Справа № 308/7237/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 грудня 2025 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:

головуючого - судді Крегул М.М.,

з участю секретаря судового засідання Бегені В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Ужгороді, в приміщенні суду, цивільну справу за позовною заявою адвоката Мартинова Георгія Костянтиновича, який діє в інтересах ОСОБА_1 до Чопської міської ради Ужгородського району Закарпатської області, про визнання права власності на земельну частку в порядку спадкування, -

В С Т А Н О В И В :

Адвокат Мартинов Г.К., який діє в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із позовом до Ужгородської міської ради Закарпатської області, третя сторона без самостійних вимог Приватний нотаріус Чопської міської ради Ужгородського району Закарпатської області, про визнання права власності в порядку спадкування на 21/40 частки житлового будинку загальною площею 144.8 м.кв., житловою площею 58.2 м.кв., розташованого за адресою АДРЕСА_1 .

Позовні вимоги мотивує тим, що Позивачу на праві власності належить 19/40 частки житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 .

Спадкодавцю - ОСОБА_2 належить на праві приватної власності 21/40 частка житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 .

Після смерті спадкодавця 10.05.2023 року, приватним нотаріусом Ужгородського районного нотаріального округу Гецян І.С. заведено спадкову справу № 69/2023, спадкоємцем померлої є її син ОСОБА_1 .

Рішенням приватного нотаріуса Ужгородського районного нотаріального округу Гецян І.С. від 13.03.2025 року № 37/02-14 у видачі позивачу свідоцтва про право на спадщину за померлою ОСОБА_2 відмовлено в зв`язку з відсутністю документів, що посвідчують право власності спадкодавця на спадкове майно.

У зв`язку з наведеним позивач змушений звернутися до суду за захистом свого права щодо визнання за ним права власності в порядку спадкування на 21/40 частки житлового будинку загальною площею 144.8 м.кв., житловою площею 58.2 м.кв., розташованого за адресою АДРЕСА_1 .

Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 02.06.2025 року позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою судді від 23.06.2025 року продовжено позивачеві строк для усунення недоліків.

Ухвалою судді від 16.10.2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 18.11.2025 року закрито підготовче провадження, а справу призначено до розгляду по суті.

У судове засідання позивач не з`явився будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, однак подав до суду клопотання від 23.12.2025 року, в якому просить розгляд справи провести без його та його представника участі, позов задовольнити. Також до клопотання були долучені оригінали доданих до матеріалів справи копій документів для огляду, зокрема договору дарування зареєстрований в реєстрі за №4952 від 15.11.1990 року, реєстраційного напису на документі про право особистої власності.

Представник відповідача - Чопської міської ради Ужгородського району Закарпатської області у судове засідання також не з`явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, при цьому, від представника відповідача міського голови Самардак В. до суду надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника відповідача, спір просить вирішити на підставі наявних у матеріалів та доказів.

В зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, виходячи з їх належності, допустимості, достовірності та достатності, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. ч. 2, 3, 4 ст.74 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст.79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Керуючись ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч. 1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як встановлено судом, що 15.11.1990 року ОСОБА_3 подарував ОСОБА_1 , який проживає за адресою АДРЕСА_1 , належну йому на праві особистої власності 19/40 частин житлового будинку з належними до неї надвірними спорудами, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , про що між ОСОБА_4 , який діє в інтересах на підставі довіреності в інтересах ОСОБА_3 та ОСОБА_1 було укладено відповідний договір дарування посвідчений державним нотаріусом Ужгородської державної нотаріальної контори Ердиш К.Ф. та зареєстрований в реєстрі за № 4952.

Право власності на 19/40 частин житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 було зареєстроване за ОСОБА_1 та внесено в реєстраційну книгу за № 38, що підтверджується реєстраційним написом на документів про право власності виданим директором державного районного підприємства технічної інвентаризації ОСОБА_5 , оригінал якого було оглянуто судом в судовому засіданні.

Разом з тим, встановлено, що рішенням Народного суду Ужгородського району справа № 2-110/79 від 28.09.1979 року було розірвано шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 .

