Провадження №2/760/ 2133/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2025 року м. Київ

Солом`янський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Ішуніної Л. М.

за участю секретаря судового засідання Воловіченко Л. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить визначити додатковий строк у два місяці для прийняття спадщини після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 .

Свої вимоги, обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько ОСОБА_3 , після якого відкрилася спадщина. Заповіту він не залишав, спадкування майна після його смерті здійснювалося за законом.

23 серпня 2023 року він звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини та про видачу свідоцтва про прийняття спадщини, однак державним ноатіусом відмовлено у видачі свідоцтва про прийняття спадщини та роз`яснено, що у разі порушення його прав він може звернутися до суду.

Позивач зазначає, що він пропустив строк на прийняття спадщини з поважних причин, посилаючись на те, що його батьки розлучилися, коли йому було рік. Він проживав з матір`ю, батько періодично цікавився його життям. Зі слів батька, його співмешканка була проти їхніх відносин. Після смерті матері ІНФОРМАЦІЯ_2 він захотів відновити відносини з батьком, однак коли приїхав до нього ІНФОРМАЦІЯ_3 , то дізнався, що він помер. Позивач вважає, що саме відсутність інформації про смерть батька завадила йому вчасно звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, тому звернувся до суду з указаним позовом та просить його задовольнити в повному обсязі.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03 жовтня 2023 року для розгляду зазначеної позовної заяви визначено головуючого суддю Ішуніну Л. М.

Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 05 жовтня 2023 року у вказаній справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 06 лютого 2024 року, занесеною до протоколу судового засідання, витребувано у Дев`ятої київської державної нотаріальної контори належним чином засвідчену копію спадкової справи після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3

12 квітня 2024 року Дев`ятою київською державною нотаріальною конторою було надано суду належним чином засвідчену копію спадкової справи після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 .

Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 28 травня 2024 року, занесеною до протоколу судового засідання, підготовче провадження у вказаній справі закрито та призначено судовий розгляд по суті.

Представник позивача та позивач у судовому засіданні підтримали позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позові та просили його задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, повідомлялася про дату, час розгляду справи належним чином, що підтверджується конвертами, які повернулися на адресу суду з відміткою «Адресат відсутній». ,

За загальним правилом частини першої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

З огляду на викладене, суд вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутність відповідача.

Дослідивши матеріали справи та проаналізувавши надані докази, суд виходить з наступного.

За загальним правилом статей 15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Судом установлено, що позивач є сином померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження позивача (а. с. 10).

Позивач звернувся до Дев`ятої київської державної нотаріальної контори із письмовою заявою про прийняття спадщини від 23 серпня 2023 року (а. с. 12).

Постановою державного нотаріуса Дев`ятої київської державної нотаріальної контори Русіною Н. О. від 23 серпня 2023 року відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину, посилаючись на те, що він пропустив встановлений законом 6-місячний строк для прийняття спадщини. При цьому повідомлено, що спадщину у встановлений законом строк прийняла дружина померлого ОСОБА_2 , якій 04 червня 2020 року було видано свідоцтво про право на спадщину заз законом на автомобіль.

Відповідно до статей 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно з частиною першою статті 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Згідно з частиною першою статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до частини першої статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Частиною першою статті 1270 ЦК України передбачено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк на прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини.

Правила частини третьої статті 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо:1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Вирішуючи питання поважності причин пропуску шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку, з огляду на обставини кожної справи.

Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними причинами є причини, пов`язані з об`єктивними не переробними істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: тривала хвороба спадкоємців; велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.

При цьому, судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна та відкриття спадщини, похилий вік, непрацездатність, невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови тощо.

Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні.

Подібна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду від 11 липня 2018 року у справі № 381/4482/16-ц (провадження№ 61-12844св18).

Позивач, звертаючись до суду з указаним позовом, посилався на те, що саме відсутність інформації про смерть батька завадила йому вчасно звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини.

Інших доказів, які б обгрунтовували об`єктивні, непереборні, істотні труднощі на вчинення дій щодо прийняття спадщини матеріали справи не містять.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина третя статті 12 ЦПК України).

Згідно з вимогами статей 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до частини шостої статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Оцінивши надані позивачем докази, суд дійшов до висновків, що в ході судового розгляду позивачем не надано належних і допустимих доказів поважності причин пропуску строку для звернення із заявою про прийняття спадщини у період з дати відкриття спадщини - 23 серпня 2019 року до подання заяви про її прийняття.

Вказані позивачем обставини, а саме незнання про смерть спадкодавця без установлення інших об`єктивних, непереборних, істотних труднощів на вчинення дій щодо прийняття спадщини не свідчить про поважність пропуску зазначеного строку.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для визначення позивачу додаткового строку для прийняття спадщини, тому позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Крім того, частиною п`ятою статті 265 ЦПК України передбачено, що у резолютивній частині рішення зазначається про розподіл судових витрат.

Ураховуючи те, що позов не підлягає задоволенню, то судові витрати, відповідно до пункту 2 частини другої статті 141 ЦПК України покладаються на позивача.

З огляду на викладене, керуючись, статями 15,16, 1216, 1218, 1258, 1261, 1264, 1268, 1269, 1270, 1272ЦК України, статтями 2, 10, 12, 13, 15, 141, 76-81, 89, 258, 263, 264, 265, 268, 273, 354, 355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Л. М. Ішуніна