Провадження №2/932/3300/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 грудня 2025 року м. Дніпро

Шевченківський районний суд м. Дніпра в складі головуючого-судді Цитульського В.І., за участю секретаря судового засідання Підопригори Р.А., прокурора Кисельової В.В., представника позивача ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом керівника Павлоградської окружної прокуратури Дніпропетровської області Кузьменка Анатолія Сергійовича в інтересах Дніпровської міської ради до ОСОБА_2 про стягнення доходу, отриманого від безпідставно набутого майна внаслідок використання земельної ділянки комунальної форми власності без правовстановлюючих документів,

В С Т А Н О В И В :

Зміст позовних вимог первісного позову.

У позові прокурор просить стягнути із відповідача ОСОБА_2 на користь місцевого бюджету міста Дніпра в особі Дніпровської міської ради дохід, отриманий від безпідставно набутого майна (орендна плата) внаслідок використання земельної ділянки комунальної форми власності, кадастровий номер :02:368:0085, площею 0,0199 га по АДРЕСА_1 за період з 21.09.2023 по 20.03.2025 в сумі 26 940,43 грн.

Основні процесуальні рішення та дії.

18.08.2025 до суду подано позов.

29.08.2025 відкрито спрощене позовне провадження, призначено судове засідання.

Представник відповідача ОСОБА_3 ознайомився із матеріалами справи, був присутнім в судовому засіданні 10.11.2025, яке відкладеного за його клопотанням.

В інші судові засідання представник відповідача не з`явився, відзиву та доказів не надав.

Прокурор та представник позивача заперечували проти заочного розгляду справи.

В судовому засіданні 18.12.2025 заслухано пояснення сторін, досліджено докази після чого суд перейшов до стадії ухвалення судового рішення та відклав його проголошення на 19.12.2025.

Узагальнені доводи учасників.

Позиція прокурора зводиться до того, що відповідач набув у власність об`єкти нерухомості, які розташовані на земельній ділянці комунальної форми власності, кадастровий номер :02:368:0085, площею 0,0199 га по АДРЕСА_1 . Речових прав на вказану земельну ділянку відповідач не оформив, за користування нею не сплачує.

Комісією з визначення розміру збитків, заподіяних Дніпровській міській раді затверджено розрахунок коштів, збережених у себе відповідачем внаслідок користування земельної ділянкою без достатньої правової підстави в сумі 26 940,43 грн. Такі кошти підлягають стягненню із відповідача на підставі ст.1212 ЦК України.

Оскільки позивач не вчинив заходів реагування протягом розумного строку, прокурор набув права на звернення до суду.

В судовому засіданні прокурор позов підтримала, навела доводи аналогічні фабулі позовної заяви.

Представник Дніпровської міської ради в судовому засіданні просила позов задовільнити.

Відповідач в судовому засідання не з`явився, відзиву не подав.

Обставини, встановлені судом.

На підставі договору купівлі-продажу від 21.09.2023 ОСОБА_2 , прийняв у власність домоволодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 (житловий будинок літ. А-1, глинов., обкладений цеглою, житлової площею 42,0 кв.м, загальною площею 97,4 кв.м., споруди № 1, 2).

У договорі вказано, що майно розташоване на земельній ділянці загальною площею 0,0199 га, що перебуває у комунальній власності, кадастровий номер :02:368:0085.

Право власності за цим договором зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 21.09.2023.

Право власності чи ніші речові права на земельну ділянку із кадастровим номером :02:368:0085, у вказаному реєстрі, не зареєстровано.

20.03.2025 комісією з визначення розміру збитків, заподіяних Дніпровській міській раді, власниками землі та землекористувачами при використанні земельних ділянок розглянуто наявні матеріали щодо суми коштів, які зберіг у себе землекористувач земельної ділянки за рахунок власника цієї ділянки внаслідок користування землею без достатньої правової підстави, а саме ОСОБА_4 щодо земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1 (кадастровий номер :02:368:0085).

Вказаним протоколом затверджено розрахунок коштів, які зберіг у себе землекористувач, а саме в сумі 26 940,43 грн.

Згідно відповідей позивача та Головного управління ДПС у Дніпропетровській області користування вказаною земельною ділянкою відповідачем не оформлено, грошові кошти за її користування нею не сплачені.

Прокурор неодноразово звертався із листами щодо землекористування земельною ділянкою до позивача. Останній відповідав про не вжиття заходів цивільно-правового характеру щодо стягнень з ОСОБА_2 заборгованості зі сплати за користування земельною ділянкою комунальної форми власності з кадастровим номером :02:368:0085.

На виконання вимог ч.4 ст.23 Закону України «Про прокуратуру» прокурором надано докази повідомлення позивачів про звернення до суду.

Застосовані судом джерела права.

У відповідності до ст.23 Закону України «Про прокуратуру», представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом (ч.1). Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті, крім випадку, визначеного абзацом четвертим цієї частини (ч.3). Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень (ч.4).

Відповідно до ч. 1 ст. 83 ЗК України, землі, які належать на праві власності територіальним громадам, є комунальною власністю. Також, відповідно до п. «а» ч. 2 цієї ж норми визначено, що у комунальній власності перебувають, зокрема, усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності.

Частинами 1 та 2 статті 116 ЗК України визначено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Відповідно до ч.1 ст.120 ЗК України, у разі набуття права власності на об`єкт нерухомого майна (жилий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, розміщений на земельній ділянці (крім земель державної, комунальної власності), право власності на таку земельну ділянку одночасно переходить від відчужувача (попереднього власника) такого об`єкта до набувача такого об`єкта без зміни її цільового призначення. У разі якщо відчужувачу (попередньому власнику) такого об`єкта належала частка у праві спільної власності на земельну ділянку, до набувача цього об`єкта переходить право власності на таку частку.

Також, ч. 11 вказаної норми та ст. 7 Закону України «Про оренду землі» визначено, що якщо об`єкт нерухомого майна (жилий будинок (крім багатоквартирного), інша будівля або споруда), об`єкт незавершеного будівництва розміщений на земельній ділянці державної або комунальної власності, що не перебуває у користуванні, набувач такого об`єкта нерухомого майна зобов`язаний протягом 30 днів з дня державної реєстрації права власності на такий об`єкт звернутися до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування із заявою про передачу йому у власність або користування земельної ділянки, на якій розміщений такий об`єкт, що належить йому на праві власності, у порядку, передбаченому статтями 118, 123 або 128 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1 статті 206 ЗК України використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка.

Статтею 125 Земельного кодексу України передбачено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Відповідно до ч.1 ст.1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Виникнення права власності на будинок, будівлю, споруду не є підставою для виникнення права оренди земельної ділянки, на якій вони розміщені та яка не була відведена в оренду попередньому власнику. Право оренди земельної ділянки виникає на підставі відповідного договору з моменту державної реєстрації цього права. Водночас Велика Палата Верховного Суду у постанові від 22.06.2021 у справі №200/606/18 зазначила, що принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованої на ній будівлі або споруди відомий ще за часів Давного Риму (збудоване приростає до землі). Цей принцип має фундаментальне значення та глибокий зміст, він продиктований як потребами обороту, так і загалом самою природою речей, невіддільністю об`єкта нерухомості від земельної ділянки, на якій він розташований. Нормальне господарське використання земельної ділянки без використання розташованих на ній об`єктів нерухомості неможливе, як і зворотна ситуація - будь-яке використання об`єктів нерухомості є одночасно і використанням земельної ділянки, на якій ці об`єкти розташовані. Отже об`єкт нерухомості та земельна ділянка, на якій цей об`єкт розташований, за загальним правилом мають розглядатися як єдиний об`єкт права власності. Тобто власник нерухомого майна має право на користування земельною ділянкою, на якій воно розташоване. Ніхто інший, окрім власника об`єкта нерухомості, не може претендувати на земельну ділянку, оскільки вона зайнята об`єктом нерухомого майна. Отже, положення гл. 15, ст. ст. 120, 125 ЗК України, ст. 1212 ЦК України дають підстави вважати, що до моменту оформлення власником об`єкта нерухомого майна права на земельну ділянку, на якій розташований цей об`єкт, ураховуючи принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованої на ній будівлі або споруди, особа яка придбала такий об`єкт стає фактичним користувачем тієї земельної ділянки, на якій такий об`єкт нерухомого майна розташований, а відносини з фактичного користування земельною ділянкою без оформлення прав на цю ділянку (без укладення договору оренди тощо) та недоотримання її власником доходів у виді орендної плати є за своїм змістом кондикційними (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 у справі № 629/4628/16, від 20.11.2018 у справі № 922/3412/17, від 13.02.2019 у справі № 320/5877/17, постанови Верховного Суду від 14.01.2019 у справі № 912/1188/17, від 21.01.2019 у справі № 902/794/17, від 04.02.2019 у справі № 922/3409/17, від 12.03.2019 у справі № 916/2948/17, від 09.04.2019 у справі № 922/652/18, від 21.05.2019 у справі № 924/552/18, від 17.03.2020 у справі № 922/2413/19).

