Провадження № 2/487/950/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.01.2025 року м. Миколаїв

Заводський районний суд міста Миколаєва в складі головуючого судді Бобрової І.В., оглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) про розірвання шлюбу

встановив:

24.12.2024 представник позивача адвокат Ляпкало А.І. звернулася до Заводського районного суду м. Миколаєва з позовом, в якому просить розірвати шлюб, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , який зареєстрований 14.05.2021 Подільським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис № 533.

Вимоги позову мотивовані тим, що спільне життя між сторонами не склалось через різні погляди на сімейне життя та обов`язки, шлюбні відносини вони припинили з березня 2024 року, спільне господарство не ведуть, у зв`язку з чим у підтриманні сімейних стосунків сторін немає сенсу. Від шлюбу у позивача та відповідачки неповнолітніх дітей немає.

Розглянувши матеріали справи, суд доходить до такого висновку.

Положення про підсудність справ врегульовано у главі 2 розділу I ЦПК України.

Згідно із нормами процесуального закону завданням інституту підсудності є розподіл цивільних справ між судами загальної юрисдикції для більш швидкого і правильного розгляду і вирішення справи, найбільш ефективного захисту прав, свобод та інтересів суб`єктів права.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Як роз`яснив Європейський суд з прав людини у справах «Верітас проти України» та «Сокуренко та Стригун проти України» суд не може вважатися «судом, встановленим законом» у розумінні пункту 1 статті 6 Конвенції у разі перевищення ним своїх повноважень, визначених процесуальним законодавством. Зокрема повноваження суду на розгляд конкретної справи, заяви або скарги визначається правилами підвідомчості та підсудності.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом.

Під підсудністю у цивільному процесуальному праві розуміють інститут (тобто сукупність правових норм), який регулює віднесення справ, які підлягають розгляду судами цивільної юрисдикції, до відання конкретного суду судової системи України для розгляду по першій інстанції. Тобто визначити підсудність цивільної справи означає встановити компетентний, належний суд у цій справі.

Недотримання судом правил підсудності є суттєвим порушенням норм цивільно-процесуального закону та відповідно до статті 378 ЦПК України є підставою для скасування судового рішення.

За загальним правилом статті 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Крім того відповідно до ч. 2 ст. 28 ЦПК України позови про розірвання шлюбу можуть пред`являтися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача також у разі, якщо на його утриманні є малолітні або неповнолітні діти або якщо він не може за станом здоров`я чи з інших поважних причин виїхати до місця проживання відповідача. За домовленістю подружжя справа може розглядатися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування будь-кого з них.

Відповідно до ч. 6 ст. 187 ЦПК України у разі якщо відповідачем у позовній заяві вказана фізична особа, яка не є суб`єктом підприємницької діяльності, суд не пізніше двох днів з дня надходження позовної заяви до суду звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи.

Як вбачається із відповіді № 1011742 від 06.01.2025 з Єдиного державного демографічного реєстру відповідачка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 та знята з реєстрації за вказаною адресою 04.03.2019. Тобто останнє відоме місце реєстрації відповідачки у справі відноситься до території Київського району м. Полтави.

При цьому будь-яких належних доказів підстав, передбачених ч. 2 ст. 28 ЦПК України, позивачем зазначено не було.

Згідно із ч. 9 ст. 187 ЦПК України якщо за результатами отриманої судом інформації буде встановлено, що справа не підсудна цьому суду, суд надсилає справу за підсудністю в порядку, встановленому статтею 31 ЦПК України.

За приписами п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

У відповідності до положень ч. 1, 2 ст. 32 ЦПК України спори між судами про підсудність не допускаються і справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

Отже, враховуючи те, що останнє відоме зареєстроване місце проживання відповідачки у справі знаходиться у Київському районі м. Полтави, суд вважає, що дану цивільну справу слід передати на розгляд до Київського районного суду м. Полтави за підсудністю.

Керуючись ст. 30, 31, 260, 261, 353 ЦПК України, суд

постановив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу направити за підсудністю до Київського районного суду м. Полтави для подальшого розгляду.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Копію ухвали надіслати позивачу, відповідачці.

Відповідно до ч. 3 ст. 31 ЦПК України передачу справи на розгляд іншого суду здійснити не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Повне судове рішення складено 07.01.2025.

Головуючий суддя І. В. Боброва