КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 січня 2025 року

справа № 761/7651/22

провадження № 22-ц/824/244/2025

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача: Музичко С.Г.,

суддів: Болотова Є.В., Сушко Л.П.

учасники справи:

позивач - Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»

відповідач - ОСОБА_1

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою представника Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» - Ніколаєнко Олени Миколаївни на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 16 березня 2023 року, постановлене під головуванням судді Фролової І.В., у справі за позовною заявою Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В :

В квітні 2022 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, в якому просило стягнути із відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № б/н від 18.04.2012 року у розмірі 69 748,71 грн та судові витрати.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 16 березня 2023 року у задоволенні позову АТ КБ «ПриватБанк» відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду представник банку подала апеляційну скаргу.

В поданій апеляційній скарзі представник позивача просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

В своїх вимог посилається на те, що відповідач після отримання картки за умовами укладеного з банком договору здійснив дії щодо проведення її активації, користувався карткою, а також отримував кредитні кошти. Активація відповідачем картки та користування картковим рахунком свідчать про укладення між сторонами договору. Зазначає, що відповідно до виписки по рахунку відповідачу було встановлено кредитний ліміт 5 000,00 грн, який було збільшено до 31 600,00 грн., та 18.07.2018 року зменшено до 00,00 грн. Виписка з банківського рахунку містить інформацію про рух коштів на балансі кредитної картки, всі операції за кредитною карткою, та є належним і допустим доказом у справі.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач вказує, що суму основного боргу відповідачем сплачено повністю. Виписка по рахунку спростовує розрахунок позовних вимог банку по те, що тіло кредиту відповідача складає 54 790,92 грн , оскільки з виписки вбачається, що банком списуються різні платежі до яких входять «покупки» та «миттєві розстрочки», проценти, штрафи, пеня за прострочку, членські внески, страхування - списання похідних сум нарахованих банком на власну користь.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України дана справа розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із недоведеності позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з висновком суду.

З матеріалів справи вбачається, що звертаючись до суду з позовом АТ КБ «ПриватБанк» посилалось на те, що між банком та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № б/н, від 18.04.2012 року, за яким останній тримав кредит, розмір кредитного ліміту в подальшому було збільшено до 31 600,00 грн. та 18.07.2018 року зменшено до 0,00 грн.

Відповідачем умови кредитного договору виконано не було, внаслідок чого у нього виникла заборгованість станом на 11.01.2022 рік у розмірі 69 748,71 грн, яка складається з:

54 790,92 - заборгованість кредитом;

14 957,79 грн - заборгованість по простроченим відсоткам;

Водночас позивач просив стягнути заборгованість за кредитним договором у розмірі 69 748,71 грн, яка складається з :

54 790,92 грн - заборгованість тілом кредиту;

54 790,92 грн - заборгованість за простроченим тілом кредиту;

14 957,79 грн - заборгованість за простроченими відсотками.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

За змістом ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

На підтвердження позовних вимог представником банку до позовної заяви додано анкету-заяву, розрахунок заборгованості, витяг з Умов та правил надання банківських послуг, виписку про рух коштів.

Однак, Анкета-заява від 18.04.2012 року не містить відомостей щодо виду картки, який бажає позичальник отримати, умов про розмір кредитного ліміту, процентної ставки, встановлення відповідальності за порушення зобов`язання.

Надані позивачем Правила надання банківських послуг в ПриватБанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім, і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору (Відповідна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного суду від 03.07.2019 року у справі № 342/180/17).

Наведені Умови та правила надання банківських послуг в ПриватБанку, витяг з Тарифів обслуговування позичальником не підписані, а тому не можуть розцінюватись як частина договору.

В матеріалах справи міститься довідка, відповідно до змісту якої відповідачу видано 17.05.2012 року кредитну карту із зазначенням її номеру.

Також в матеріалах справи наявна довідка про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, відповідно до якої вбачається зміна кредитного ліміту як в сторону збільшення до 31 600,00 грн так і зменшення до 0,00 грн.

Відтак, колегія суддів приходить до висновку про відсутність доказів на підтвердження погодження сторонами умов кредитного договору, зокрема відсоткової ставки, штрафів.

Разом з тим, колегія суддів бере до уваги, що матеріали справи містять виписку за договором № б/н, з якої вбачається, що ОСОБА_1 користувався карткою, періодично здійснював поповнення картки. Відтак фактично отримані кошти відповідач зобов`язаний повернути банку.

До відповідача заявлено вимоги про стягнення заборгованості станом на 11.01.2022 року у розмірі 69 748,71 грн., що включає: загальний залишок заборгованості за кредитом (тілом кредиту) в сумі 54 790,92 грн., 14 957,79 грн - заборгованість за простроченими відсотками.

Позивач посилається на порушення відповідачем Умов і правил, що почали діяти з 01.03.2019 року, відповідно якого починаючи з 181 - го дня з моменту порушення зобов`язань клієнта з погашення кредиту, клієнт зобов`язаний сплатити на користь банку заборгованість по кредиту, а також проценти від суми неповернутого в строк кредиту, які у відповідності до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України встановлюються за домовленістю сторін у процентах від простроченої суми заборгованості в розмірі 86,4% - для картки «Універсальна», 84%- для карти «Універсальна голд».

Позивачем заявлено вимогу про стягнення прострочених відсотків на суму 14 957,79 грн. Інших сум за прострочення виконання грошового зобов`язання з підстав та у розмірах, установлених актами законодавства, зокрема статтями 625, 1048 ЦК України, банком не заявлено.

Судом встановлено, що АТ КБ «ПриватБанк» відповідно до розрахунку-заборгованості за договором від 30.09.2019 року позивачем проводилось списання нарахованих прострочених відсотків за користування кредитними коштами, загальна сума яких складає у розмірі 48 260 грн. 73 коп. та списано заборгованість по нарахованим відсоткам в сумі 2 325,22 грн, відповідачем погашено заборгованість за тілом кредиту в сумі 17852,74 грн. (а.с. 15).

Колегія суддів погоджується з доводами відповідача щодо безпідставності зняття зазначених коштів, оскільки ОСОБА_1 не погоджувався на сплату відсотків за користування кредитними коштами, у зв`язку з чим вказана сума коштів підлягає зарахуванню на погашення саме тіла кредиту .

Відтак, беручи до уваги суму заборгованості за тілом кредиту 54 790,92 грн. та враховуючи сплачену відповідачем заборгованість за тілом кредиту в сумі 17852,74 грн, списану заборгованість по нарахованим відсоткам в сумі 2 325,22 грн, списану заборгованість за простроченими відсотками в сумі 48 260 грн., колегія суддів дійшла висновку про те, що фактично отримані та використані позичальником кошти повернуті в добровільному порядку.

Схожого за змістом висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 09 січня 2020 року при розгляді справи № 643/5521/19.

З наявної виписки вбачається, що кредитний ліміт надано 17.05.2012 року, що відповідає даті укладення анкети-заяви.

Відповідач із заявами щодо незаконного використання його даних для отримання кредитних коштів до органів поліції не звертався, будь-яких скарг на дії працівників банку також не подавав.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов законного та обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог .

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та на їх правильність не впливають.

Підстави для задоволення вимог апеляційної скарги відсутні.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Положеннями ч. 1 ст. 375 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України дана справа є малозначною, тому враховуючи положення ч. 3 ст. 389 ЦПК України постанова апеляційного суду касаційному оскарженню не підлягає.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 381, 382 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» - Ніколаєнко Олени Миколаївни залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 16 березня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач:

Судді: