печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2025 року Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді Вовк С. В.,

за участю секретаря судового засідання - Ємець Д.О.,

представника відповідача - Дьяченко Н.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання представника відповідача про закриття провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Райффайзен Банк» про визнання недійсним одностороннього правочину ,

В С Т А Н О В И В :

У серпні 2025 року позивач звернулась до суду із позовом про захист прав споживачів, в якому просить суд: визнати незаконним та скасувати рішення Акціонерного товариства «РАЙФФАЙЗЕН БАНК» відносно ОСОБА_1 про відмову від підтримання ділових відносин та проведення ділових операцій. Визнати недійсним односторонній правочин, вчинений Акціонерним товариством «РАЙФФАЙЗЕН БАНК» про розірвання укладеного із ОСОБА_1 .

01 жовтня 2025 року від представника відповідача до суду надійшла клопотання про закриття провадження у справі.

Позивач в судове засідання не з`явилась, про розгляд справи повідомлялась належним чином, до суду направила заяву про розгляд справи у її відсутність.

Представник відповідача в судовому засіданні вимоги клопотання підтримала та просила задовольнити.

Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

Закриття провадження у справі - це форма завершення справи, яке зумовлене передбаченими законом обставинами, які повністю відкидають можливість судочинства.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Вирішуючи питання про наявність підстав для закриття провадження в справі згідно з п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України підлягає з`ясуванню чи належить справа до юрисдикції суду загальної юрисдикції згідно з ст. 19 ЦПК України. Відповідно, підставою для закриття провадження в справі згідно з вказаною нормою, є віднесення розгляду справи в порядку іншого судочинства.

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства ( ч.1 ст. 19 ЦПК України ).

Господарський спір підвідомчий господарському суду, зокрема, за таких умов: участь у спорі суб`єкта господарювання; наявність між сторонами, по-перше, господарських відносин, урегульованих Цивільним кодексом України, ГК України, іншими актами господарського й цивільного законодавства, і, по-друге, спору про право, що виникає з відповідних відносин; наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом; відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції.

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про право цивільне (справи за позовами, що виникають із будь-яких правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства); по-друге, суб`єктний склад такого спору (однією зі сторін у спорі, як правило, є фізична особа).

Відповідно до п.8 ч.1 ст. 20 ГПК України, господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності ( крім справ, передбачених частиною другою цієї статті ), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи про банкрутство та справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів про визначення та сплату (стягнення) грошових зобов`язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також спорів про визнання недійсними правочинів за позовом контролюючого органу на виконання його повноважень, визначених Податковим кодексом України.

Судом встановлено, що 03 серпня 2009 року між фізичною особою підприємцем ОСОБА_1 та Акціонерного товариства «Райффайзен Банк» укладено договір № 03/77/2298 банківського обслуговування.

Листом від 26 вересня 2025 за вихідним № 81-23/2/578286 Банк повідомив позивачку про відмову від підтримання ділових відносин від 16 травня 2025 року у зв`язку з встановленням неприйнятно високого рівня ризику.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

За статтею 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності й спеціалізації та визначається законом.

За вимогами частини першої статті 18 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ст. 4 ГПК України розмежування відносин у сфері господарювання з іншими видами відносин, які не є предметом регулювання ГПК України: майнові та особисті немайнові відносини, що регулюються Цивільним кодексом України; земельні, гірничі, лісові та водні відносини, відносини щодо використання й охорони рослинного і тваринного світу, територій та об`єктів природно-заповідного фонду, атмосферного повітря; трудові відносини; фінансові відносини за участі суб`єктів господарювання, що виникають у процесі формування та контролю виконання бюджетів усіх рівнів; адміністративні та інші відносини управління за участі суб`єктів господарювання, в яких орган державної влади або місцевого самоврядування не є суб`єктом, наділеним господарською компетенцією, і безпосередньо не здійснює організаційно-господарських повноважень щодо суб`єкта господарювання; відносини за участю суб`єктів господарювання, що виникають у процесі виконання вимог законодавства, яке регулює відносини у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення.

Стаття 20 ГПК України передбачає справи, що відносяться до юрисдикції господарських судів.

Відповідно до ч. 1 ст. 20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи-підприємці.

З аналізу наведеного вище пункту вбачається, що законодавець відніс до юрисдикції господарських судів такі справи: 1) у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем та 2) у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи-підприємці.

Так позивач звернулась до суду із позовом про захист прав споживачів, в якому просить суд: визнати незаконним та скасувати рішення Акціонерного товариства «РАЙФФАЙЗЕН БАНК» відносно ОСОБА_1 про відмову від підтримання ділових відносин та проведення ділових операцій. Визнати недійсним односторонній правочин, вчинений Акціонерним товариством «РАЙФФАЙЗЕН БАНК» про розірвання укладеного із ОСОБА_1 .

Проте, договір банківського обслуговування від 03 серпня 2009 року був укладений ж фізичною особою підприємцем ОСОБА_1 та Акціонерного товариства «Райффайзен Банк», а тому суд встановив, що спірний договір банківського обслуговування укладено між фізичною особою-підприємцем та юридичною особою, тобто між суб`єктами господарювання.

У зв`язку з цим спір виник у межах здійснення господарської діяльності сторін та пов`язаний із виконанням і припиненням господарського правочину.

За таких обставин правовідносини, що склалися між сторонами, не є споживчими, а мають господарський характер, що виключає можливість їх розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відтак, дана справа підлягає розгляду за правилами господарського судочинства, у зв`язку з чим провадження у справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 255, 414, 417 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Клопотання представника відповідача про закриття провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Райффайзен Банк» про визнання недійсним одностороннього правочину - задовольнити.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Райффайзен Банк» про визнання недійсним одностороннього правочину - закрити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду протягом 15 днів з дня отримання ухвали.

Суддя С. В. Вовк