Справа №571/2069/25
Провадження № 2-о/571/44/2025
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 грудня 2025 року с-ще Рокитне

Головуючого судді Верзун О.П.,

з участю секретаря судового засідання Шупрудько І.М.,

заявниці ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Головне управління Пенсійного фонду України у Рівненській області, про встановлення факту, що має юридичне значення,

встановив:

Заявниця звернулася у суд із заявою (заінтересована особа - Головне управління Пенсійного фонду України у Рівненській області), в якій просить встановити факт її проживання на території смт. Томашгород в період з 18.07.1987 по 23.12.1993.

В обґрунтування заяви зазначає, що у реєстрі територіальної громади відсутні роки та адреси її проживання у вказаний період часу. У зв`язку з цим не може отримати доплату до пенсії, яку з 01.01.2025 року встановлено у розмірі 2361.00 грн. як непрацюючому пенсіонеру за проживання у забрудненій внаслідок аварії на ЧАЕС території. В Томашгородському старостинському окрузі № 1 не може отримати відомості про місце проживання з 1987 року по 1993 року, та як будинкову книгу із відомостями про прописку громадян по АДРЕСА_1 втрачено, натомість отримала довідку № 396. Стверджує, що факт її проживання у смт. Томашгород підтверджується військовим квитком, трудовою книжкою, показаннями свідків та іншими документами. Встановлення вказаного факту має для неї юридичне значення, оскільки відсутність такого позбавляє її можливості реалізувати право на призначення доплати до пенсії.

Ухвалою судді 20 серпня 2025 року заяву ОСОБА_1 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено розглядати справу у порядку окремого провадження.

Заявниця у судовому засіданні свою заяву про встановлення факту, що має юридичне значення підтримала з викладених у ній підстав. Долучила свідоцтво про народження сина та довідку про його навчання у Томашгородській середній школі.

Представник заінтересованої особи Головного управління Пенсійного фонду України у Рівненській області у жодне з судових засідань не з`явився та не повідомив про причини неявки.

Допитані свідки ОСОБА_2 , ОСОБА_3 підтвердили факт роботи заявниці в с. Томашгород, Рокитнівського району Рівненської області, однак свідок ОСОБА_2 чітко та однозначно не змогла зазначити у який саме період та за якою адресою проживала ОСОБА_1 , пояснивши, що їх діти ходили разом у садочок, а пізніше почула, що заявниця вчителює у с. Сехи. Свідок ОСОБА_3 дав покази заявниця з чоловіком про живали з ними в одному і тому гуртожитку, діти разом ходили до школи. Документи (будинкова книга) щодо гуртожитку не збереглися. У нього особисто у будинковій книзі присутній запис, що він прибув із адреси, за якою знаходиться гуртожиток, проте, чи є такий запис прибуття у заявниці йому не відомо.

Долучені до позову докази підтверджують факт перебування заявниці на військовому обліку з 28.07.1987 по 21.12.1993 та з 24.12.1993 (а.с.14-15), трудовою книжкою підтверджується трудовий стаж заявниці з 31.07.1987 року вчителем біології в Томашгородській СШ, з 18.01.1991 переведена на посаду вихователя дитячого садка Ярівського гранкар`єру, з 21.01.1991 по 29.02.1992 працювала по переведенню з Томашгородської СШ вихователем ясла - групи дитячого садка, з 29.02.1992 звільнена з роботи по переведенню в РОНО. З 01.03.1992 прийнята на посаду вихователя дитсадка «Калинка» селища Томашгород в порідку переведення ст.36 п.5 КЗпП України. З 31.08.1992 прийнята на посаду вчителя хімії та біології Томашгородської СШ № 2 з 26.08.1992 по переведенню, проте в рядку 12 трудової (а.с. 17) застережено, що запис є недійсним, внесений помилково.

З 21.01.2021 Томашгородська ЗОШ І-ІІ ступенів № 2 буле перейменовано на Томашгородський ліцей № 2 Рокитнівської селищної ради.

