розміру аліментів.

Вважає, що виконавець незаконно збільшив розмір нарахування аліментів, починаючи з вересня 2018 року.

Також вказав, що рішенням Чаплинського районного суду Херсонської області від 08.11.2021 (справа № 665/1263/21) збільшено розмір аліментів з Боржника на користь Стягувача, на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі по 1 500 гривень щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, на кожну дитину і до досягнення дітьми повнолітнього віку, з дня набрання рішенням законної сили і до повноліття дитини.

Короткий зміст рішення (ухвали) суду першої інстанції

Ухвалою Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 06 листопада 2024 року у задоволенні скарги ОСОБА_1 , в інтересах якого звернувся адвокат Беспалов Олексій Сергійович, на дії державного виконавця Корабельного відділу державної виконавчої служби у м. Херсоні Південного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), стягувач ОСОБА_2 відмовлено.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 , який діє від імені ОСОБА_1 , вважаючи ухвалу суду першої інстанції несправедливою та такою, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалу Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 06.11.2024 року по справі № 665/2143/16-ц та ухвалити нове рішення про визнання довідки-розрахунок зі сплати аліментів за період з 10.11.2016 по 01.09.2024 винесену державним виконавцем Корабельного відділу державної виконавчої служби у м. Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) незаконною та зобов`язати винести нову довідку-розрахунок зі сплати аліментів за період з 10.11.2016 по 01.09.2024 з переплатою сплати аліментів у розмірі 56 765,95 грн.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

(1) Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

В обґрунтування доводів апеляційної скарги особа, яка її подала, посилається на аналогічні доводи викладені в скарзі на дії державного виконавця, наголошуючи на тому, що для державного виконавця для зміни розміру аліментів мало бути рішення суду в порядку статті 192 СК України, а отже з вересня 2018 року державний виконавець незаконно збільшив розмір аліментів, якій був визначений судовим рішенням в розмірі 400 грн. на одну дитину.

(2) Позиція інших учасників справи

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Мотивувальна частина

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника апелянта, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступного.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відмовляючи в задоволенні скарги на дії державного виконавця, суд першої інстанції дійшов висновку, що державний виконавець при складенні довідки-розрахунку зі сплати аліментів діяв у межах чинного законодавства, враховуючи положення статті 182 СК України у редакції, що діє на час виконання рішення, та відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження», а також правомірно застосував нову мінімальну межу у розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а не 30 %.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Судом першої інстанції встановлено, що на виконанні у Корабельному відділі державної виконавчої служби у м. Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) перебуває виконавче провадження № 54405513 з примусового виконання виконавчого листа № 665/2143/16-ц від 06 лютого 2017 року, виданого Чаплинським районним судом Херсонської області, щодо стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання їхніх синів: ОСОБА_4 , 2005 року народження та ОСОБА_5 , 2007 року народження, у розмірі по 400 грн на кожну дитину щомісячно, починаючи з 10 листопада 2016 року до досягнення дітьми повноліття.

Заочним рішенням Чаплинського районного суду Херсонської області від 08 листопада 2021 року збільшено розмір аліментів та стягнуто з ОСОБА_1 аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 , 2005 року народження та ОСОБА_5 , 2007 року народження, в розмірі по 1 500 грн. щомісячно, але не менще 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, на кожну дитину і до досягнення дітьми повнолітнього віку, з дня набрання рішенням законної сили і до повноліття дитини (а.с. 20-22).

З листа Корабельного відділу державної виконавчої служби у м. Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 20.09.2024 № 66044 вбачається, що заборгованість ОСОБА_1 у період з 10.11.2026 по 31.12.2020 становить 77 629,71 грн. Також, вказано, що станом на 20.09.2024 заборгованість зі сплати аліментів відсутня, але наявний залишок непогашеного штрафу в сумі 18 011,87 грн. та виконавчий збір у сумі 7 762,97 грн. (а.с. 10-11).

Із розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, вбачається, що починаючи з вересня 2018 по грудень 2021, державний виконавець нараховує розмір аліментів «по 400 грн., але не менше 50 % прожиткового мінімуму на кожну дитину» (а.с. 13-17).

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

У частині першій статті 3 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Обов`язок батьків утримувати дітей до їх повноліття, закріплений статтею 51 Конституції України.

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ч. 2 статті 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 1 ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів" від 17 травня 2017 року № 2037-VIII, який набув чинності 08 липня 2017 року, внесено зміни до Сімейного кодексу України.

Частина друга статті 182 СК України викладено в новій редакції: "Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку".

У частині першій статті 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Порядок стягнення аліментів врегулюваний нормами статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» , відповідно до частини першої абзаців першого та другого з урахуванням доповнення, внесеного згідно із Законом № 2475-VIII від 03.07.2018, порядок стягнення аліментів визначається законом. Виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04 березня 2020 року у справі №682/3113/18 у виснувала: Зміна законодавцем мінімального розміру аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів на одну дитину, не є підставою для зміни розміру аліментів відповідно до статті 192 СК України, але є підставою для зміни мінімального розміру аліментів, зазначених у виконавчому листі у процедурі виконання та стягнення аліментів, та враховується під час визначення суми аліментів або заборгованості (п.43). Законом України від 03 липня 2018 року № 2475-VIII частину першу статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» доповнено абзацом другим, яким передбачено, що виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України. Тобто законодавством передбачений механізм, який надає можливість забезпечити виплату аліментів у розмірі не нижче мінімального гарантованого розміру, передбаченого СК України навіть при наявності постановлених раніше судових рішень про стягнення аліментів у розмірі, нижчому ніж мінімальний гарантований розмір аліментів, встановлений законом на час стягнення (п.44). Отже, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про те, що державний виконавець, розраховуючи заборгованість по аліментам, правильно виходив із мінімально граничного розміру аліментів на рівні 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку ( п.45).

Отже, зміна законодавцем мінімального розміру аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів на одну дитину, не є підставою для зміни розміру аліментів відповідно до статті 192 СК України, а є підставою для зміни мінімального розміру аліментів, зазначених у виконавчому листі у процедурі виконання та стягнення аліментів.

Таким чином, державний виконавець починаючи з вересня 2018 року змінив розмір нарахувань аліментів (із 400 грн. на кожну дитину на розмір не менше 50% прожиткового мінімуму), ґрунтуючись на Законі України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання, від 3 липня 2018 року № 2475-VIII який набрав чинності 28.08.2018

Враховуючи вищевикладене, колегія суду вважає, що суд першої інстанції правильно виходив з того, що державним виконавцем проводилося стягнення аліментів з відповідача у відповідності до статті 182 СК України, тобто у розмірі, не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

З урахуванням вищенаведених норм матеріального закону, доводи апеляційної скарги є такими, що не ґрунтуються на вимогах Закону України «Про виконавче провадження», СК України.

Щодо суті апеляційної скарги

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення (п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України).

Таким чином, за наведених обставин, доводи апеляційної скарги є такими, що висновків суду не спростовують, а тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду в без змін.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 382 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу Беспалова Олексія Сергійовича, який діє від імені ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 06 листопада 2024 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складено 14 січня 2025 року.

Головуючий І.В. Склярська

Судді: Л.П. Воронцова

О.В. Кутурланова