Справа № 699/1176/25
Номер провадження № 2/699/698/25
25.12.2025 м. Корсунь-Шевченківський
Корсунь-Шевченківський районний суд Черкаської області в складі головуючого судді Літвінової Г.М., за участю секретаря судового засідання Івашкової В.О.,
заочно розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг партнерс» до ОСОБА_1
про стягнення заборгованості за кредитним договором,
Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторинг партнерс" звернулося до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Позивач стверджує, що підписанням договору відповідач підтвердив, що він ознайомлений з усіма його істотними умовами та йому була надана вся інформація, передбачена вимогами чинного законодавства.
У позові вказано, що відповідач як позикодавець зі своєї сторони належним чином виконав свої зобов`язання за договором, надавши позичальнику кредитні кошти в передбаченому умовами договору порядку. Строк повернення грошових коштів за договором настав, але відповідач не виконав свої зобов`язання: кредитні кошти не повернув, та проценти за користування кредитом не сплатив.
Ухвалою суду від 19.08.2025 відкрито провадження у справі та призначено її до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, про час, день та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку. У прохальній частині позовної заяви представник позивача просить розглядати справу за його відсутності, а у випадку неявки відповідача ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про дату, час і місце судових засідань повідомлявся у встановленому законом порядку, причини неявки суду не відомі. Заяв про відкладення судового засідання чи розгляд справи у його відсутність від відповідача не надходило. Відзив на позовну заяву він не подав.
Ураховуючи відсутність заперечень позивача, повторну неявку в судове засідання відповідача, відсутність відзиву на позов, суд ухвалив здійснювати розгляд справи в заочному порядку.
Відповідно до вимог ч. 14 ст.7, ч. 2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази та оцінивши їх у сукупності, встановив такі обставини.
Відповідач 27.09.2021 звернувся до ТОВ «Фінансова компанія "Кредіплюс» із Заявою на видачу кредиту №100313918 від 27.09.2021. Просив встановити ліміт кредитної лінії в сумі 68 890,00 грн та видати йому перший транш кредиту у розмірі 13 334,00 грн. Заява підписана особистим підписом відповідача (а.с. 44).
Відповідача було ідентифіковано за його паспортом громадянина України (а.с. 61).
За умовами договору перший транш у сумі 13 334,00 грн надається в такому порядку: 10 000,50 грн - на картку позичальника, а 3 333,50 грн - на погашення заборгованості позичальника за комісією за надання першого траншу.
Другий транш у сумі, що не може перевищувати 55 556,00 грн, надається не пізніше наступного дня після погодження кредитодавцем заяви позичальника про отримання другого траншу.
Проценти за користування першим траншем - 286,00% річних, другим - не більше 550,00%.
Загальний строк кредитування 1 098 дні, перший транш надається на строк 168 днів, другий - від 84 днів до 30 місяців.
Загальні витрати за першим траншем 11 323,60 грн, за другим - не перевищують 159 076,00 грн.
У договорі передбачено, що орієнтовна загальна вартість кредиту для позичальника за першим траншем складає 24 657,60 грн, за другим - не перевищує 214 632,00грн.
Договір підписано власноручним підписом відповідача.
Виплата коштів відповідачу, виданих в рамках кредитного договору в розмірі 10 000,50 грн здійснена 27.09.2021, на підтвердження чого позивач надав платіжне доручення від 27.09.2021 (а.с. 63).
Між ТОВ «ФК "Кредіплюс» (клієнт) та ТОВ «Факторинг партнерс» (фактор) 28.01.2025 укладено договір факторингу № 28012025, за умовами якого клієнт передає фактору за плату, а фактор приймає належні клієнту права вимоги до боржників за кредитними договорами, вказаними у реєстрі боржників, укладеними між клієнтом і боржниками (портфель заборгованості).
Згідно з пунктом 6.2.3 договору факторингу перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається у день здійснення оплати на користь клієнта у повному обсязі у сумі, вказаній у п. 7.1 Договору (2 047 654,81 грн). Оформлення відступлення прав вимоги здійснюється шляхом підписання Акта приймання-передачі реєстру боржників.
Відповідно до Акта приймання-передачі реєстру боржників за договором факторингу № 28012025 від 28.01.2025 клієнт передав, а фактор прийняв реєстр боржників.
При вирішенні спору суд застосовує такі норми законодавства.
За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1054 ЦК України).
Згідно з частиною другою статті 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Відповідно до частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
У частині першій статті 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу визначають, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (частина перша статті 628 ЦК України).
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).
Як вбачається з досліджених доказів, умови кредитного договору відповідачем належним чином не виконані, у визначений договором строк грошові кошти не повернуто.
Можливість заміни кредитора в зобов`язанні передбачена в статті 512 ЦК України, відповідно до якої кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до вимог цивільного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу. При цьому відступлення права вимоги призводить до заміни сторони за кредитним договором (кредитора) та не змінює умови укладеного кредитного договору.
За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (стаття 1077 ЦК України).