З 10.03.2023 запис про звільнення за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію.

З витягу з реєстру територіальної громади вбачається, що ОСОБА_1 зареєстрована у с. Томашгород з 24.12.1993 року. А до цього, з 01.11.1986 по 17.07.1987 значилася зареєстрованою у с. Селище, що на незначній відстані від смт. Томашгород ( 29,3 км).

Згідно довідки № 396 від 18.07.2025, Томашгородський старостинський округ Рокитнівської селищної ради не може надати підтверджуючі документи про те, що заявниця проживала по АДРЕСА_1 , у зв`язку з чим внесення історичних відомостей не може бути здійснено.

Суд не приймає до уваги довідки архівного відділу Сарненської РДА№ 171 від 10.11.2025 про відсутність реєстраційних документів, оскільки такі документи не передаються на зберігання до державного архіву та селищної ради № 504 від 17.10.2025, довідку Томашгородського ліцею №1 № 2035 від 03.12.2025, оскільки такою підтверджується факт навчання ОСОБА_4 у СШ з 01.09.1992 по 31.12.1993, однак не факт проживання його у смт. Томашгород.

Заслухавши пояснення заявниці, покази свідків, з`ясувавши обставини справи та дослідивши докази, суд дійшов висновку, що у задоволення заяви про встановлення факту, що має юридичне значення слід відмовити.

Встановлено, що заявниця є потерпілою від Чорнобильської катастрофи (категорія 3), що підтверджується копією посвідчення серії НОМЕР_1 , виданого 15.10.2010 року Рівненською облдержадміністрацією ( а.с. 12).

До суду звертається з приводу отримання доплати до пенсії в розмірі 2361,00 грн., яка особі що постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи.

У судовому засіданні заявниця пояснила, що встановлення факту її проживання з на території, що віднесена до зони гарантованого добровільного відселення необхідно їй для отримання доплати до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який постійно проживає у зоні радіоактивного забруднення. Однак, їй роз`яснили, що для цього треба підтвердити факт її проживання у зазначений період. Бездіяльність ГУПФУ не оскаржувала, до комісії, яка створена відповідно постанови КМУ «1277 від 08.10.2025 не зверталась, оскільки бажає, щоб її справу спочатку вирішив місцевий суд.

Таким чином, заявниця звернулась до суду з метою встановити факт її проживання з 18.07.1987 по 23.12.1993 в АДРЕСА_1 за відсутності відомостей про її реєстрацію за вказаною адресою для того, щоб отримати надбавку до пенсії, передбачену непрацюючим пенсіонерам, які постійно проживають у зоні безумовного (обов`язкового) відселення та в зоні гарантованого добровільного відселення.

Перелік підвідомчих суду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, наведений у ч. 1 ст. 315 ЦПК України. Встановлення факту проживання особи на території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, до цього переліку не віднесено.

Разом з тим, згідно з ч.2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Аналіз наведених норм процесуального права дає підстави зробити висновок про те, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: 1) згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; 2) чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; 3) заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; 4) встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Частинами 1, 3, 4 ст. 45 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» встановлено, що у 2025 році на період дії воєнного стану в Україні доплата непрацюючим пенсіонерам, які постійно проживають у зоні безумовного (обов`язкового) відселення та в зоні гарантованого добровільного відселення, встановлюється за умови, що такі особи проживали або працювали у зоні безумовного (обов`язкового) відселення або в зоні гарантованого добровільного відселення, станом на 26 квітня 1986 року чи у період з 26 квітня 1986 року до 1 січня 1993 року, у зв`язку з чим особі надано статус особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Доплата за проживання на зазначених територіях встановлюється у розмірі 2361 гривня. Виплата доплати за проживання у зоні безумовного (обов`язкового) відселення та в зоні гарантованого добровільного відселення непрацюючим пенсіонерам припиняється після залишення особою свого місця постійного проживання на зазначених територіях та декларування/реєстрації місця проживання за межами зон безумовного (обов`язкового) відселення та зон гарантованого добровільного відселення, що підтверджується відомостями Єдиного державного демографічного реєстру та інших державних реєстрів. Для встановлення виплат, передбачених цією статтею, Пенсійному фонду України забезпечити звірення відомостей про постійне місце проживання одержувачів доплати за проживання у зоні безумовного (обов`язкового) відселення та в зоні гарантованого добровільного відселення із відомостями Єдиного державного демографічного реєстру та інших державних реєстрів для продовження чи припинення відповідних виплат, а також приведення розмірів доплати за проживання у зоні безумовного (обов`язкового) відселення або в зоні гарантованого добровільного відселення та пенсійних виплат у відповідність із цією статтею.

