Справа № 570/1189/23
провадження № 6/570/2/2025
У Х В А Л А

15 січня 2025 року

Рівненський районний суд Рівненської області

в особі судді Кушнір Н.В.,

з участю представника заявника адвоката Деменкової Є.С.,

представника ОСОБА_1 адвоката Іващенко І.І.,

секретаря судового засідання Полюхович М.В.,

розглянувши в залі суду в приміщенні Рівненського районного суду Рівненської області (вул.С.Петлюри, 10, м.Рівне) дистанційно у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів представника заявника за допомогою системи EasyCon заяву адвоката Деменкової Євгенії Сергіївни в інтересах ОСОБА_2 про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню,

в с т а н о в и в:

покликаючись на те, що обов`язок боржниці ОСОБА_2 за судовим наказом від 15 березня 2023 року у справі № 570/1189/23 щодо сплати стягувачу ОСОБА_1 аліментів на утримання їх сина ОСОБА_3 відсутній повністю у зв`язку з його припиненням, оскільки дитина на даний час проживає з матір`ю ОСОБА_2 , яка з серпня 2024 року утримує його самостійно, представник заявника адвокат Євгенія Деменкова у поданій через систему "Електронний суд" заяві просить визнати судовий наказ таким, що не підлягає виконанню.

Учасники справи відповідно до ст.128-130 ЦПК України належним чином повідомлені про час і місце розгляду питання.

ОСОБА_4 у судове засідання не з`явилася, доручивши представлення своїх інтересів адвокату. У надісланій поштовим відправленням 31 грудня 2024 року до суду письмовій заяві ОСОБА_4 просить заяву про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню, задоволити у повному обсязі. Вказує, що син ОСОБА_5 з серпня 2024 року проживає разом з нею, знаходиться на її утриманні, а тому відсутні підстави для стягнення з неї аліментів на підставі судового наказу на користь ОСОБА_1 .

ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, доручивши представлення своїх інтересів адвокату.

Зважаючи на те, що їх з"явлення не визнане обов`язковим, враховуючи достатність матеріалів справи для прийняття рішення, відсутність необхідності заслуховувати їх особисті пояснення, суд, беручи до уваги встановлені строки розгляду, думку учасників, наявність представників-адвокатів дійшов висновку про можливість розглянути справу у їх відсутність.

У судовому засіданні представник заявника адвокат Євгенія Деменкова вимоги заяви підтримала повністю з підстав викладених у ній.

По суті спору показала, що дитина сторін періодично проживає то з батьком, то з матір"ю, стосунки між батьками напружені. Сточатку дитина проживала з матір"ю, а батько сплачував аліменти. Коли дитина стала проживати з батьком, тоді саме батько подав аналогічну заяву про визнання судового наказу про стягнення з нього аліментів на утримання сина таким, що не підлягає до виконання, і суд таку заяву задоволив. Згодом був винесений судовий наказ про стягнення аліментів з матері. Коли з 01 серпня 2024 року син став проживати з матір"ю, вона просила батька про відкликання виконавчого листа, але він не погодився. Тоді 11 вересня 2024 року мати зареєструвала сина як ВПО по місцю свого проживання, подала заяву про видачу судового наказу про стягнення аліментів, яка була задоволена, та заяву про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню.

Представник ОСОБА_1 адвокат Ірина Іващенко просить у задоволенні заяви відмовити за безпідставністю, вважає, що заявник має звертатися в порядку позовного провадження, а не відповідно до вимог ст.432 ЦПК України

Зазначила, що між учасниками існує спір щодо даного факту, оскільки, зокрема, у матері існує заборгованість про стягнення аліментів на утримання сина, коли він проживав з батьком, тому задоволенні заяви у виді, про який просить заявник призведе до виникнення пових позовів, зокрема, про стягнення заборгованості по сплаті аліментів.

Суд встановив такі обставини.

15 березня 2023 року Рівненський районний суд Рівненської області видав судовий наказ, яким стягнуто зОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 (однієї четвертої) частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку і не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 10 березня 2023 року та до досягнення дитиною повноліття; вирішене питання судового збору.

Судовий наказ набрав законної сили та був направлений на примусове виконання, яке здійснюється Бахмутським відділом виконавчої служби у Бахмутському районі Донецької області Східного МРУ МЮ (АСВП №72347903).

Відповідно до довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи №3244- від 11 вересня 2024 року ОСОБА_3 фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи №3244- від 02 листопада 2022 року ОСОБА_2 фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

09 жовтня 2024 року Дружківський міський суд Донецької області видав судовий наказ (справа №229/6913/24), яким стягнуті зОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 07 жовтня 2024 року і до досягнення дитиною повноліття; вирішене питання про стягнення судового збору.

Постановою старшого державного виконавця Бахмутсього відділу державної виконавчої служби у Бахмутському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Ткаченка Д.Б. відкрите виконавче провадження №76407322 на підставі судового наказу №229/6913/24 від 09.10.2024.

Згідно з розрахунком ОСОБА_1 сплатив у грудні 2024 року аліменти ОСОБА_2 у сумі 1 180 грн. 50 коп.

