Провадження №: 2/755/5037/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" листопада 2025 р. місто Київ

Дніпровський районний суд міста Києва у складі головуючого судді Савлук Т.В., за участю секретаря судових засідань Лазоренко Н.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «ОдесаТрансПаркСервіс» про відшкодування матеріальної шкоди, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «ОдесаТрансПаркСервіс» з вимогами: «стягнути на його користь матеріальну шкоду у розмірі 8 087,30 грн та витрати на проведення оцінки майна у сумі 4 000 грн, завдані внаслідок пошкодження його автомобіля».

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 27 травня 2024 року інспектор з паркування зафіксував порушення правил зупинки авто позивача. ТОВ «ОдесаТрансПаркСервіс» евакуювало автомобіль «TOYOTA CAMRY» державний номерний знак НОМЕР_1 та доставило його на спеціальний майданчик. Під час огляду авто позивач помітив свіжу подряпину на правих задніх дверях, викликав поліцію та подав заяву про пошкодження. Під час транспортування ТОВ «ОдесаТрансПаркСервіс» пошкодило авто, а вартість ремонту за висновком ТОВ «Клевер Експерт» № 223/06-04 складає 8 087,30 грн.

22 листопада 2024 року Дніпровським районним судом міста Києва (головуючий суддя Арапіна Н.Є.) постановлено ухвалу про відкриття провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «ОдесаТрансПаркСервіс» про відшкодування майнової шкоди та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

02 квітня 2025 року керівником апарату Дніпровського районного суду міста Києва О.С. Корович винесено розпорядження № 602 «Щодо проведення повторного автоматизованого розподілу судових справ».

02 квітня 2025 року, на підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, вказану цивільну справу передано у провадження головуючому судді Дніпровського районного суду міста Києва Савлук Т.В.

08 квітня 2025 року Дніпровським районним судом міста Києва постановлено ухвалу про прийняття до свого провадження цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «ОдесаТрансПаркСервіс» про відшкодування матеріальної шкоди та продовжено розгляд цивільної справи у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Положеннями статті 174 Цивільного процесуального кодексу України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи.

Відповідно до статей 174, 178 Цивільного процесуального кодексу України відповідач не скористався своїм правом та не подав до суду відзив на позовну заяву із викладенням заперечень проти неї.

При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться (частина 8 статті 279 Цивільного процесуального кодексу України).

Позивач у судове засідання не з`явився, представник позивача - адвокат Домітращук І.М. у судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив, правом подання відзиву на позов та доказів на спростування заявлених вимог не скористався.

Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд доходить наступного.

Згідно зі статтею 4 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтями 15, 16 Цивільного кодексу України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 Цивільного кодексу України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

За правилами статей 12, 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 76 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 зазначив, що під час евакуації авто на спецмайданчик його транспортний засіб пошкодили.

Відповідно до пункту 2 Порядку тимчасового затримання інспекторами з паркування транспортних засобів та їх зберігання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14 листопада 2018 року № 990 (далі - Порядок), тимчасове затримання транспортного засобу шляхом доставлення для зберігання на спеціальний майданчик чи стоянку здійснюється інспектором з паркування в разі вчинення водієм порушення, передбаченого частинами третьою та сьомою статті 122 (порушення правил зупинки, стоянки в межах відповідного населеного пункту, а також зупинки чи стоянки транспортних засобів на місцях, що позначені відповідними дорожніми знаками та/або дорожньою розміткою, на яких дозволено зупинку чи стоянку лише транспортних засобів, оснащених електричними двигунами (одним чи декількома); створення перешкод водіям транспортних засобів, оснащених електричними двигунами (одним чи декількома), у зупинці або стоянці), частиною першою статті 152-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у випадках, коли розміщення транспортного засобу є таким, що суттєво перешкоджає дорожньому руху або створює загрозу безпеці руху, а також у разі вчинення порушень, передбачених частинами другою та восьмою статті 152-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Згідно з пунктом 3 Порядку доставлення транспортного засобу на спеціальний майданчик чи стоянку здійснюється за допомогою спеціальних автомобілів-евакуаторів (далі - евакуатор), у тому числі тих, що належать підприємствам, установам та організаціям, які провадять діяльність, пов`язану із транспортуванням транспортних засобів, і з якими органами місцевого самоврядування укладено в установленому законодавством порядку договори.

Пунктами 13, 14 Порядку визначено, що у разі заподіяння транспортному засобу шкоди під час його транспортування та/або зберігання на спеціальному майданчику чи стоянці завдані збитки відшкодовуються за рахунок суб`єкта господарювання, що надає послуги з транспортування та/або зберігання транспортних засобів у разі їх тимчасового затримання, та/або відповідного страхового відшкодування, що здійснюється за правовідносинами обов`язкового страхування цивільної відповідальності зазначеного суб`єкта господарювання.

Спори, пов`язані із шкодою, що заподіяна тимчасово затриманому транспортному засобу під час його транспортування або зберігання на спеціальному майданчику чи стоянці, розв`язуються в установленому законодавством порядку.

Суд установив, що ОСОБА_1 є власником транспортного засобу - автомобіля «TOYOTA CAMRY», державний номерний знак НОМЕР_1 .

27 травня 2024 року інспектор з паркування Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради Павлюк Віталій Іванович у місті Києві, вулиця Шота Руставелі, 26, зафіксував порушення правил зупинки, стоянки та паркування зазначеного транспортного засобу - зупинку у місці, де відстань між суцільною лінією дорожньої розмітки та автомобілем була меншою за 3 метри, чим порушено підпункт «д» пункту 15.9 Правил дорожнього руху України (затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306).