Постановою Кабінету Міністрів України від 07 березня 2025 року № 263 «Деякі питання визначення порядку внесення відомостей про місце проживання особи у зоні безумовного (обов`язкового) відселення або в зоні гарантованого добровільного відселення для отримання відповідних доплат» установлено, що у разі відсутності в Єдиному державному демографічному реєстрі та відомчій інформаційній системі Державної міграційної служби відомостей про місце проживання у зоні безумовного (обов`язкового) відселення або в зоні гарантованого добровільного відселення станом на 26 квітня 1986 р. чи у період з 26 квітня 1986 р. до 1 січня 1993 р. особа може звернутися до органу реєстрації, надавши документи, які підтверджують реєстрацію її місця проживання (паспорт громадянина України у вигляді книжечки та/або будинкова книга), для внесення таких відомостей до реєстру відповідної територіальної громади з подальшим їх переданням до відомчої інформаційної системи Державної міграційної служби та Єдиного державного демографічного реєстру.

У разі відсутності в особи документів, які підтверджують реєстрацію її місця проживання у зоні безумовного (обов`язкового) відселення або в зоні гарантованого добровільного відселення станом на 26 квітня 1986 р. чи у період з 26 квітня 1986 р. до 1 січня 1993 р. (паспорт громадянина України у вигляді книжечки та/або будинкова книга), особа може звернутися до територіального органу Пенсійного фонду України за отриманням сканованих копій паспорта громадянина України у вигляді книжечки (у разі їх наявності в матеріалах пенсійної справи) з метою подання таких сканованих копій до відповідного органу реєстрації для внесення відомостей про період реєстрації до реєстру територіальної громади з подальшим їх переданням до відомчої інформаційної системи Державної міграційної служби та Єдиного державного демографічного реєстру;

Крім того, пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2024 р. № 1524 «Деякі питання здійснення у 2025 році на період воєнного стану в Україні доплати непрацюючим пенсіонерам, які постійно проживають у зоні безумовного (обов`язкового) відселення та в зоні гарантованого добровільного відселення» установлено, що у 2025 році факт проживання у зоні безумовного (обов`язкового) відселення та в зоні гарантованого добровільного відселення станом на 26 квітня 1986 р. чи у період з 26 квітня 1986 р. до 1 січня 1993 р. для встановлення, продовження чи припинення доплат, передбачених статтею 45 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік», у разі відсутності відповідних відомостей у Єдиному державному демографічному реєстрі, відомчій інформаційній системі Державної міграційної служби, Реєстрі територіальної громади та в інших державних реєстрах встановлюється органами Пенсійного фонду України за сукупності таких обставин: 1) особі надано статус особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи; у Єдиному державному демографічному реєстрі, відомчій інформаційній системі Державної міграційної служби відсутні відомості про зміну місця проживання такою особою у період після 1 січня 1993 року.

Статтею 11 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» передбачено, що до потерпілих від Чорнобильської катастрофи належать, зокрема, особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються у зонах безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у зоні безумовного (обов`язкового) відселення не менше двох років, а у зоні гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 14 Закону категорія 3 особі, постраждалій внаслідок Чорнобильської катастрофи встановлюється потерпілим від Чорнобильської катастрофи (не віднесеним до категорії 2), які:

- постійно проживали на територіях зон безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення на день аварії або які за станом на 1 січня 1993 року прожили у зоні безумовного (обов`язкового) відселення не менше двох років, а на території зони гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років та відселені або самостійно переселилися з цих територій;

- постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються у зонах безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у зоні безумовного (обов`язкового) відселення не менше двох років, а у зоні гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років.

