ПОСТАНОВА

Іменем України

29 грудня 2025 року м. Кропивницький

справа № 398/6656/24

провадження № 22-ц/4809/1691/25

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючий суддя - Дьомич Л. М. (суддя - доповідач),

судді Дуковський О. Л., Письменний О. А.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ;

відповідач ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів на дитину за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 07 серпня 2025 року та додаткове рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 21 серпня 2025 року (суддя Петренко С.Ю.)

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст заявлених позовних вимог та заперечень на позов

ОСОБА_1 у грудні 2024р звернулась до Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області з позовною заявою, відповідно до якої просила змінити спосіб стягнення аліментів, які стягуються з ОСОБА_2 на підставі рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 28 лютого 2017 року у справі 398/2668/16-ц на користь позивачки га утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 1000,00 грн на частку усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В обґрунтування позову зазначає, що рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 28 лютого 2017 року у справі 398/2668/16-ц стягнуто з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання сина у розмірі 1000,00 грн щомісячно. Ухвалене судом рішення станом на 2017 рік відповідало обставинам та рівню фінансової спроможності відповідача, оскільки він ніде не працював та не отримував стабільного фінансового доходу. На сьогоднішній день позивачу відомо, що відповідач перебуває на службі за контрактом в ЗСУ і має постійне фінансове забезпечення. Вказує, що на сьогоднішній день ціни на товари першої необхідності порівняно з 2017 роком значно зросли, збільшились потреби дитини, яка росте. Вважає, що наразі матеріальний стан відповідача значно покращився і він спроможний сплачувати аліменти в більшому розмірі для забезпечення потреб дитини, тому є доцільним змінити розмір аліментів шляхом зміни способу їх стягнення на 1/4 частину усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно.

Відповідач письмового відзиву на позов до суду першої інстанції не подав, у ході судового розгляду справи позовні вимоги визнав частково, а саме: просив стягнути аліменти у розмірі 1/6 частину усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, врахувавши що він вже сплачує аліменти у розмірі 1/4 заробітку (доходу) на утримання дитини від другого шлюбу та що у нього на утриманні перебуває його батько, який є інвалідом та потребує матеріальної допомоги.

Відповідно до письмових пояснень позивачка підтримала позовні вимоги та вказала на те, що жоден із наданих відповідачем доказів не підтверджує наявність підстав для звільнення його від обов`язку утримувати свою дитину. Вважає, що син відповідача від першого шлюбу має таке ж право на отримання аліментів у розмірі заробітку (доходу) на утримання дитини, як і його донька від другого шлюбу. Також повідомила, що орієнтований розмір інших судових витрат, пов`язаних з розглядом даного позову складає 3000,00 грн (а.с. 55-58).

Короткий зміст оскаржуваних рішень суду першої інстанції

Рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 07 серпня 2025 року позов ОСОБА_1 задоволено; змінено спосіб стягнення аліментів, які присуджені з відповідача рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 28 лютого 2017 року у справі № 398/2668/16-ц на користь позивачки на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з 1000,00 грн на 1/4 частину усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття, до ІНФОРМАЦІЯ_2 ; ухвалено з дня набрання даним рішенням суду законної сили припинити стягнення по виконавчому листу № 398/2668/16-ц, виданому Олександрійським міськрайонним судом Кіровоградської області 07 квітня 2017 року на підставі рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 28 лютого 2017 року, яким стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1000,00 грн щомісячно.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що у ч. 3 ст. 181 СК України законодавець розширив можливості отримувача аліментів щодо вибору способу стягнення аліментів. Із вказаної норми закону, також, вбачається, що вона не встановлює обов`язку доведення мотивів, на підставі яких позивач бажає скористатися можливістю зміни способу стягнення аліментів.

Судом зауважено, що спосіб та розмір стягнення аліментів, про який просить позивачка, є тим гарантованим державою мінімумом на утримання дитини, який забезпечить необхідний матеріальний мінімум для її утримання.