ТОВ «ОдесаТрансПаркСервіс» здійснило примусове переміщення автомобіля «TOYOTA CAMRY», державний номерний знак НОМЕР_1 , та доставило його на спеціальний майданчик тимчасового зберігання за адресою: місто Київ, вулиця Гната Хоткевича, 20-Б, що підтверджується квитанцію про сплату послуг за евакуацію на рахунок ТОВ «ОдесаТрансПаркСервіс», а також відповіддю Дніпровського УП ГУНП у м. Києві від 03.12.2024 року.

Із заяви, поданої до Дніпровського УП ГУНП у м. Києві, вбачається, що позивач повідомив про виявлене пошкодження транспортного засобу - подряпину на правих задніх дверях. При цьому, відомості до ЄРДР внесені не були, оскільки відсутній склад кримінального правопорушення, що вбачається з відповіді Дніпровського УП ГУНП у м. Києві від 03.12.2024 року.

Зі звіту про визначення вартості матеріального збитку, складеного ТОВ «Клевер Експерт» від 10 червня 2024 року № 223/06-04, убачається та підтверджується, що автомобіль «TOYOTA CAMRY», державний номерний знак НОМЕР_1 , ринкова вартість автомобіля до події становила 365 179,29 грн. Вартість відновлювального ремонту, розрахована без урахування фізичного зносу вузлів і деталей, становить 8 087,30 грн. Відповідно розмір матеріального збитку, заподіяного власнику транспортного засобу, дорівнює 8 087,30 грн. Вартісні показники визначено із застосуванням порівняльного та витратного підходів.

Квитанція до прибуткового касового ордера № 33 від 10 червня 2024 року підтверджує внесення ОСОБА_1 на користь ТОВ «Клевер Експерт» 4 000 грн оплати послуг з визначення розміру матеріальної шкоди, завданої власнику колісного транспортного засобу, відповідно до звіту № 223/06-04 від 10 червня 2024 року.

Відповідно до статті 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Згідно зі статтею 1192 Цивільного кодексу України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Згідно із частинами першою та другою статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Аналіз положень статей 1166 та 1167 Цивільного кодексу України дозволяє зробити висновок, що підставою виникнення зобов`язання про відшкодування шкоди є завдання майнової шкоди іншій особі. Зобов`язання про відшкодування шкоди виникає за таких умов: наявність шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи, яка завдала шкоди та її результатом - шкодою; вина особи, яка завдала шкоди.

Цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини, тому, якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. Позивач не зобов`язаний доводити вину відповідача у заподіянні шкоди. Особа, якій спричинено шкоду, подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір спричиненої шкоди, а також докази того, що саме відповідач її спричинив або є особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду.

Подібні висновки висловлені Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 05 червня 2019 року у справі № 61/8496/15-ц, провадження № 14-154цс19.

З огляду на викладене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди, а позивач доводить наявність шкоди та її розмір.

У свою чергу, Товариство з обмеженою відповідальністю «ОдесаТрансПаркСервіс» на спростування заявлених вимог не надало суду належних доказів щодо розміру заявленої до стягнення майнової шкоди.

Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).

Оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що під час примусового переміщення (евакуації) автомобіля марки «TOYOTA CAMRY», державний номерний знак НОМЕР_1 , працівниками ТОВ «ОдесаТрансПаркСервіс» заподіяно позивачу майнову шкоду у вигляді пошкоджень кузова, зокрема подряпин лакофарбового покриття, виявлених після транспортування та розміщення транспортного засобу на спеціальному майданчику за адресою: місто Київ, вулиця Гната Хоткевича, 20-Б. Розмір відновлювального ремонту згідно з висновком ТОВ «Клевер Експерт» № 223/06-04 від 10 червня 2024 року становить 8 087,30 грн, витрати на проведення оцінки - 4 000 грн. Відповідно до пунктів 13, 14 Порядку тимчасового затримання інспекторами з паркування транспортних засобів та їх зберігання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14 листопада 2018 року № 990, обов`язок відшкодувати завдані збитки покладається на ТОВ «ОдесаТрансПаркСервіс».

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, з урахуванням вимог статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, суд присуджує стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ОдесаТрансПаркСервіс» на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1 211 гривень 20 копійок, які сплачено позивачем при зверненні з цим позовом до суду.

Враховуючи наведене та керуючись статтями 3, 11, 16, 1166, 1167 Цивільного кодексу України, статтями 2, 4, 6-13, 19, 82, 89, 133, 141, 258, 259, 263-265, 273, 274-279, 352, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОдесаТрансПаркСервіс» про відшкодування матеріальної шкоди - задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ОдесаТрансПаркСервіс» на користь ОСОБА_1 відшкодування завданої майнової шкоди у розмірі 8 087 гривень 30 копійок та витрат на проведення оцінки майна у розмірі 4 000 (чотири тисячі) гривень, а всього на загальну суму 12 087 (дванадцять тисяч вісімдесят сім) гривень 30 копійок.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ОдесаТрансПаркСервіс» на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1 211 гривень 20 копійок.

Сторони цивільного процесу:

Позивач: ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання - АДРЕСА_1 .

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ОдесаТрансПаркСервіс», адреса місцезнаходження: 65048, Одеська область, місто Одеса, вулиця Канатна, 42, офіс 202; .

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

С у д д я: