Справа №949/2205/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 грудня 2025 року Дубровицький районний суд Рівненської області у складі:

головуючого - судді: Оборонової І.В.,

за участю присяжних: Петрусь Л.І.,

Резанович О.М.,

секретаря: Волкодав А.А.,

представника заявника: Хомич О.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дубровиця в режимі відеоконференцзв`язку справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Дубровицький відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Сарненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, Міністерство оборони України, Військова частина НОМЕР_1 про оголошення фізичної особи померлою,

В С Т А Н О В И В:

Заявниця ОСОБА_1 звернулася до суду та із урахуванням поданої нею заяви про уточнення заявлених вимог, просить оголосити померлим ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Крупове Дубровицького району Рівненської області. Днем його смерті вважати ІНФОРМАЦІЯ_2 , а місцем смерті населений пункт село Роботине Пологівського району Запорізької області.

Заяву обґрунтовує тим, що вона є матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 02 грудня 2023 року її син був призваний ІНФОРМАЦІЯ_3 на військову службу за мобілізацією та проходив військову службу у складі військової частини НОМЕР_2 , де обіймав посаду стрільця-санітара 2 мотопіхотного відділення та брав безпосередню участь у бойових діях.

У червні 2024 року заявниця отримала від ІНФОРМАЦІЯ_4 сповіщення сім`ї про те, що її син солдат ОСОБА_2 зник безвісти 07 червня 2024 року під час виконання бойового завдання поблизу населеного пункту Роботине Запорізької області. У зв`язку зі зникненням військовослужбовця командуванням військової частини було призначено та проведено службове розслідування, за результатами якого встановлено, що зникнення ОСОБА_2 сталося під час виконання бойового завдання в районі ведення бойових дій із захисту Батьківщини, незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України. З пояснень військовослужбовців яких опитано в ході службового розслідування за фактом його зникнення вбачається, що солдат ОСОБА_2 у повному спорядженні вибув до району виконання бойового завдання поблизу населеного пункту Роботине Пологівського району Запорізької області. ІНФОРМАЦІЯ_2 під час виконання бойового завдання після скиду вибухового пристрою з ворожого безпілотного літального апарата з ним було втрачено зв`язок та візуальний контакт. Унаслідок інтенсивних бойових дій і постійного вогневого контролю противника проведення додаткових пошукових заходів не дало результатів. З часу зникнення будь-які відомості про місце перебування ОСОБА_2 відсутні, зв`язок із ним втрачено. Матеріали справи містять документи та пояснення, які підтверджують факт його зникнення безвісти під час бойових дій та неможливість евакуації з місця ймовірної загибелі. Оскільки тіло військовослужбовця ОСОБА_2 евакуювати з поля бою та знайти не вдалося, заявниця позбавлена можливості отримати медичний документ лікарське свідоцтво про смерть, необхідне для державної реєстрації смерті. Відсутність такого свідоцтва унеможливлює реалізацію її цивільних і соціальних прав, зокрема на оформлення спадщини, отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю військовослужбовця, пов`язаною із захистом Батьківщини, та призначення пенсії у разі втрати годувальника. З огляду на викладене заявниця вважає, що наявні підстави для оголошення ОСОБА_2 померлим у судовому порядку, та з цих підстав просить заяву задовольнити.

Ухвалою суду від 02 грудня 2025 року, за клопотанням представника заявниці адвоката Хомич О.Є., замінено заінтересовану особу Військову частину НОМЕР_2 на належну заінтересовану особу: Військову частину НОМЕР_1 (а.с.76).

В судовому засіданні представник заявниці адвокат Хомич О.Є. заяву підтримала, просила її задовольнити з підстав, викладених у заяві, та зазначила, що наявні у матеріалах справи докази у своїй сукупності підтверджують факт зникнення безвісти ОСОБА_2 під час виконання бойового завдання в умовах воєнних дій, а також відсутність будь-яких відомостей про його місцезнаходження протягом тривалого часу.

Від представника Дубровицького відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Сарненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.

Представники Військової частини НОМЕР_1 та Міністерства оборони України, будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилися, заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за їх відсутності до суду не подали.

Згідно ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Заслухавши в судовому засіданні пояснення учасників справи та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заяву слід задоволити з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Як передбачено ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до п.3,5 ч.2 ст.293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження, справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою; встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Як передбачено ч.3 ст.294 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

Згідно з частиною першою статті 306 ЦПК України у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою: обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку.

