Справа № 595/219/24
Провадження № 2/595/19/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.01.2025

Бучацький районний суд Тернопільської області

в складі: головуючого судді Содомори Р.О.,

при секретарі Присташ П.Р.,

розглянувши заочно у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Бучач цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах якого діє адвокат Лукашова Ольга Євгенівна до ПАТ «НАСК «Оранта» про стягнення матеріальної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 в інтересах якого діє адвокат Лукашова О.Є. до ПАТ «НАСК «Оранта», ОСОБА_2 про стягнення матеріальної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог вказує, що 13 липня 2023 року о 15 год. 10 хв. на а/д Івано-Франківськ - Бучач - Тернопіль (н-18) 87 км+100 м., ОСОБА_3 керувала т/з марки «Opel Vivaro», д.н.з. НОМЕР_1 , здійснила виїзд на смугу зустрічного руху та допустила бокове зіткнення з автобусом марки «БАЗ А079», д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_4 , який внаслідок перекидання, зіткнувся із т/з марки «Iveco AT 380 TN», д.н.з. НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_5 , внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Бучацького районного суду Тернопільської області від 08.08.2023 ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, яка набрала законної сили. ОСОБА_1 звернувся до страховика ПА «ОРАНТА» із заявою про страхове відшкодування. 31.07.2023 ОСОБА_1 була подана заява до судового експерта про визначення вартості матеріальних збитків завданим пошкодженням колісного транспортного засобу «БАЗ А 079.14» реєстраційний номер НОМЕР_2 внаслідок ДТП. Згідно висновку експерта від 12.10.2023 №129/7/23: вартість КТЗ «БАЗ А 079.14.14 р.н. НОМЕР_2 , без урахування отриманих пошкоджень у ДТП яке мало місце 13.07.2023 станом на момент ДТП, приймається: С = 216670,00 грн.; вартість матеріального збитку, заподіяного власнику КТЗ «БАЗ А 079.14 р.н. НОМЕР_2 » після ДТП, яке мало місце 13.07.2023 приймається рівною вартістю автобуса, тобто «У» = «С» = 216670,00 грн.; вартість придбаних для вторинного використання запчастин ймовірно будуть становити 8700,00 грн. ОСОБА_1 зазначає, що отримав 17.08.2023 від ПАТ «HACK ОРАНТА» лише 63835,73 грн. страхового відшкодування по дог. №АТ-2613943 від 03.08.2022 без ІІДВ. 19.10.2023 ОСОБА_1 звернувся до ПАТ «ОРАНТА» із заявою провести доплату по страховому відшкодуванню на підставі висновку судового експерта Мазура М.С. від 12.10.2023 №129/7/23. Проте, у відповідь на дане звернення 17.11.2023 ПАТ «ОРАНТА» у листі №09-02-17 зазначила, що відповідно до Звіту №25825 від 29.07.2023 складеного ТОВ «СЗУ Україна» на замовлення HACK «ОРАНТА» ринкова вартість транспортного засобу БАЗ А079, д.р.н. НОМЕР_2 до ДТП становить 126697,35 грн., а вартість відновлювального ремонту - 212145,46 грн., тобто транспортний засіб вважається фізично знищеним. Також, відповідно до Звіту №25825 від 29.07.2023 вартість транспортного засобу БАЗ А079, д.р.н. НОМЕР_2 після ДТП складає 61361,62 грн. Враховуючи, що HACK «ОРАНТА» 17.08.2023 було здійснено виплату страхового відшкодування у розмірі 63835,73 грн (126697,35 грн (вартість ТЗ до ДТП) - 61361,62 грн (вартість ТЗ після ДТП) - 1500,00 грн (франшиза) на рахунок, не вбачає підстав для доплати страхового відшкодування у заявленому розмірі. Також, ОСОБА_1 звернувся до ОСОБА_2 із претензією, в якій просив сплатити суму матеріальних збитків завданим пошкодженням колісного транспортного засобу «БАЗ А 079.14» реєстраційний номер НОМЕР_2 внаслідок ДТП у розмірі 152834,27 грн. У відповідь на вказану претензію, ОСОБА_2 надіслала лист, в якому вказала, що дана претензія є безпідставна, оскільки вважає, що позивачу слід звертатися із даною вимогою до страхової компанії. Зазначає, що Звіт №25825 від 29.07.2023 було складено з порушенням норм чинного законодавства України. Крім цього, зазначає, що огляд транспортного засобу оцінювачем не проводився, про що наведено у самому Звіті. Щодо позовних вимог до відповідача ОСОБА_2 , зазначає, що оскільки вона є винною у вчиненні ДТП, то має відшкодувати позивачу матеріальну шкоду завдану ДТП. Тому, позивач просить суд стягнути з відповідача ПАТ «НАСК «ОРАНТА» грошову суму, яка складається з: недоплаченого страхового відшкодування у розмірі 94664 грн. 27 коп. та витрати на оплату послуг експерта у сумі 5900 грн, стягнути з ОСОБА_2 матеріальну шкоду у розмірі 58170 грн. Також просить стягнути з відповідачів судовий збір.