Фактичний користувач земельної ділянки, який без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг (заощадив) у себе кошти, які мав заплатити за користування нею, зобов`язаний повернути такі кошти власникові земельної ділянки на підставі положень ч.1 ст.1212 ЦК України (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 у справі №629/4628/16, від 20.09.2018 у справі № 925/230/17, від 29.07.2025 у справі №910/6662/24);

Із дня набуття права власності на об`єкт нерухомого майна власник цього майна стає фактичним користувачем земельної ділянки, на якій розташований цей об`єкт, а тому саме із цієї дати у власника об`єкта нерухомого майна виникає обов`язок сплати за користування земельною ділянкою, на якій таке майно розташовано. При цьому, до моменту оформлення власником об`єкта нерухомого майна права на земельну ділянку, на якій розташований цей об`єкт, такі кошти є безпідставно збереженими (див. постанову Верховного Суду у складі судової палати для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності Касаційного господарського суду від 05.08.2022 у справі № 922/2060/20);

За пунктом 14.1.147 Бюджетного кодексу України, плата за землю - обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.

За п. 10.1.1 Бюджетного кодексу України, до місцевих податків належать податок на майно.

Висновки.

Із дня набуття права власності ОСОБА_2 на об`єкт нерухомого майна по АДРЕСА_1 (21.09.2023) він став фактичним користувачем земельної ділянки, на якій розташований цей об`єкт (кадастровий номер :02:368:0085), а тому саме із цієї дати у нього виник обов`язок сплати за користування такою земельною ділянкою.

До моменту оформлення ОСОБА_2 прав на земельну ділянку такі кошти є безпідставно збереженими.

Плата за землю є місцевим податком, відтак Дніпровська міська рада є належним позивачем.

Дніпровська міська рада допустила бездіяльність щодо стягнення коштів місцевого бюджету, прокурором виконано вимоги ч.4 ст.23 Закону України «Про прокуратуру», відтак звернення до суду прокурора є правомірним.

Відтак, керуючись зокрема приписами ст.1212 ЦК України, вимоги про стягнення із відповідача на користь міської ради коштів за користування земельною ділянкою, права на яку не оформлено, підлягає до задоволення.

Вартість плати за користування земельною ділянкою за період з 21.09.2023 по 20.03.2025 розраховано у відповідності до вимог законодавства та становить 26 940,43 грн.

Розподіл судових витрат.

З огляду на приписи ч.1 ст.140 ЦПК України, за якими судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, сплата судового збору за розгляд даної справи має покладатися на відповідача.

На підставі наведеного суд,

У Х В А Л И В :

Позов керівника Центральної окружної прокуратури міста Дніпра задовільнити повністю.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь Дніпровської міської ради грошові кошти збережені без достатньої правової підстави в сумі 26 940,43 грн.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь Дніпровської грошові кошти в сумі 2 422,40 грн в рахунок відшкодування сплаченого судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: Дніпровська міська рада (адреса м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, 75, ).

Відповідач: ОСОБА_2 (адреса АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Суддя: В.І. Цитульський