Тому оголошення фізичної особи померлою - це ствердження судовим рішенням припущення про смерть цієї особи, тобто констатація високого ступеня ймовірності смерті.

Підставою для оголошення особи померлою є не факти (докази), які напевне свідчать про її загибель, а обставини, що дають підставу припускати смерть такої особи.

Так, за наявності припущень про факт смерті фізичної особи, у тому числі у зв`язку з воєнними діями, без достовірних доказів, які свідчать про цей факт, правильним буде звернення до суду із заявою про оголошення судом особи померлою (частина друга статті 46 ЦК України), а не із заявою про встановлення факту смерті цієї фізичної особи (пункт 8 частини першої статті 315 ЦПК України).

Таких висновків дійшов Верховний Суд у своїй постанові від 28.02.2024 № 506/358/22.

Судом встановлено, що заявниця ОСОБА_1 є матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 від 26 червня 1980 року народження (а.с.9).

Згідно з витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_2 №134 від 02 грудня 2023 року, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , призначено на посаду стрільця-санітара НОМЕР_4 мотопіхотного відділення та зараховано до списків особового складу військової частини. Вказаним наказом визначено початок проходження ним військової служби за мобілізацією та встановлено грошове забезпечення відповідно до займаної посади (а.с.13).

Як вбачається з витягу з журналу бойових дій військової частини НОМЕР_2 за 07 червня 2024 року, Того ж дня від командира 3 піхотної роти військової частини НОМЕР_2 старшого лейтенанта ОСОБА_3 надійшов рапорт про зникнення безвісти стрільця-санітара 2 піхотного відділення 1 піхотного взводу 3 піхотної роти військової частини НОМЕР_2 солдата ОСОБА_2 . Попередньо встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 під час виконання бойового завдання на підставі бойового розпорядження командира НОМЕР_5 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_6 , східніше населеного пункту АДРЕСА_1 , ОСОБА_2 зник безвісти (а.с.24).

Згідно витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_2 (з адміністративно-господарської діяльності) № 567 АГД від 07 червня 2024 року вбачається, що на підставі рапорту командира 3 піхотної роти військової частини НОМЕР_2 старшого лейтенанта ОСОБА_3 № 2924 від 07 червня 2024 року призначено службове розслідування щодо зникнення безвісти солдата ОСОБА_2 , стрільця-санітара 2 піхотного відділення 1 піхотного взводу 3 піхотної роти військової частини НОМЕР_2 (а.с. 1112).

Актом службового розслідування за фактом зникнення безвісти військовослужбовця військової частини НОМЕР_2 у населеному пункті АДРЕСА_1 солдата ОСОБА_2 від 22 червня 2024 року, складеним уповноваженим командуванням військової частини НОМЕР_2 на підставі наказу командира № 567АГД від 07 червня 2024 року, встановлено наступні обставини зникнення зазначеного військовослужбовця.

Так, 07 червня 2024 року від командира 3 піхотної роти військової частини НОМЕР_2 старшого лейтенанта ОСОБА_3 надійшов рапорт про зникнення безвісти військовослужбовця солдата ОСОБА_2 , стрільця-санітара 2 піхотного відділення 1 піхотного взводу 3 піхотної роти військової частини НОМЕР_2 . У рапорті зазначено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 солдат ОСОБА_2 перебував у районі населеного пункту Роботине Пологівського району Запорізької області, де виконував бойове завдання у складі підрозділу в зоні активних бойових дій. Під час виконання бойового завдання на визначеній позиції мав місце скид вибухового пристрою з ворожого безпілотного літального апарата, унаслідок чого було втрачено зв`язок та візуальний контакт із солдатом ОСОБА_2 . Після втрати зв`язку підрозділом були вжиті заходи щодо з`ясування обставин події, однак проведення додаткових пошукових заходів виявилося неможливим, оскільки район перебував під інтенсивним вогневим контролем противника, що створювало реальну загрозу життю та здоров`ю особового складу. У ході службового розслідування отримано письмові пояснення військовослужбовців підрозділу, які безпосередньо виконували бойові завдання разом із солдатом ОСОБА_2 у день його зникнення.