Ухвалою судді Бучацького районного суду Тернопільської області від 31 січня 2024 року відкрито провадження у вказаній цивільній справі та призначено підготовче судове засідання.

Відзиву на позов від відповідача ПАТ «НАСК «Оранта» до суду не надходило.

У судове засідання представник позивача не з`явилася, однак подала до суду клопотання, згідно якого просить розгляд справи проводити без участі представника позивача, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує.

Відповідач ПАТ «НАСК «Оранта» в судове засідання не з`явився, хоч належним чином повідомлялися про час та дату розгляду справи, шляхом направлення судової повістки про виклик до суду в його електронний кабінет, що підтверджується довідкою про доставку електронного документу.

Ухвалою судді Бучацького районного суду від 11 грудня 2024 року на підставі клопотання представника позивача закрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 в інтересах якого діє адвокат Лукашова О.Є. до ПАТ «НАСК «Оранта», ОСОБА_2 про стягнення матеріальної шкоди в частині позовних вимог до ОСОБА_2 .

За вказаних обставин суд приходить до переконання, що згідно з ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України слід ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки відповідач був належним чином повідомленим про дату, час та місце судового засідання, повторно не з`явився у судове засідання без повідомлення причин, не подав відзиву, а представник позивача не заперечив проти заочного вирішення справи.

Суд, дослідивши письмові докази встановив наступні обставини.

Як вбачається із постанови Бучацького районного суду Тернопільської області від 08 серпня 2023 року (у справі №595/1504/23), ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 850 гривень. Постанова набрала законної сили 22 серпня 2023 року.

Із вказаної постанови вбачається, що 13.07.2023 року о 15 год. 10 хв. на а/д Івано-Франківськ - Бучач - Тернопіль (н-18) 87 км+100 м., ОСОБА_3 керувала т/з марки «Opel Vivaro», д.н.з. НОМЕР_4 , здійснила виїзд на смугу зустрічного руху та допустила бокове зіткнення з автобусом марки «БАЗ А079», д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_4 , який внаслідок перекидання, зіткнувся із т/з марки «Iveco AT 380 TN», д.н.з. НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_5 , внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Своїми діями ОСОБА_2 порушила вимоги п. 2.3 «б», 12.1 ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ст. 124 КУпАП.

Також, у вказаній постанові суду зазначено, що ОСОБА_2 у судовому засіданні свою провину визнала та підтвердила обставини зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 на момент настання дорожньо-транспортної пригоди була застрахована в ПАТ «НАСК «ОРАНТА», згідно договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АТ 2613943 від 03.08.2022 року. Згідно договору, страхова сума за шкоду заподіяну майну становить 160000 грн., франшиза - 1500 грн.

31 липня 2023 року позивач звернувся до судового експерта Мазур М.С. із заявою на проведення транспортно-товарознавчої експертизи, про що складено договір, за результатами якої судовим експертом Мазур М.С. складено відповідний висновок № 129/7/23 від 12 жовтня 2023 року.

Із висновку експерта № 129/7/23 від 12 жовтня 2023 року, за результатами транспортно-товарознавчої експертизи по визначенню вартості матеріальних збитків завданих пошкодженням колісного транспортного засобу (КТЗ) «БАЗ А 079.14» вбачається, що вартість КТЗ «БАЗ А 079.14.14 р.н. НОМЕР_2 , без урахування отриманих пошкоджень у ДТП яке мало місце 13.07.2023 станом на момент ДТП, приймається: С = 216670,00 грн.; вартість матеріального збитку, заподіяного власнику КТЗ «БАЗ А 079.14 р.н. НОМЕР_2 » після ДТП, яке мало місце 13.07.2023 приймається рівною вартістю автобуса, тобто «У» = «С» = 216670,00 грн.; вартість придбаних для вторинного використання запчастин ймовірно будуть становити 8700,00 грн.