До спірних правовідносин підлягають застосуванню такі норми права.

Згідно ч.1 ст.18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Згідно з п.7 ч.1 ст.168 ЦПК України у судовому наказі зазначаються повідомлення про те, що під час розгляду вимог у порядку наказного провадження та видачі судового наказу суд не розглядає обґрунтованість заявлених стягувачем вимог по суті.

Відповідно до ст.173 ЦПК України суд може внести виправлення до судового наказу, визнати його таким, що не підлягає виконанню, або відстрочити або розстрочити виконання судового наказу в порядку, встановленому статтями 432, 435 цього Кодексу.

За приписами частин 1, 2 ст.432 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Суд дійшов таких висновків, заслухавши пояснення учасників, дослідивши матеріали справи, вважаючи їх достатніми для винесення рішення.

Сплата аліментів за рішенням суду є одним зі способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

У постанові Верховного Суду від 20.02.2019 у справі №2-4671/11 сформульований правовий висновок, що підстави визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, прийнято поділяти на дві групи: матеріально-правові (відсутність у боржника обов`язку), зокрема, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання й інші, та процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання тощо.

Таким чином, виконавчий документ може бути визнаний судом таким, що не підлягає виконанню лише у випадку: 1) якщо його було видано помилково; 2) якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

При цьому, словосполучення «або з інших причин» стосується саме відсутності обов`язку боржника, який підлягає виконанню. Підстави припинення зобов`язання визначені главою 50 розділу І книги 5 ЦК України.

З аналізу наведених норм процесуального права вбачається, що законодавець передбачив у судовий спосіб захист прав боржника у разі, якщо стягувач не визнає відсутність обов`язку боржника.

Звертаючись до суду із заявою про визнання виконавчого документа - судового наказу таким, що не підлягає виконанню, представник заявника посилалася на те, що син з серпня 2024 року проживає разом з ОСОБА_2 і вона несе витрати по його утриманню.

На думку представника заявника, обов`язок боржника за судовим наказом від 15.03.2023 року (справа №570/1189/23) щодо сплати стягувачу ОСОБА_1 аліментів на утримання сина ОСОБА_7 відсутній повністю у зв`язку з його припиненням.

Відповідно до ст.599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Матеріали справи не містять належних доказів припинення зобов`язань ОСОБА_2 за судовим наказом, яким з неї стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дитини.

Суд вважає, що відсутні підстави для визнання виконавчого документа - судового наказу №570/1189/23 таким, що не підлягає виконанню, з підстав, на які посилається заявник, оскільки існує судове рішення - судовий наказ, який набрав законної сили, а тому у відповідності до вимог ст.129-1 Конституції України та ст.18 ЦПК України є обов`язковим до виконання.

Законодавцем визначено підстави припинення обов`язку зі сплати аліментів на підставі судового рішення.

Так, ст.273 Сімейного кодексу України визначено, що якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Суд може звільнити від сплати аліментів осіб, зазначених у статтях 267-271 цього Кодексу, за наявності інших обставин, що мають істотне значення.

Аналіз вказаної норми закону свідчить, що у зв`язку зі зміною обставин, які мають істотне значення, платник аліментів у порядку визначеному законом, зокрема шляхом звернення до суду з відповідним позовом, має право на звільнення його від обов`язку щодо сплати аліментів.

З наведеного слідує, що факт проживання дитини з матір`ю, з якої стягуються аліменти на користь батька для утримання дитини, є істотною обставиною та може слугувати підставою для звернення матері до суду з позовом про звільнення від сплати аліментів.

Отже, обставини, на які посилається представник заявника адвокат Євгенія Деменкова, як на підставу визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню, є істотними, але підлягають доведенню при вирішенні спору про звільнення від сплати аліментів, відповідно ж не вказують на припинення обов`язку зі сплати аліментів.

За ст.432 ЦПК України дослідженню підлягають не обставини припинення обов`язку за судовим рішенням, а лише докази про припинення такого обов`язку.

Ухвалення рішення суду про звільнення ОСОБА_2 від сплати аліментів може бути підставою для звернення до суду із заявою в порядку ст.432 ЦПК України, якою регламентовано порядок та підстави для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

Також, суд звертає увагу, що за наявності відкритого виконавчого провадження та досягнення між боржником і стягувачем згоди про припинення зобов`язання за судовим наказом, сторони у процесі виконання рішення відповідно до процесуального законодавства мають право укласти мирову угоду, що затверджується (визнається) судом, який видав виконавчий документ (ч.2 ст.19 Закону України «Про виконавче провадження»).

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що відсутні підстави для визнання таким, що не підлягає виконанню судового наказу від 15 березня 2023 року (справа №570/1189/23), а тому у задоволенні заяви адвоката Деменкової Євгенії Сергіївни в інтересах ОСОБА_2 необхідно відмовити.

На підставі наведеного, керуючись ст.259, 260, 261, 432 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

у задоволенні заяви адвоката Деменкової Євгенії Сергіївни в інтересах ОСОБА_2 про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню - відмовити повністю.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Рівненського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення виготовлене 15 січня 2025 року.

Суддя: Кушнір Н.В.