На переконання суду першої інстанції, відповідачем не подано доказів, які б підтверджували, що його майновий стан не дозволяє утримувати сина у розмірі, який передбачено законодавством. Крім того, не надано доказів того, що батько відповідача дійсно перебуває на його утриманні. У матеріалах справи відсутні будь-які інші докази, на підставі яких суд може встановити обставини, які мають враховуватись при визначенні розміру аліментів, які відповідач має сплачувати на утримання сина.

Додатковим рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 21 серпня 2025 року заяву представника позивача задоволено; стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3000,00 грн.

Судом зазначено, що на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу представником позивачки у визначені законом порядку та строки надано належні докази. Розмір витрат на професійну правничу допомогу у сумі 3000,00 грн суд вважає співмірним зі складністю справи, часом, витраченим адвокатом на надання послуг з правової допомоги та їх обсягом, ціною позову та значенням справи для сторонни, а тому розмір витрат на професійну правничу допомогу відповідає критерію реальності таких витрат та розумності їхнього розміру.

Короткий зміст вимог і доводів апеляційної скарги

Не погодившись із рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 07 серпня 2025 року та додатковим рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 21 серпня 2025 року, ОСОБА_2 оскаржив їх в апеляційному порядку. Відповідно до поданої апеляційної скарги просить:

- прийняти постанову, якою змінити рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 07 серпня 2025 року у даній справі в частині розміру стягнутих з ОСОБА_2 аліментів, змінивши спосіб стягнення аліментів, які присуджені з ОСОБА_2 рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 28 лютого 2017 року у справі № 398/2668/16-ц на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з 1000,00 грн на 1/6 частину всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

- змінити додаткове рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 21 серпня 2025 року у даній справі в частині розміру стягнутих ОСОБА_2 витрат на професійну правничу допомогу, зменшивши розмір стягнутих з відповідача витрат на професійну правничу допомогу пропорційно до розміру стягнутих з нього аліментів.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції підлягає зміні, оскільки на утриманні відповідача, крім сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , перебуває ще й малолітня дочка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на яку за судовим наказом відповідач має сплачувати аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 19 листопада 2024 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Зауважує, що за умови залишення оскаржуваного рішення без змін загальна частка заробітку (доходу) позивача, яка щомісячно відраховуватиметься з його заробітної плати у вигляді аліментів на утримання двох дітей, становитиме 1/2 частину всіх видів його доходу.

Крім того, відповідач має також непрацездатного батька ОСОБА_5 , який є інвалідом та потребує матеріальної допомоги.

Враховуючи наведені вище обставини, вважає, що зміні підлягає також і додаткове рішення суду від 21 серпня 2025 року.

Короткий зміст заперечень на апеляційну скаргу

У поданому до суду апеляційної інстанції відзиві на апеляційну скаргу позивачка просить апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 07 серпня 2025 року та додаткове рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 21 серпня 2025 року по справі № 398/6656/24 залишити без змін.

Зазначає,що скаржник є працездатною особою і проходить військову службу за контрактом, отримуючи стабільне грошове забезпечення, яке значно перевищує прожитковий мінімум для працездатної особи. Скаржником не надано суду жодних доказів безробіття, втрати працездатності чи інших обставин, що могли б свідчити про неможливість сплачувати аліменти в установленому законом розмірі. Звертає увагу, що будь-яких доказів того, що батько відповідача потребує догляду чи матеріальної підтримки від дітей також не подано.

Позивачка вважає, що у випадку зміни матеріального або сімейного стану відповідача (наприклад, зниження доходу, погіршення здоров`я, втрата роботи тощо) він матиме право відповідно до ст. 192 СК України звернутися до суду із заявою про зміну розміру аліментів (а.с. 147-149).

Рух справи у суді апеляційної інстанції

Відповідно до ухвали Кропивницького апеляційного суду від 26 вересня 2025 року відкрито апеляційне провадження у справі; встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу.

Ухвалою апеляційного суду від 13 жовтня 2024 року закінчено підготовчі дії; постановлено розгляд справи за апеляційною скаргою здійснювати без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 14 липня 2021 року у справі № 496/1332/18 (провадження № 61-559св21) зазначив, що у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За правилами ч.ч. 4, 5 ст. 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Таким чином, з урахуванням того, що розгляд даної справи здійснювався у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи, датою ухвалення рішення є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, за наступного.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 (а.с. 4).

Рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 30 вересня 2016 року у справі № 398/1768/16-ц шлюб між сторонами розірвано (а.с. 5).

Відповідно до заочного рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 28 лютого 20-17 року у справі № 398/2668/16-ц стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_3 аліменти у розмірі 1000,00 грн щомісячно, починаючи з 09 серпня 2016 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Як вбачається з довідки КП «Житлогосп» від 03 грудня 2024 року, ОСОБА_3 проживає разом з матір`ю за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 8).

Відповідно до свідоцтва про народження від 21 червня 2023 року відповідач є батьком, а ОСОБА_6 матір`ю ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (а.с. 28).

Судовим наказом Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 27 листопада 2024 року у справі № 398/6182/24 стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_6 аліменти на утримання дитини: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 у розмірі 1/4 заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання заяви до суду, тобто з 19 листопада 2024 року і до досягнення повноліття дитиною, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с. 29).

Відповідно до довідки Управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області від 06 грудня 2024 року, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Кіровоградській області, як одержувач пенсії по інвалідності, призначеної за нормами ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Визнаний особою з інвалідністю в наслідок війни ІІІ групи з 20 липня 2015 року (а.с. 30).

Ухвалою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 15 січня 2025 року, відмовлено у задоволенні заяви відповідача про перегляд за нововиявленими обставинами судового наказу, виданого Олександрійським міськрайонним судом Кіровоградської області 27 листопада 2024 року у справі №398/6182/24 за заявою ОСОБА_6 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини; залишено в силі судовий наказ Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області, виданий 27 листопада 2024 року у справі №398/6182/24 (провадження №2-н/398/1337/24), на підставі заяви ОСОБА_6 про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (а.с. 63-67).

Мотиви ухваленого апеляційним судом рішення

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Переглянувши справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги за наявними у ній доказами, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що оскаржувані рішення суду першої інстанції зазначеним нормам процесуального закону відповідають у повній мірі.

Надаючи правову оцінку доводам скаржника у контексті спірних правовідносин, колегія суддів зазначає про таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку (ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства»).

У ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 вказаної Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Отримувати підвищений мінімальний розмір аліментів - це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку саме в інтересах дитини.

Статтею 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (ст. 180 СК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Статтею 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 31) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 32) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Згідно зі ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Зазначене також роз`яснено судам у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів».

Ураховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не є незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

СК України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України).

Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

При розгляді позовів, заявлених із зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Указане узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 05 лютого 2014 року № 6-143цс13, і неодноразово підтриманою Верховним Судом у постановах від 30 червня 2020 року у справі № 343/945/19, від 12 січня 2022 року у справі № 545/3115/19, від 23 травня 2022 року у справі № 752/26176/18 та інших.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч. 4 ст. 263 ЦПК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Звертаючись до суду з позовом у даній справі, позивачка посилалася на те, що стягнутий судом з відповідача у 2017 році розмір аліментів у твердій грошовій сумі 1000,00 грн є недостатнім для утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , тоді як відповідач, перебуваючи на службі у ЗСУ по контракту, має можливість сплачувати аліменти на утримання сина у більшому розмірі.

Відповідно до ч. 2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Позивачка звернулась до суду з позовом у даній справі у грудні 2024 року.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» збільшено прожитковий мінімум на дітей від 6 до 18 років та встановлено його у розмірі 3 196,00 грн.

Отже, враховуючи положення ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину від 6 до 18 років становить 1 598,00 грн.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що стягнуті з відповідача аліменти за заочним рішенням Олександрійського міськрайоного суду Кіровоградської області від 28 лютого 2017 року у розмірі 1000,00 грн є недостатніми, оскільки вказаний розмір аліментів суперечать положенням СК України про те, що мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що зміна законодавцем мінімального розміру аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів на одну дитину, не є підставою для зміни розміру аліментів відповідно до ст. 192 СК України (див.: постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 20 червня 2019 року у справі № 632/580/17).