17 листопада 2023 року відповідачем ПАТ «НАСК «Оранта» листом за вихідним № 09-02-17/ було повідомлено позивачу про прийняте рішення щодо виплати йому страхового відшкодування згідно Звіту №25825 від 29.07.2023 у розмірі 63 835 грн. 73 коп., що складається із 61361 грн. 62 коп. вартості транспортного засобу після ДТП та 1500 грн. франшизи. Крім того, НАСК «Оранта» зазначило, що ними розглянуто Звіт наданий ОСОБА_1 № 129/7/23 від 12.10.2023 року, складений судовим експертом Мазуром М.С., але вони не вбачають підстав для доплати страхового відшкодування у заявленому розмірі.

17 листопада 2023 року ПАТ «НАСК «Оранта» на банківську картку позивача перерахували грошові кошти у сумі 63 835 грн. 73 коп. із зазначенням призначення платежу: «Страхове відшкодування ОСОБА_1 по договору № АТ-2613943 від 03.08.2022», що підтверджується платіжним дорученням від 17.08.2023.

29.07.2023 року ТзОВ «СЗУ Україна» на замовлення «НАСК «ОРАНТА» складено Звіт №25825 про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу. Згідно даного звіту ринкова вартість транспортного засобу становить 126 697,35 грн., вартість відновлювального ремонту - 212 145,46 грн., вартість матеріальних збитків - 126 697,35 грн.

Згідно висновку вартості придатних залишків №25825/1 від 29.07.2023 року, вартість транспортного засобу у пошкодженому стані складає 61 361,62 грн.

Відповідно до вимог ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно з вимогами ст. ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених ч. 1 ст. 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Приписами ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з вимогами ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з вимогами ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до вимог ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Відповідно до ст. 22 ЦК України відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, оскільки частиною першою вказаної статті визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Отже, підставою цивільно-правової відповідальності за завдання шкоди є правопорушення, яке включає в себе: шкоду, протиправне діяння особи, яка її заподіяла, причинний зв`язок між ними та вину заподіювача шкоди.

У правовідносинах з відшкодування шкоди діє презумпція заподіювача шкоди. При цьому, обов`язок доказування наявності шкоди та її розміру покладається на позивача, відсутність вини у заподіянні шкоди повинен довести відповідач. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

Частиною 1 статті 1187 Цивільного кодексу України встановлено, що діяльність, пов`язана з експлуатацією транспортного засобу є джерелом підвищеної небезпеки.

Відповідно до ч.2 ст.1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно з вимогами ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату).

Правовідносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулює Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Пунктами 1.4, 1.7 ст. 1 цього Закону чинного на момент виникнення даних правовідносин, визначено, що особами, відповідальність яких вважається застрахованою, є страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом, тобто таким, який зазначається у чинному договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована.

Відповідно до вимог ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Згідно з вимогами ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Приписами п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Приписами ст. 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено дії страховика та МТСБУ після отримання інформації про дорожньо-транспортну пригоду, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати). Так, страховик зобов`язаний протягом двох робочих днів з дня отримання повідомлення про настання події, що містить ознаки страхового випадку, розпочати її розслідування, у тому числі здійснити запити щодо отримання відомостей, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування. Протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик зобов`язаний направити свого представника (працівника або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Якщо представник страховика не з`явився визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження). Для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків страховиком та МТСБУ залучаються їх працівники. Страховиком, МТСБУ та потерпілими також можуть залучатися експерти або юридичні особи, у штаті яких є експерти.

Так, для визначення вартості завданого позивачу матеріального збитку відповідачем ПАТ «НАСК «Оранта» було замовлено у ТзОВ «СЗУ Україна» відповідний звіт, який складений останнім за №25825, від 29 липня 2023 року, а позивачем висновок у судового експерта Мазур М.С. № 129/7/23 від 12 жовтня 2023 року, що складений за заявою позивача від 31.07.2023.

Приписами ч. 1 ст. 106 ЦПК України визначено, що учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення.

Отже, експерти повинні бути обізнані про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок.