Згідно із частинами третьою, четвертою статті 15 цього Закону підставами для визначення статусу потерпілого від Чорнобильської катастрофи є довідка про період проживання, роботи на цих територіях. Видача довідок про період роботи (служби) по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також на територіях радіоактивного забруднення, про заробітну плату за цей період здійснюється підприємствами, установами та організаціями (військкоматами), а про період проживання на територіях радіоактивного забруднення, евакуацію, відселення, самостійне переселення - органами місцевого самоврядування.

Видача посвідчень провадиться спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською і Севастопольською міськими державними адміністраціями за поданням районних державних адміністрацій. Порядок видачі посвідчень встановлюється Кабінетом Міністрів України (ст. 65 Закону).

Відповідно до пункту 10 Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 січня 1997 року № 51, посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи видаються особам, які постійно проживали на територіях зон безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення на день аварії або які за станом на 1 січня 1993 р. прожили у зоні безумовного (обов`язкового) відселення не менше двох років, а на території зони гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років та відселені або самостійно переселилися з цих територій,- на підставі довідки встановленого зразка.

Постановою правління Пенсійного фонду України затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 25 листопада 2005 року № 22-1.

Єдиним документом, що підтверджує статус потерпілого від Чорнобильської катастрофи, учасника ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС та надає право користування пільгами, встановленими зазначеним Законом, є посвідчення Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС або Потерпілий від Чорнобильської катастрофи. Довідки про період роботи (служби) у зоні відчуження, про евакуацію, відселення, самостійне переселення, про період проживання та роботи на забруднених територіях тощо є лише підставами для визначення в установленому порядку статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС або потерпілих від Чорнобильської катастрофи.

Така правова позиція наведена у постановах Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі №572/1921/17, від 27 лютого 2018 року у справі № 344/9789/17, від 24 жовтня 2019 року у справі № 152/651/17, 25 листопада 2019 року у справі № 464/4150/17 та від 27 квітня 2020 року у справі № 212/5780/16-а.

Окрім того, суд зазначає, що 08.10.2025 Кабінетом міністрів України затверджено «Порядок реалізації експериментального проекту щодо внесення до реєстру територіальної громади відомостей про місце проживання особи, яка має статус постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи, в зоні безумовного (обов`язкового) відселення або в зоні гарантованого добровільного відселення станом на 26 квітня 1986 р. чи у період з 26 квітня 1986 р. до 1 січня 1993 р.» (Постанова КМУ № 1277 від 08.10.2025).

Відповідно до п.1 Порядку, цей Порядок визначає механізм реалізації експериментального проекту щодо внесення до реєстру територіальної громади відомостей про місце проживання особи, яка має статус постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи, в зоні безумовного (обов`язкового) відселення або в зоні гарантованого добровільного відселення станом на 26 квітня 1986 р. чи у період з 26 квітня 1986 р. до 1 січня 1993 р. (далі - експериментальний проект) органами реєстрації для отримання доплати до пенсії в розмірі, визначеному статтею 45 Закону України Про Державний бюджет України на 2025 рік, у разі, коли:

-документи про реєстрацію місця проживання особи станом на 26 квітня 1986 р. чи у період з 26 квітня 1986 р. до 1 січня 1993 р. знищені (пропали) внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією Російської Федерації проти України, що підтверджується відомостями з Державного реєстру майна, пошкодженого та знищеного внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією Російської Федерації проти України, або внаслідок дії непереборної сили, що підтверджується відповідними документами;

-адресу житла, в якому особа проживає, визначено станом на 26 квітня 1986 р. чи у період з 26 квітня 1986 р. до 1 січня 1993 р.;

