ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 січня 2025 року м.Суми

Справа №2-1224/2002

Номер провадження 22-ц/816/9/25

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Криворотенка В. І. (суддя-доповідач),

суддів - Філонової Ю. О. , Рунова В. Ю.

за участю секретаря судового засідання - Чуприни В.І.,

учасники справи:

заявник - ОСОБА_1 ,

заінтересована особа - Районний відділ освіти Путивльської районної державної адміністрації

розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу особи, яка не брала участі у справі, ОСОБА_2

на рішення Путивльського районного суду Сумської області від 20 грудня 2002 року, в складі судді Гриценка П.П., ухвалене у м. Путивль,

в с т а н о в и в:

29 листопада 2002 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою усиновлення, заінтересована особа - Районний відділ освіти Путивльської районної державної адміністрації.

Свої вимоги мотивувала тим, що з 17 грудня 1999 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 у якого від першого шлюбу є син - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , якого вони виховують разом з чоловіком та сіпільнии дітьми, ОСОБА_5 називає її матір`ю, а вона його сином. Рідна мати дитини з 2000 року ним не цікавиться, матеріальної допомоги на утримання не надає, місце знаходження її не відомо. Батько дитини, її чоловік, не запречує проти усиновлення його сина. Просила дозволити усиновити дитину та записани її його матір`ю.

Рішенням Путивльського районного суду Сумської області від 20 грудня 2002 року дозволено ОСОБА_1 усиновити дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , актовий запис № 3497 по Відділу реєстрації актів цивільного стану м. Рівне від 24 жовтня 1988 року.

Усиновителів записано батьками:

- мати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , росіянка, громадянка України;

- батько ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , українець, громадянин України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 , яка не брала участі у справі, але вважає, що оскаржуваним рішенням вирішено питання про її права та обов`язки, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задовленні вимог ОСОБА_1 про усиновлення неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 відмовити повністю. Стягнути із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати по сплаті судового збору.

Апеляційна скарга мотивована тим, що їй випадково стало відомо про усиновнення її сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , і лише у грудні 2023 року вона оримала копію рішення суду про усиновлення та ознайомилася з матеріалами справи. Вказує, що вона, як мати неповнолітньої дитини, не була залучена до участі у справі про усиновлення. В порушення діючих на той час норм ст.ст. 104, 105 КпШС ні батьки дитини ні неповнолітній син, який досяг 14 років, не надавали своєї згоди на усиновленя, а визначених ст. 106 КпШС підстав для усиновлення без згоди батьків, судом встанволено не було. Зазначає, що не була визнана безвісти відсутньою, померлою, батьківських прав не позбавлялася, тому суд зробив помилковий висновок про наявність підстав для задоволенння заяви ОСОБА_1 про усиновлення її сина, ухвалив рішення без належних доказів, не врахував, що на той час усиновитель не мала навіть свого житла, ніде не працювала. Вона завжди піклувалася про свого сина, ніколи не втрачала зв`язок із сином, завжди була і є його матір`ю.

Вважає, що оскаржуваним рішенням суд фактично позбавив її батьківських прав, не надавши можливості приймати участь у судовому засіданні, захищати свої права та інтереси дитини.

У встановлений судом строк, ОСОБА_1 відзиву на апеляційну скаргу не подала.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вимог та підстав позову, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Проте, зазначеним вимогам закону рішення суду не відповідає.

Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ч. ч. 1 та 3 ст.13 ЦПК України).

Оскільки усиновлення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відбулося у 2002 році, права і обов`язки сторін, що існували до 01 січня 2004 року, регулюються положеннями Кодексу про шлюб та сім`ю України (далі - КпШС).

Відповідно до ст. 102 КпШС усиновлення дітей провадиться за заявою особи, яка бажає усиновити дитину, у судовому порядку. Присутність усиновителів при прийнятті рішення про усиновлення є обов`язковою.

Згідно ч. 1 ст. 104 КпШС для усиновлення потрібна згода усиновлюваного, якщо він досяі десятирічного віку.

Відповідно до ст. 105 КпШС для усиновлення дитини необхідна письмова згода батьків. Згода батьків повинна бути свідомою, непримусовою, без отримання будь-якої винагороди, засвідчена державним нотаріусом або адміністрацією державного дитячого закладу, в якому перебуває, утримується чи виховується дитина.

Статтею 106 КпШС передбачено, що усиновлення без згоди батьків може бути, якщо: 1) батьки невідомі; 2) батьків позбавлено батьківських прав; 3) батьків визнано недієздатними або безвісно відсутніми; 4) батьки понад 6 місяців не проживають разом з дитиною і без поважних причин не беруть участі у її вихованні та утриманні, не виявляють щодо дитини батьківської уваги і турботи.

Згідно з п. 2-1 ст. 254 ЦПК (1963 р.), суд розглядає в порядку окремого провадження справи про усиновлення дітей, які проживають на території України.

Відповідно до положень ст. 265-4 ЦПК (1963 р.), суд розглядає справу про усиновлення за обов`язковою участю заявника (заявників), з викликом заінтересованих осіб та інших осіб, яких суд визнає за потрібне допитати.

Для забезпечення таємниці усиновлення у випадках, передбачених статтею 112 Кодексу про шлюб та сім`ю України, суд розглядає справу в закритому судовому засіданні.

Суд перевіряє законність підстав для усиновлення, в тому числі наявність згоди усиновлюваної дитини, якщо така згода є необхідною.

Проте, суд першої інстанції не врахував, що до участі у справі не залучена ОСОБА_2 , права якої порушуються оскаржуваним рішенням, оскільки вона є біологічною матір`ю усиновленого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Приймаючи до уваги, що суд першої інстанції при вирішенні питання усиновлення дитини не залучив до участі у справі всіх заінтересованих осіб, що позбавляє апеляційний суд можливості встановити всі фактичні обставини справи, у задоволенні заяви слід відмовити.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до п. п. 1, 2, 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення суду повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування обставин справи, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Таким чином, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню на підставі п. п. 1, 2, 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні заяви.

Враховуючи положення ст. 141 ЦПК України, з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 підлягає стягненню 908,40 грн компенсації понесених судових витрат зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 367 - 369, п. 2 ч. 1 ст. 374, п. п. 1, 2, 3, 4 ч. 1 ст. 376, ст. ст. 381, 382, 389 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Путивльського районного суду Сумської області від 20 грудня 2002 року скасувати та прийняти постанову.

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про усиновлення дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , актовий запис № 3497 по Відділу реєстрації актів цивільного стану м. Рівне від 24 жовтня 1988 року.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 ) на користь ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 ) 908 грн 40 коп. компенсації судових витрат зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і на неї може бути подана касаційна скарга протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий - В. І. Криворотенко

Судді: Ю. О. Філонова

В. Ю. Рунов