Із пояснень старшого солдата ОСОБА_4 вбачається, що йому стали відомі обставини вибуття солдата ОСОБА_2 до району виконання бойового завдання. Зокрема, ОСОБА_2 взяв із собою особисту військову амуніцію, автомат, боєкомплект, гранати та засоби індивідуального захисту, після чого вибув у район ведення активних бойових дій поблизу населеного пункту Роботине Пологівського району Запорізької області.

З пояснень молодшого сержанта ОСОБА_5 встановлено, що солдат ОСОБА_2 , стрілець-санітар відповідного підрозділу, самостійно вибув до району виконання бойового завдання, маючи при собі штатну зброю, боєприпаси, засоби захисту та військову амуніцію. 06 червня 2024 року солдат ОСОБА_2 прибув у визначений район активних бойових дій. 07 червня 2024 року після скиду вибухового пристрою з ворожого безпілотного літального апарата з ним було втрачено зв`язок і візуальний контакт. Унаслідок ведення бойових дій провести додаткові пошукові заходи не вдалося.

Із пояснень старшого лейтенанта ОСОБА_3 , командира підрозділу, вбачається, що ним підтверджено інформацію, викладену іншими свідками. Солдат ОСОБА_2 був переданий в оперативне підпорядкування та виконував бойове завдання у районі ведення активних бойових дій. 07 червня 2024 року надійшла усна доповідь про те, що після скиду вибухового пристрою з ворожого безпілотного літального апарата було втрачено зв`язок та візуальний контакт із солдатом ОСОБА_2 . Унаслідок бойової обстановки та постійного вогневого контролю противника додаткові пошукові заходи не дали результатів, у зв`язку з чим солдат вважається зниклим безвісти.

Із журналу бойових дій встановлено, що на території, на якій солдат ОСОБА_2 виконував бойове завдання, було зафіксовано патрулювання кількох ворожих розвідувальних безпілотних літальних апаратів, здатних здійснювати скиди вибухових об`єктів. У той самий період, а саме 07 червня 2024 року, солдат ОСОБА_2 зник безвісти під час виконання бойового завдання у зазначеному районі.

У матеріалах службового розслідування зазначено орієнтовні координати району зникнення військовослужбовця x:52-59069, y:67-15031. Солдат ОСОБА_2 діяв відповідно до бойового розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 № 652дск від 26 лютого 2024 року та бойового розпорядження командира військової частини НОМЕР_2 № 150 від 27 лютого 2024 року. Точне місцезнаходження солдата ОСОБА_2 станом на момент проведення службового розслідування не встановлено, його тіло не виявлено, оскільки події відбулися на території, яка на момент події перебувала поза контролем української влади.

За результатами службового розслідування солдата ОСОБА_2 визнано таким, що зник безвісти з 07 червня 2024 року під час виконання бойового завдання у районі ведення бойових дій із захисту Батьківщини, незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України (а.с. 2529).

З матеріалів справи вбачається, що докази, перелічені в акті службового розслідування, зокрема рапорт командира підрозділу, пояснення військовослужбовців, журнал бойових дій та інші матеріали службового розслідування щодо зникнення безвісти солдата ОСОБА_2 під час виконання бойового завдання, судом досліджені та перевірені. Їх належність, допустимість і достовірність сумнівів не викликають, а у своїй сукупності вони підтверджують обставини зникнення військовослужбовця у районі ведення активних бойових дій 07 червня 2024 року (а.с. 1718, 1920, 2122, 24).

Із витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_2 № 408 ОД від 22 червня 2024 року «Про результати службового розслідування за фактом зникнення безвісти військовослужбовця» встановлено, що службове розслідування за фактом зникнення безвісти військовослужбовця солдата ОСОБА_2 завершено, а стрільця-санітара 2 піхотного відділення 1 піхотного взводу 3 піхотної роти військової частини НОМЕР_2 солдата ОСОБА_2 визнано безвісти зниклим з 07 червня 2024 року під час виконання бойового завдання у районі ведення бойових дій із захисту Батьківщини, незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України.

22 червня 2024 року ІНФОРМАЦІЯ_5 за №2721 заявниці ОСОБА_6 направлено сповіщення про те, що її син солдат ОСОБА_2 зник безвісти 07 червня 2024 року під час виконання бойового завдання поблизу населеного пункту Роботине Запорізької області (а.с.23).

Відповідно до частини першої статті 15, частини першої статті 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частини перша статті 2 ЦПК України).