Разом з тим, у цій справі позивачка заявила, по суті, вимогу не про зміну (збільшення) розміру аліментів, а про зміну способу їх присудження, тобто зміну розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у певній твердій грошовій сумі на розмір аліментів у частці від заробітку батька дитини. Зазначене відповідає вимогам ст.ст. 181-184, 192 СК України. До подібних правових висновків дійшов Верховний Суд України у постанові від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 і така практика не змінювалася.

При цьому, апеляційним судом враховано правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду від 19 лютого 2025 року у справі № 367/10126/19.

Апеляційний суд вважає правильним висновок місцевого суду і в частині розміру присуджених до стягнення з відповідача аліментів на утримання сина.

Так, як стверджує відповідач у апеляційній скарзі, він не може сплачувати аліменти у розмірі частки усіх видів заробітку (доходу), оскільки: він сплачує аліменти у такому ж розмірі на утримання дитини від другого шлюбу на підставі судового наказу; якщо оскаржуване рішення суду залишити без змін, то загальна частка заробітку (доходу), яка щомісячно відраховуватиметься з відповідача становитиме частину всіх видів його доходу; на його утриманні перебуває батько, який є інвалідом ІІІ групи.

Надаючи оцінку зазначеним доводам скаржника, апеляційний суд виходить, зокрема, із положень ч.ч. 1, 2 ст. 183 СК України, за якими частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Суд першої інстанції обґрунтовано виснував, що відповідачем не доведено у встановленому процесуальним законом порядку, що батько відповідача знаходиться у нього на утриманні.

За обставин відсутності у матеріалах справи доказів неспроможності скаржника сплачувати аліменти на утримання сина у пред`явленому позивачкою розмірі, у суду відсутні визначені законом підстави ставити старшу дитину скаржника у гірше матеріальне становище порівняно з молодшою.

Також апеляційний суд, надаючи правову оцінку доводам апеляційної скарги про те, що стягнення з відповідача аліментів на двох дітей по 1/4 частині на кожного у сумі складає його доходу, зауважує, що відповідач наразі є фізично здоровою особою працездатного віку та має матеріальну можливість належним чином забезпечувати себе та своїх неповнолітніх дітей, що скаржником не спростовано.

Крім того відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків.

Тож стягнення аліментів на утримання дітей, загальний розмір яких складає 50% відсотків доходу платника аліментів, не суперечить вимогам чинного законодавства.

До подібного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 07 червня 2024 року у справі № 562/3422/23.

При цьому, колегія суддів вважає за необхідне знову звернутися до положень ст. 181, 192 СК України та наголосити, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним, а тому у випадку значного погіршення матеріального становища платника аліментів, останній може звернутись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів.

Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2021 року у справі № 554/3355/20, від 14 грудня 2022 року у справі № 727/1599/22, від 30 березня 2023 року у справі № 509/5304/20, від 14 червня 2023 року у справі № 758/8284/21, від 07 червня 2024 року у справі № 562/3422/23.

За викладеного, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про внаявність підстав для задоволення позову.

Викладені в апеляційній скарзі доводи не спростовують відповідних обґрунтованих та правомірних висновків місцевого суду.

Оскільки наявності визначених ЦПК України підстав для зміни чи скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції апеляційним судом не встановлено, у задоволенні апеляційної скарги належить відмовити.

У частині доводів скаржника щодо додаткового рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 21 серпня 2025 року, апеляційний суд зауважує, що апеляційна скарга не містить жодної обставини, яка б відповідно до вимог процесуального закону слугувала б підставою для зміни чи скасування зазначеного судового рішення.

Фактично скаржник просить застосувати положення ч. 13 ст. 141 ЦПК України та у випадку задоволення апеляційної скарги у частині оскарження рішення суду, здійснити розподіл витрат позивачки на правову допомогу у суді першої інстанції пропорційно задоволеним вимогам.

Разом з тим, відповідно до висновку апеляційного суду, про який було зазначено вище, підстави для зміни чи скасування рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 07 серпня 2025 року відсутні, а тому додаткове рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 21 серпня 2025 року також підлягає залишенню без змін.

Загальний висновок суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Кропивницький апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 07 серпня 2025 року та додаткове рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 21 серпня 2025 року, - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Л. М. Дьомич

Судді О. Л. Дуковський

О. А. Письменний