-житло, в якому проживала особа станом на 26 квітня 1986 р. чи у період з 26 квітня 1986 р. до 1 січня 1993 р., виведено з експлуатації, що підтверджується актом обстеження, виданим органом місцевого самоврядування;

-перша реєстрація місця проживання особи, яка у період з 26 квітня 1986 р. до 1 січня 1993 р. не досягла 18-річного віку та у цей період постійно проживала разом із батьками (законними представниками) на територіях України, які зазнали радіоактивного забруднення, збігається з місцем реєстрації батьків (законних представників);

-змінилося місце проживання особи в межах однієї чи до іншої зони безумовного (обов`язкового) відселення або зони гарантованого добровільного відселення.

Метою експериментального проекту є створення умов для внесення відповідним органом реєстрації на безоплатній основі до реєстру територіальної громади відомостей про місце проживання в зоні безумовного (обов`язкового) відселення та в зоні гарантованого добровільного відселення у випадках, передбачених пунктом 1 цього Порядку.

Для реалізації експериментального проекту та встановлення (підтвердження/визначення) періоду (часу) проживання осіб станом на 26 квітня 1986 р. чи у період з 26 квітня 1986 р. до 1 січня 1993 р. в населених пунктах Волинської, Житомирської, Київської, Рівненської, Сумської, Черкаської, Чернівецької та Чернігівської областей, віднесених до зони безумовного (обов`язкового) відселення або зони гарантованого добровільного відселення згідно з додатком 1 до постанови Кабінету Міністрів Української РСР від 23 липня 1991 р. № 106 Про організацію виконання постанов Верховної Ради Української РСР про порядок введення в дію законів Української РСР Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи та Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (далі - населені пункти Волинської, Житомирської, Київської, Рівненської, Сумської, Черкаської, Чернівецької та Чернігівської областей), утворюються тимчасові комісії із встановлення відомостей про місце проживання в зоні безумовного (обов`язкового) відселення та в зоні гарантованого добровільного відселення (далі - тимчасова комісія) у складі не менш як дев`ять осіб.

Відповідно до п.7 Порядку, рішення тимчасової комісії щодо встановлення (підтвердження/ визначення) періоду (часу) проживання особи станом на 26 квітня 1986 р. чи у період з 26 квітня 1986 р. до 1 січня 1993 р. в зоні безумовного (обов`язкового) відселення або в зоні гарантованого добровільного відселення на території населених пунктів Волинської, Житомирської, Київської, Рівненської, Сумської, Черкаської, Чернівецької та Чернігівської областей є підставою для внесення органами реєстрації відомостей до реєстру територіальної громади з подальшим внесенням такої інформації до відомчої інформаційної системи ДМС у визначеному законодавством порядку.

Пунктом 12 Порядку, передбачено, що рішення тимчасової комісії, дії чи бездіяльність можуть бути оскаржені відповідно до Закону України Про адміністративну процедуру або в судовому порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Судом було встановлено, що чинним законодавством передбачено позасудове встановлення певних фактів, що мають юридичне значення, однак заявниця за ввідсутності у неї документів про реєстрацію місця проживання у період з 18.07.1987 по 23.12.1993 року ні з адміністративним позовом до ГУПФУ в Рівненській області , ні до тимчасової комісії, за рішенням якої можливе внесення відповідним органом реєстрації до реєстру територіальної громади відомостей про місце проживання в зоні гарантованого добровільного відселення не зверталась, а спочатку вирішила звернутися до суду, тобто саме у судовому порядку має намір довести наявне у неї право.

З огляду на вищезазначені обставини, суд дійшов висновку, що у задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення факту її проживання у зазначений нею період на території, що віднесена до зони гарантованого добровільного відселення, для отримання доплати до пенсії слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 258,259261,263,265 ЦПК України, суд

постановив:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 , заінтересована особа Головне управління Пенсійного фонду України у Рівненській області, про встановлення факту, що має юридичне значення відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду складено та оголошено 29.12.2025.

Суддя: