КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 січня 2025 року м. Київ

Унікальний номер справи № 359/9541/24

Апеляційне провадження № 22-ц/824/4108/2025

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого - Левенця Б.Б.

суддів - Борисової О.В., Ратнікової В.М.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами (у письмовому провадженні) апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» в особі Київської філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» на ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 28 жовтня 2024 року, постановлену під головуванням судді Яковлєвої Л.В., у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» в особі Київської філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послугу з розподілу природного газу, -

в с т а н о в и в :

У травні 2024 року представник ТОВ «Газорозподільні мережі України» в особі Київської філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» - адвокат Кислощук Я.С. звернулась до суду з вказаним позовом, в якому просила стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Газорозподільні мережі України» в особі Київської філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» заборгованість за послугу розподілу природного газу за період з 01.09.2023 по 31.05.2024 року в розмірі 2 294,53 грн., 3 % річних в розмірі 13,08 грн., інфляційні втрати 8,99 грн., а також 3 028 грн. судового збору (а.с. 1-3).

Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 28 жовтня 2024 року позовну заяву ТОВ «Газорозподільні мережі України» в особі Київської філії ТОВ «Газорозподільні мережі України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послугу з розподілу природного газу - визнано неподаною та повернуто позивачу (а.с. 27-28).

Не погодившись з ухвалою районного суду, 07 листопада 2024 року представник ТОВ «Газорозподільні мережі України» в особі Київської філії ТОВ «Газорозподільні мережі України» - адвокат Кислощук Я.С. звернулась до суду з апеляційною скаргою, в якій просила скасувати оскаржувану ухвалу та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду (а.с. 31-34).

На обґрунтування скарги зазначала, що оскаржувана ухвала є незаконною, постановленою з неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права.

Позивач, скориставшись своїм правом, передбаченим ст.175 ЦПК України, при поданні позову зазначив обставини, якими він обґрунтовує свої вимоги, а також зазначив, що до матеріалів справи він надав докази, якими, на його думку, ці обставини підтверджуються, а саме, договір дарування серія АЕК № 462825 від 12.06.2002. Суд першої інстанції помилково прийшов до висновку, що приєднана копія договору дарування житлового будинку АДРЕСА_1 датується 12 червня 2002 року і відповідач за цей час могла відчужити житловий будинок на користь третіх осіб. Повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції фактично дав оцінку доказам, наданим позивачем на обґрунтування позовних вимог, що є неприпустимим.

Вважала, що позовна заява складена з урахуванням положень ст. 175 ЦПК України, містить всі визначені даною статтею обов`язкові реквізити, позовні вимоги викладені в чіткій, ясній і зрозумілій формі. Незгода суду з наведеним у заяві обґрунтуванням позивача щодо надання суду доказів не є підставою для визнання заяви неподаною та її повернення. Оскаржувана ухвала є такою, що порушує ч. 3 ст. 185 ЦПК України.

Крім того, звертала увагу суду апеляційної інстанції щодо висновку суду першої інстанції, що відповідач за цей час могла відчужити житловий будинок на користь третіх осіб. Апелянт категорично не погоджується з даним твердженням, адже судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Вважала, що позовна заява не підлягала залишенню без руху з наведених вище підстав, що є надмірним формалізмом, оскаржувана ухвала суперечить встановленим процесуальним законом вимогам щодо подання заявником доказів на підтвердження обставин викладених у позові (а.с. 31-34).

Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 ч. 1 ст. 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідноз ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вказане, розгляд справи здійснюється без виклику сторін у порядку письмового провадження.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, враховуючи викладене.

Згідно з вимогами ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною 1 статті 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Форма та зміст позовної заяви, яка подається до суду, визначені у ст.ст. 175, 177 ЦПК України.

Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Відповідно до частини 1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Відповідно до ч. 2 ст. 185 ЦПК України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Згідно з ч. 3 ст. 185 ЦПК України якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Як вбачається з матеріалів справи, представник ТОВ «Газорозподільні мережі України» в особі Київської філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» - адвокат Кислощук Я.С. звернулась до суду з вказаним позовом, в якому просила стягнути з ОСОБА_1 на користьТОВ «Газорозподільні мережі України» в особі Київської філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» заборгованість за послугу розподілу природного газу за період з 01.09.2023 по 31.05.2024 року в розмірі 2 294,53 грн., 3 % річних в розмірі 13,08 грн., інфляційні втрати 8,99 грн., а також 3 028 грн. судового збору (а.с. 1-3).

Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 13 вересня 2024 року позовну заяву ТОВ «Газорозподільні мережі України» в особі Київської філії ТОВ «Газорозподільні мережі України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послугу з розподілу природного газу - залишено без руху та надано строк для виправлення недоліків, вказаних в ухвалі, тривалістю 10 днів з дня отримання даної ухвали, і роз`яснено, що в разі не виконання недоліків до вказаного терміну позовна заява вважатиметься неподаною та буде повернута (а.с. 24).

Залишаючи без руху позовну заяву суд першої інстанції виходив з того, що згідно п. 5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують викладені обставини. В позовній заяві місцем проживання та виконання договору ОСОБА_1 зазначено адресу: АДРЕСА_1 . Однак, позивачем не надано суду доказів проживання відповідача за вказаною адресою станом на дату подання вказаного позову до суду. Приєднана копія Договору дарування житлового будинку АДРЕСА_1 датується 12 червня 2002 року і відповідач за цей час могла відчужити житловий будинок на користь третіх осіб. Крім того, на заяві-приєднання до умов договору розподілу природного газу відсутня повна дата підписання, а саме рік підписання.

24 вересня 2024 року позивачем було отримано копію вказаної ухвали від 13 вересня 2024 року, на підтвердження чого в матеріалах справи міститься рекомендоване повідомлення з відміткою про вручення поштового відправлення (а.с. 26).

Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 28 жовтня 2024 року позовну заяву ТОВ «Газорозподільні мережі України» в особі Київської філії ТОВ «Газорозподільні мережі України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послугу з розподілу природного газу - визнано неподаною та повернуто позивачу (а.с. 27-28).

Повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції виходив з того, що станом на 28 жовтня 2024 року позивачем недоліки поданої позовної заяви, визначені в ухвалі суду від 13 вересня 2024 року, не усунуто, будь-яких заяв чи клопотань від заявника не надходило.

Однак, колегія суддів не може погодитись з висновком районного суду про повернення позовної заяви.

Перевіривши матеріали справи, проаналізувавши зміст позовних вимог, характер спірних правовідносин, колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про повернення позовної заяви у зв`язку з неусуненням недоліків, викладених в ухвалі від 13 вересня 2023 року, оскільки позивачем не надано суду доказів проживання відповідача за вказаною адресою станом на дату подання вказаного позову до суду, є помилковим та фактично зводиться до оцінки наданих позивачем доказів на обґрунтування позовних вимог позивачем та вирішення питання щодо суті позовних вимог.

Згідно з ч. 1 ст. 229 ЦПК України, суд під час розгляду справи повинен безпосередньо дослідити докази у справі: ознайомитися з письмовими та електронними доказами, висновками експертів, поясненнями учасників справи, викладеними в заявах по суті справи, показаннями свідків, оглянути речові докази.

Нормами процесуального права визначено, що кожна сторона самостійно визначає обсяг доказів, які вона надає суду у підтвердження своїх вимог та заперечень, а оцінка достатності наданих доказів судом здійснюється під час судового розгляду.

Позивачем на власний розсуд було обґрунтовано свої вимоги до відповідача ОСОБА_1 , з долученням відповідних доказів, які позивач вважав за потрібне надати на підтвердження своїх позовних вимог.

Оцінка питання щодо доведеності позовних вимог відповідними доказами судом не може вирішуватись на стадії відкриття провадження у справі чи вирішення питання про прийняття позовної заяви.

Сам по собі факт не надання (не зазначення) позивачем доказів до позовної заяви не може бути підставою для повернення заяви особі, яка її подала, адже питання оцінки обґрунтованості доводів позивача вирішується судом на наступних етапах судового розгляду, та, у разі висновку про їх необґрунтованість, позовна заява може бути залишена без задоволення.

Оскільки виклад обставин, якими обґрунтовуються позовні вимоги, позивач здійснює на власний розсуд, колегія суддів вважає помилковим висновок суду, що позовна заява не відповідає вимогам та змісту, встановленим п. 5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року в справі № 372/51/16-ц, провадження №14-511цс18, зроблено висновок, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Крім того, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року в справі № 523/9076/16-ц, провадження № 14-61цс18, викладено висновок, що встановлення обґрунтованості позову є обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає оскаржувану ухвалу суду такою, що постановлена з порушенням норм процесуального права, а тому підлягає скасуванню, а справа направленню до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Відповідно до частини 1 ст. 390 ЦПК України, касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 369, 374, 379, 381-382, 384 ЦПК України, суд -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» в особі Київської філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» - задовольнити.

Ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 28 жовтня 2024 року - скасувати.

Справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» в особі Київської філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послугу з розподілу природного газу, направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили негайно з моменту прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Дата складення повного судового рішення - 14 січня 2025 року.

Судді Київського апеляційного суду: Б.Б. Левенець

О.В. Борисова

В.М. Ратнікова