Справа № 301/3763/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"13" січня 2025 р. м. Іршава

Іршавський районний суд Закарпатської області в складі:

Головуючої судді: Даруди І.А.,

секретаря судових засідань: Сатін Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Іршава цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Іршавської міської ради та ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулася до Іршавського районного суду Закарпатської області із позовом до Іршавської міської ради та ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно,стверджуючи, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла спадкодавець - ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серіїї НОМЕР_1 , яке видане Дубрівською сільською ради, актовий запис № 32.

Після її смерті відкрилась спадщина , яка складається із права на земельну частку (пай) , у землі, яка перебуває у колективній власності КСГП Дружба, розміром 0,70 в умовних кадастрових гектарах, що надана на підставі рішення Іршавської РДА від 05.08.1997 року № 260 згідно сертифіката на право на земельну частку ( пай) серії ЗК № 0081181, сертифікат видано 25.09.1997 року, зареєстровано у Книзі реєстрації сертифікатів 29.09.1997 року № 202.

Спадкодавець ОСОБА_3 при житті розпорядження щодо майна, яке належало їй на праві власності, не залишала .

Позивач стверджує, що вона спадщину за померлою бабою ОСОБА_3 прийняла , так як на день її смерті проживала та була зареєстрована разом з спадкодавцею за адресою: АДРЕСА_1 а також вступила в управління та володіння спадковим майном. Вищенаведене стверджується довідкою Іршавської міської ради № 479 від 24.10.2024 року. Батько позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_4 ( син спадкодавці) спадщину після смерті своєї матері ОСОБА_3 прийняв , однак не оформив, так як помер , що стверджується відповідним свідоцтвом про смерть. Після смерті батька ОСОБА_4 , його спадкоємцем є позивач ОСОБА_1 згідно рішення Іршавського районного суду від 25.12.2023 року. Відповідач ОСОБА_2 не претендує на спадкове майно.

При зверненні до приватного нотаріуса щодо оформлення спадщини на право на земельну частку ( пай) , у видачі свідоцтва позивачу було відмовлено , в зв`язку з тим , що не доводиться родинний між нею та померлою ОСОБА_3 через неправильне написання її імені у правовстановлюючому документі-сертифікаті на право на земельну частку ( пай) - « ОСОБА_5 » замість правильного « ОСОБА_3 » та рекомендовано звернутись до суду щодо визначення права власності на спадкове майно.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, натомість подала до суду заяву в якій просила розгляд справи провести без її участі. Також, зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просила суд такі задовольнити.(а.с. 39)

Представник відповідача Іршавської міської ради в судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву, в якій справу просив розглянути без його участі (а.с. 38).

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву, в якій справу просив розглянути без його участі, позовні вимоги визнав та не заперечив проти задоволення таких.(а.с. 40)

Суд, всебічно та в повному обсязі дослідивши матеріали справи прийшов до наступних висновків.

Судом в судовому засіданні було встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла спадкодавець - ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серіїї НОМЕР_1 , яке видане Дубрівською сільською ради, актовий запис № 32. (а.с. 17)

Також, було встановлено, що відповідно до довідки Іршавської міської ради №№ 479 від 24.10.2024 року (а.с. 27), на день смерті спадкодавця у спадковому будинку за адресою АДРЕСА_1 , позивач ОСОБА_1 проживала та була зареєстрована, а також вступила в управління та володіння спадковим майном.( а.с. 17)

Також суд встановив, що спадкодавець при житті на випадок своєї смерті особистого розпорядження щодо належного йому майна не залишала, заповіт не посвідчувала.

Згідно сертифіката на право на земельну частку ( пай) серії ЗК № 0081181, сертифікат видано 25.09.1997 року, зареєстровано у Книзі реєстрації сертифікатів 29.09.1997 року № 202 (а.с. 26) та наданих позивачем доказів, суд встановив, що власником спадкового майна була спадкодавець ОСОБА_3 .

Родинний зв`язок спадкодавця ОСОБА_3 та позивача ОСОБА_1 підтверджується свідоцтвом про народження ОСОБА_6 серії НОМЕР_2 (а.с. 23), свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_3 , згідно якого дошлюбне прізвище позивача було « ОСОБА_7 » (а.с. 25) та свідоцтвом про народження батька ОСОБА_6 ОСОБА_4 серії НОМЕР_4 (а.с.24).

Також, суд встановив, що, що позивач є єдиною спадкоємицею за законом спадкового майна оскільки, відповідач ОСОБА_2 не претендує на спадкове майно, що стверджується його письмовою заявою (а.с.40).

Відповідно до абзаців другого та третього пункту 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 № 7 відносини спадкування регулюються правилами ЦК якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом.

Враховуючи той факт, що спадщина після смерті спадкодавця відкрилася до 1 січня 2004 року, застосуванню підлягають норми Цивільного кодексу Української РСР (надалі ЦК УРСР). Спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом (ст. 524 ЦК УРСР).

Статтею 548 ЦК УРСР 1963 року було передбачено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

У відповідності з положеннями ст. 551 ЦК УРСР якщо спадкоємець, закликаний до спадкоємства за законом або за заповітом, помер після відкриття спадщини, не встигнувши її прийняти в установлений строк (стаття 549 цього Кодексу), право на прийняття належної йому частки спадщини переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія).

Враховуючи вищенаведене, провівши аналіз вищевказаних документів у їх сукупності, зіставивши їх дані, беручи до уваги те, що докази надані позивачем є взаємопов`язаними між собою, суд погоджується з твердженнями позивача

ОСОБА_1 та вважає доводи, що викладені в позовній заяві підставними.

Згідно ч.1, ч.2 ст. 524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за заповітом і за законом, спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст.548 ЦК України (в редакції 1963 року, чинної на момент відкриття і прийняття спадщини), для прийняття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв.

Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Дії, що свідчать про прийняття спадщини врегульовані нормами ст.549 ЦК України (1963 року), згідно якої визнається, що спадкоємець прийняв спадщину : якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Згідно п.124 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженої наказом Міністерства юстиції УРСР від 31 жовтня 1975 року, № 45/5, чинної на момент відкриття і прийняття спадщини, доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном може бути довідка управління будинками, правління житлово-будівельного кооперативу, виконавчого комітету місцевої Ради депутатів трудящих про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним, або про те, що спадкоємцем було взяте майно спадкодавця та інші документи, що підтверджують факт вступу спадкоємця в управління чи володіння спадковим майном.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст. ст.4, 12, 19, 83, 175, 177, 184, 259, 263, 265, 268 ЦПК України, ст.ст.16, 392, 1216, 1220, 1223, 1268 ЦК України, суд, -

Р І Ш И В:

Позовну заяву задовольнити .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , право власності на спадкове майно, яке складається з права на земельну частку (пай) , у землі, яка перебуває у колективній власності КСГП Дружба, розміром 0,70 в умовних кадастрових гектарах, що надана на підставі рішення Іршавської РДА від 05.08.1997 року № 260 згідно сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ЗК № 0081181, сертифікат видано 25.09.1997 року, зареєстровано у Книзі реєстрації сертифікатів 29.09.1997 року № 202.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: І. А. Даруда