Такий висновок, узгоджується з позиціями, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 грудня 2019 року у справі № 522/1029/18 (провадження № 14-270цс19).

Відповідно до вимог ст. 1 Закону України «Про судову експертизу» від 25 лютого 1994 року, судова експертиза це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об`єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи, що перебуває у провадженні органів досудового розслідування чи суду. Результати проведення судової експертизи оформлюються висновком експерта.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 106 ЦПК України, у висновку експерта зазначається, що висновок підготовлено для подання до суду, та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок.

Експертне дослідження дослідження, яке проводиться експертом на основі спеціальних знань матеріальних об`єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини події, за зверненням юридичних або фізичних осіб. Результати проведеного експертного дослідження оформляються висновком експертного дослідження.

Тобто, по суті, експертиза від дослідження відрізняється лише статусом. Їх зміст має бути однаковим. В рамках експертизи експерт підписує заяву про кримінальну відповідальність. В рамках експертного дослідження ні.

Згідно з вимогами ст.3 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» оцінка майна, майнових прав - це процес визначення їх вартості на дату оцінки за процедурою, встановленою нормативно-правовими актами, зазначеними в статті 9 цього Закону і є результатом практичної діяльності суб`єкта оціночної діяльності.

Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 12 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», звіт про оцінку майна є документом складеним, зокрема, в електронному вигляді з дотриманням законодавства про електронні довірчі послуги, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання відповідно до договору. Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється підписом керівника суб`єкта оціночної діяльності.

Приписами ст. 5 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» визначено, що суб`єктом оціночної діяльності є: суб`єкти господарювання - зареєстровані в установленому законодавством порядку фізичні особи - суб`єкти підприємницької діяльності, а також юридичні особи незалежно від їх організаційно-правової форми та форми власності, які здійснюють господарську діяльність, у складі яких працює хоча б один оцінювач, та які отримали сертифікат суб`єкта оціночної діяльності відповідно до цього Закону; органи державної влади та органи місцевого самоврядування, які отримали повноваження на здійснення оціночної діяльності в процесі виконання функцій з управління та розпорядження державним майном та (або) майном, що є у комунальній власності, та у складі яких працюють оцінювачі.

10 вересня 2003 року постановою Кабінету Міністрів України № 1440 затверджено Національний стандарт № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», який є обов`язковим для застосування під час проведення оцінки майна та майнових прав суб`єктами оціночної діяльності, а також особами, які відповідно до законодавства здійснюють рецензування звітів про оцінку майна.

Пунктами 50-55 вказаного Національного стандарту № 1, зокрема, визначені загальні вимоги до проведення незалежної оцінки майна.

28 жовтня 2004 року постановою Кабінету Міністрів України № 1442 затверджено Національний стандарт № 2 «Оцінка нерухомого майна», який є обов`язковим для застосування під час проведення оцінки нерухомого майна (нерухомості) суб`єктами оціночної діяльності, а також особами, які відповідно до законодавства здійснюють рецензування звітів про оцінку майна та проводять державну експертизу звітів з експертної грошової оцінки земельних ділянок державної та комунальної власності у разі їх продажу.

Згідно ст. 9 Методичне регулювання оцінки майна здійснюється у відповідних нормативно-правових актах з оцінки майна: положеннях (національних стандартах) оцінки майна, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, методиках та інших нормативно-правових актах, які розробляються з урахуванням вимог положень (національних стандартів) і затверджуються Кабінетом Міністрів України або Фондом державного майна України.

Таким чином, оцінка нерухомого майна має здійснюватися відповідно до Національного стандарту № 2 та з урахуванням Національного стандарту № 1, яким визначено загальні засади.

Відповідно до п. 1.3 «Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів» вимоги Методики є обов`язковими під час проведення автотоварознавчих експертиз та експертних досліджень всіма суб`єктами оціночної діяльності під час оцінки КТЗ.

Так, згідно з пунктом 50 Національного стандарту № 1 проведенню незалежної оцінки майна (незважаючи на вибір оцінювачем методичного підходу його оцінки) передує підготовчий етап, на якому здійснюється, зокрема, ознайомлення з об`єктом оцінки.