За змістом статей 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно зі статтею 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.
Статтею 599 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Відповідно до положень статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
На день ухвалення судом рішення доказів оплати відповідачем на рахунок первісного кредитора чи позивача заборгованості за спірним кредитним договором суду не надано.
Відповідачка не скористалася своїм правом надати суду у встановленому законом порядку відзив на позовну заяву з викладом своїх заперечень щодо стягнення заборгованості, у зв`язку із чим несе ризик настання наслідків, пов`язаних із невчиненням таких процесуальних дій.
Суд на підставі наявних у справі доказів дійшов висновку, що відповідачка свого зобов`язання щодо повернення кредитних коштів, сплати комісії та відсотків за користування кредитом не виконала, отже позов підлягає задоволенню.
Відповідно до положень частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
При зверненні до суду з позовною заявою позивач сплатив судовий збір у розмірі 2 422,40 грн, отже на користь позивача підлягають відшкодуванню ці судові витрати.
Щодо стягнення витрат на правничу допомогу у розмірі 13 000,00 грн суд зазначає таке.
Відповідно до положень статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно із частинами першою третьою статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
На підтвердження надання юридичних послуг позивач надав копію заявки на надання юридичної допомоги № 330 від 02.06.2025 року (а.с. 40), Договір про надання правової допомоги від 02.07.2024, укладений між позивачем та Адвокатським об`єднанням "Лігал ассістанс" (а.с. 34), витяг з Акта №13 про надання юридичної допомоги від 30.06.2025 (а.с.41), тарифи на послуги (а.с. 38).
Згідно з витягом з Акта № 13 виконавець надав такі послуги: усні (вивчення документів), 2 години, вартість години роботи 2 000,00 грн; складання позовної заяви, 3 години, вартість години роботи 3 000,00 грн. Усього 13 000,00 грн.
Суд звертає увагу, що «вивчення документів» протягом двох годин, загальною вартістю 4 000, грн, не є видом правничої допомоги.
У витязі з Акта № 13 про надання юридичної допомоги також вказано, що адвокат складав позов 3 години та така послуга оцінюється у 3 000,00 грн за годину, тобто вартість послуги зі складання позову дорівнює 9 000,00 грн.
Суд звертає увагу, що представнику позивача зі статусом адвоката, який передбачає відповідну фахову підготовку, професійні знання, практичний досвід участі у судових засіданнях, об`єктивно потребувалось небагато часу на опрацювання матеріалів справи, з урахуванням предмета цього спору та предмета доказування - стягнення кредитної заборгованості.
Верховний Суд неодноразово вказував на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц).
Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006 у справі "Двойних проти України" (пункт 80), від 10.12.2009 у справі "Гімайдуліна і інших проти України" (пункти 34-36), від 23.01.2014 у справі "East/West Alliance Limited" проти України", від 26.02.2015 у справі "Баришевський проти України" (пункт 95) зазначається, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими (необхідними), а їхній розмір - обґрунтованим.
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір (аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у додаткових постановах від 20.05.2019 у справі № 916/2102/17, від 25.06.2019 у справі №909/371/18, у постановах від 05.06.2019 у справі № 922/928/18, від 30.07.2019 у справі № 911/739/15 та від 01.08.2019 у справі № 915/237/18).
До того ж у постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі № 905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі № 922/2685/19 сформовано правовий висновок про те, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, приписами ЦПК України, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Верховний Суд стало акцентує, що стягнення витрат на професійну правничу допомогу з боржника не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу (така ж правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 24.01.2022 у справі № 911/2737/17).
Виходячи з принципу обґрунтованості, пропорційності та розумності розміру судових витрат до предмета спору, співмірності розміру судових витрат зі складністю справи та наданих адвокатом послуг, часом, витраченим адвокатом на надання відповідних послуг, обсягом наданих послуг, значенням справи для сторони, результатом розгляду справи, ураховючи сталість судової практики щодо предмета позову, а також беручи до уваги, що розгляд справи здійснюється у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та те, що адвокат не брав участі у справі на стадії її розгляду, а лише оформив позовну заяву, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 6 000,00 грн. Саме такий розмір витрат на правничу допомогу суд вважає пропорційним та обгрунтованим у цій справі.
На підставі статей 525, 526, 536, 626-629, 1054, 1056-1 ЦК України та керуючись статтями 12, 13, 81, 137, 141, 263-265, 272-274, 280-284, 354 ЦПК України, суд
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг партнерс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг партнерс» судові витрати у виді сплаченого судового збору в розмірі 2 422,40 (дві тисячі чотириста двадцять дві грн 40 коп.) грн.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг партнерс» судові витрати у виді витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 6 000,00 грн (шість тисяч грн 00 коп.) грн.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуте Корсунь-Шевченківським районним судом Черкаської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.
Відповідач, якому повне заочне рішення не було вручене в день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Відомості про учасників справи:
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 , інші дані суду не відомі.
СуддяЛітвінова Г.М.