При цьому , рішенням суду було вирішено поділити між сторонами будинок за адресою АДРЕСА_1 , зокрема позивачці ОСОБА_2 присуджено 21/40 частини вказаного будинку.

Окрім цього судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 померла і після її смерті заведена спадкова справа за № 69/2023, яка перебуває у провадженні приватного нотаріуса Ужгородського районного нотаріального округу Гецянин Ірини Степінвни.

Поряд з цим, згідно довідок наданих приватним нотаріусом Гецянин І.С. № 09/02-14 від 20.02.2024 року та №37/02-14 від 13.03.2025 року слідує, що спадкоємцем померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 є її син ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання АДРЕСА_1 , який подав заяву про прийняття спадщини. Інші заяви, окрім вищезазначеної, в спадковій справі відсутні.

Разом з тим, позивачеві нотаріусом ОСОБА_6 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на частку житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , через відсутність документів, що посвідчують право власності спадкодавця на вказане нерухоме майно.

Так, спадкування в Україні регулюється ЦК України, а за умови наявності в таких відносинах іноземного елемента застосовується норми Закону України «Про міжнародне приватне право».

В силу положень статті 1216 ЦК України спадкування це перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до положень статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно з ч.1,2 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті . У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265цього Кодексу.

Статтею 1258 ЦК України визначено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Відповідно до положень ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Як встановлено судом, після смерті ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 відкрилась спадкова справа № 69/2023, в тому числі на належну їй 21/40 частки житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 , право власності на яку було встановлене рішенням Народного суду Ужгородського району № 2-110/79 від 29.09.1979 року.

Також судом встановлено, що спадкоємцем померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 є її син ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання АДРЕСА_1 , який подав заяву про прийняття спадщини. Інші заяви, окрім вищезазначеної, в спадковій справі відсутні.

Як вбачається з клопотання Чопської міської ради Ужгородського району Закарпатської області від 31.10.2025 року , міська рада не заперечує проти розгляду справи без участі свого представника та просить розглянути справу за наявними матеріалами та інших заперечень , щодо задоволення позовузаперечень до суду відповідачем не надано.

Відповідно до ч. 1ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно до нотаріуса, який відповідно до вимог статті 68 Закону України «Про нотаріат» при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва та склад спадкового майна.

Як визначено Законом, у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Аналізвище наведених норм чинного законодавства України дозволяє суду дійти висновку, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення у нотаріальному порядку.

Згідно зі ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Так, відповідно до ч. 4ст. 41 Конституції України визначено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно з ч. 1ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч. 1, 2ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Згідно з ч.1ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Судом встановлено , що позивач ОСОБА_1 позбавлений можливості в нотаріальному порядку оформити спадщину після смерті своєї матері, а тому , обґрунтовано звернувся до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно.

Статтею 392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно п.2 ч.1 ст.16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання права.

Як вбачається з роз`яснень в п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 «Про судову практику в справах про спадкування» від 30 травня 2008 року, у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Згідно висновків Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладених в пункті 3.1. Листа «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Отже, враховуючи те, що в позивача існують перешкоди у оформленні права на спадщину в нотаріальному порядку, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 328, 331, 392, 1216, 1218, 1225 ЦК України, ст.ст. 10, 12, 13, 18, 81, 258, 259, 263-265, 352, 354, 355 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву адвоката Мартинова Георгія Костянтиновича, який діє в інтересах ОСОБА_1 до Чопської міської ради Ужгородського району Закарпатської області, про визнання права власності на земельну частку в порядку спадкування, задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , право власності в порядку спадкування на 21/40 частки житлового будинку загальною площею 144.8 м.кв., житловою площею 58.2 м.кв., розташованого за адресою АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ).

Відповідач: Чопська міська рада Ужгородського району Закарпатської області (, місцезнаходження: м. Чоп, вул. Берег, 2, Ужгородського району, Закарпатської області).

Час та дата складання повного тексту рішення 29.12.2025 року о 16 год. 15 хв.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду М.М. Крегул