Відповідно до вимог п. 51 Національного стандарту № 1, незалежна оцінка майна проводиться у такій послідовності: укладення договору на проведення оцінки; ознайомлення з об`єктом оцінки, збирання та оброблення вихідних даних та іншої інформації, необхідної для проведення оцінки; ідентифікація об`єкта оцінки та пов`язаних з ним прав, аналіз можливих обмежень та застережень, які можуть супроводжувати процедуру проведення оцінки та використання її результатів; вибір необхідних методичних підходів, методів та оціночних процедур, що найбільш повно відповідають меті оцінки та обраній базі, визначеним у договорі на проведення оцінки, та їх застосування; узгодження результатів оцінки, отриманих із застосуванням різних методичних підходів; складання звіту про оцінку майна та висновку про вартість об`єкта оцінки на дату оцінки; доопрацювання (актуалізація) звіту та висновку про вартість об`єкта оцінки на нову дату (у разі потреби).

Разом із цим, вимогами п. 56 Національного стандарту № 1 визначено, що звіт про оцінку майна, у тому числі, має містити письмову заяву оцінювача про якість використаних вихідних даних та іншої інформації, особистий огляд об`єкта оцінки (у разі неможливості особистого огляду відповідні пояснення та обґрунтування застережень і припущень щодо використання результатів оцінки), дотримання національних стандартів оцінки майна та інших нормативно-правових актів з оцінки майна під час її проведення, інші заяви, що є важливими для підтвердження достовірності та об`єктивності оцінки майна і висновку про його вартість, а також додатки з копіями всіх вихідних даних, а також у разі потреби - інші інформаційні джерела, які роз`яснюють і підтверджують припущення та розрахунки.

Отже, виходячи з наведених норм, не зважаючи на вибір експертом методичного підходу оцінки майна (дохідний, порівняльний), підготовці та проведенню незалежної експертизи майна передує, в будь-якому випадку, ознайомлення з об`єктом оцінки шляхом доступу до нього.

Такі правові висновки викладені в постановах Верховного Суду від 19 грудня 2019 року у справі № 211/2171/15, від 01 жовтня 2020 року у справі № 2-2394/10, від 15 жовтня 2020 року у справі № 917/628/17, від 07 квітня 2021 року у справі № 753/3055/18.

Згідно з п.5.1. «Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів» визначення матеріального збитку чи вартості КТЗ без його огляду особисто експертом, який складає висновок, можливе тільки за рішенням органу (особи), який (яка) призначив(ла) експертизу, в якому міститься обґрунтування неможливості надання об`єкта дослідження на огляд, у разі надання ним даних, необхідних для проведення дослідження.

У свою чергу, у звіті №25825 від 29 липня 2023 року про оцінку транспортного засобу з метою визначення вартості матеріального збитку, що виконаний ТзОВ «СЗУ Україна» на замовлення ПАТ «НАСК «Оранта» зазначено, що для дослідження використані інформаційні джерела, зокрема: «результати огляду об`єкта дослідження (акт огляду та фотографії додаються до звіту)», тобто без особистого огляду об`єкта дослідження. Однак, із звіту вбачається, що особисто оцінювачем КТЗ не оглядався. Крім того, відповідач ПАТ «НАСК «ОРАНТА» не обґрунтував неможливість надання об`єкта дослідження на огляд оцінювачу.

Також, у даному випадку відсутні правові підстави для проведення оцінки, оскільки до Звіту №25825 не додано договору на підставі якого така оцінка здійснювалася.

Оскільки, сам по собі звіт по оцінку майна є документом, який фіксує дії суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо оцінки майна, здійснювані ним у певному порядку та спрямовані на виконання його професійних обов`язків, визначених законом і встановлених відповідним договором, а тому він не створює жодних правових наслідків для учасників правовідносин з оцінки майна, а лише відображає та підтверджує зроблені суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання висновки і його дії щодо реалізації своєї практичної діяльності.

Отже, встановлена правова природа звіту про оцінку майна унеможливлює здійснення судового розгляду щодо застосування до нього наслідків, пов`язаних зі скасуванням юридичних актів чи визнанням недійсними правочинів.

Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 березня 2018 року у справі № 914/881/17.

З огляду на викладене, суд критично ставиться до висновків оцінювача, викладених у звіті № 25825 від 29 липня 2023 року, що виконаний ТзОВ «СЗУ Україна» на замовлення ПАТ «НАСК «Оранта», для визначення вартості матеріального збитку та вартості пошкодженого транспортного засобу, та не бере їх до уваги, оскільки вони складені з порушенням вимог Національних стандартів № 1, «Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів» та п п.1, 6 ст. 9 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні».

Відповідно до висновку судового експерта Мазур М.С. № 129/7/23 від 12 жовтня 2023 року, вартість КТЗ «БАЗ А 079.14.14 р.н. НОМЕР_2 , без урахування отриманих пошкоджень у ДТП яке мало місце 13.07.2023 станом на момент ДТП, приймається: С = 216670,00 грн.; вартість матеріального збитку, заподіяного власнику КТЗ «БАЗ А 079.14 р.н. НОМЕР_2 » після ДТП, яке мало місце 13.07.2023 приймається рівною вартістю автобуса, тобто «У» = «С» = 216670,00 грн.; вартість придбаних для вторинного використання запчастин ймовірно будуть становити 8700,00 грн.

Вказаний висновок складений відповідно до вимог ч. 5 ст. 106 ЦПК України, із зазначенням того, що він підготовлений для подання до суду, та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. Правовою підставою висновку є договір №129/7/23 на виконання судової експертизи від 31.07.2023 року.

Розмір завданого майнового збитку позивачем розраховано відповідно до вимог ст.29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» чинного на момент виникнення правовідносин, шляхом визначення суми відновлювального ремонту транспортного засобу з урахуванням зносу.

З огляду на викладене, враховуючи те, що вартість матеріального збитку, завданого позивачу пошкодженням автомобіля внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, складає 216 670 грн., при цьому, цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 застрахована у ПАТ «НАСК «Оранта» на суму 160000 гривень, а завдане страхове відшкодування виплачено позивачці у розмірі 63 835 грн. 73 коп., суд доходить висновку, що з відповідача ПАТ «НАСК «Оранта» на користь позивача підлягає стягненню недоплачена сума страхового відшкодування у розмірі 94 664 грн. 27 копійок.

Частиною 1 статті 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до вимог ч. 3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу, витрати пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи.

Приписами ч. ч. 6, 7 ст.139 ЦПК України визначено, що розмір витрат, зокрема, на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, встановлюються судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів. Розмір витрат на оплату робіт залученого стороною експерта, спеціаліста, перекладача має бути співмірними зі складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, у разі задоволення позову, інші судові витрати, пов`язані із розглядом справи, покладаються на відповідача.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем у судового експерта Мазур М.С. було замовлено проведення товарознавчої експертизи по визначенню вартості матеріального збитку заподіяного власнику КТЗ, вартість якої складає 5900 грн., та яка ним сплачена, підтвердженням чого є квитанція до прибуткового касового ордера № 129/7/23 від 12.10.2023, згідно якої ОСОБА_1 сплачено 5900 грн. за експертизу №129/7/23.

Враховуючи вищевикладене, з урахуванням того, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ПАТ «НАСК «Оранта» про стягненню недоплаченої суми страхового відшкодування задоволено, факт понесення витрат на оплату експертних послуг у заявленому розмірі позивачем доведено, а не співмірність цих витрат відповідачем не спростовано, суд доходить висновку, що ці вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Тому з відповідача ПАТ «НАСК «Оранта» на користь позивача підлягає стягненню сума понесених ним витрат на оплату експертних послуг у розмірі 5900 гривень.

Згідно зі ст. 141 ЦПК України, судові витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача, а тому з останнього на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору у розмірі 1587, 35 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 5, 10-11, 60, 76-80, 89, 128, 141, 213-215, 258, 265, 268, 279, 354 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 в інтересах якого діє адвокат Лукашова Ольга Євгенівна до ПАТ «НАСК «Оранта» про стягнення матеріальної шкоди задовольнити.

Стягнути з ПАТ «НАСК «Оранта» на користь ОСОБА_1 грошову суму, яка складається з: недоплаченої суми страхового відшкодування в розмірі 94664 (дев`яносто чотири тисячі шістсот шістдесят чотири) грн., 27 коп. та витрати на оплату послуг експерта в сумі 5900 грн.

Стягнути з ПАТ «НАСК «Оранта» на користь ОСОБА_1 1587 (одна тисяча п`ятсот вісімдесят сім) грн. 35 коп. судового збору.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем до Бучацького районного суду Тернопільської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Апеляційну скаргу на рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя: Р. О. Содомора