За правилами доказування, визначеними статтями 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Як вбачається із тексту заяви, оголошення ОСОБА_2 померлим, заявниці необхідно для державної реєстрації його смерті в органах РАЦС, оскільки від цього залежить виникнення її особистих та майнових прав, як члена сім`ї загиблого військовослужбовця.

Обраний заявницею спосіб захисту відповідає правовій позиції Верховного Суду у постанові від 28 лютого 2024 року у справі № 506/358/22, від 13 березня 2024 року у справі №204/7924/23, де Верховний Суд дійшов висновку про те, що за наявності припущень про факт смерті фізичної особи, у тому числі у зв`язку з воєнними діями, без достовірних доказів, які свідчать про цей факт, правильним буде звернення до суду із заявою про оголошення судом особи померлою (частина друга статті 46 ЦК України), а не із заявою про встановлення факту смерті цієї фізичної особи (пункт 8 частини першої статті 315 ЦПК України).

Особа може бути оголошена в судовому порядку померлою у разі встановлення обставин, на підставі яких суд робить вірогідне припущення про смерть цієї особи. На цьому наголошено, зокрема у постановах Верховного Суду від 31 травня 2023 року у справі № 177/11/20, від 07 листопада 2023 року у справі № 607/159/23.

У постановах від 26 квітня 2023 року у справі № 337/3725/22, від 29 березня 2023 року у справі № 753/8033/22 Верховний Суд дійшов висновків, що підставою для встановлення факту смерті є підтверджені доказами обставини, які свідчать про смерть громадянина в певний час і за певних обставин. Доказами, що підтверджують факт смерті особи в умовах воєнного стану або на тимчасово окупованій території України, можуть бути зокрема письмові докази; речові докази, у тому числі звуко- і відеозаписи; висновки експертів; копії лікарського свідоцтва/довідки про смерть; показання свідків, що можуть підтвердити ті обставини, на які посилається заявник; довідки з військкомату або від командира військової частини (у випадку загибелі військовослужбовців); заяви до правоохоронних органів про зникнення особи, в тому числі при обставинах, що загрожували їй смертю.

Вочевидь вказаний перелік доказів не є вичерпним та може бути конкретизований у кожній справі залежно від встановлених у ній обставин. Подібні висновки висловлені у постанові Верховного Суду від 25 жовтня 2023 року справі № 607/1612/23 (провадження № 61-6323св23).

Законодавець розрізняє дві підстави оголошення судом фізичної особи померлою: загальну та спеціальну.

У частині першій статті 46 ЦК України міститься загальна норма: «фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років» та дві спеціальні: «якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, протягом шести місяців» та «за можливості вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру протягом одного місяця після завершення роботи спеціальної комісії, утвореної внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру».

У частині другій статті 46 ЦК України законодавець навів дві спеціальні норми: «фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій» (речення перше) та «з урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців» (речення друге).

Фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це. Фізична особа, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави припустити її загибель від певного нещасного випадку або у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена померлою від дня її вірогідної смерті (частини друга, третя статті 46 ЦК України).

Район воєнних (бойових) дій - це визначена рішенням Головнокомандувача Збройних Сил України частина сухопутної території України, повітряного або / та водного простору, на якій впродовж певного часу ведуться або / та можуть вестися воєнні (бойові) дії (стаття 1 Закону України «Про оборону України»).

Бойові дії - це форма застосування з`єднань, військових частин, підрозділів (інших сил і засобів) Збройних Сил України, інших складових сил оборони, а також поліції особливого призначення Національної поліції України для вирішення бойових (спеціальних) завдань в операціях або самостійно під час відсічі збройної агресії проти України або ліквідації (нейтралізації) збройного конфлікту, виконання інших завдань із застосуванням будь-яких видів зброї (озброєння).

Статтею 47 ЦК України визначено, що правові наслідки оголошення фізичної особи померлою прирівнюються до правових наслідків, які настають у разі смерті. Особливістю цієї категорії справ є те, що висновок суду про оголошення громадянина померлим ґрунтується на юридичному припущенні смерті особи.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 грудня 2024 року у справі № 755/11021/22 зроблено висновок, що «…шість місяців, які визначені в реченні другому частини другої статті 46 ЦК України, мають відраховуватися від дня закінчення активних бойових дій на місці (на території) ймовірної загибелі фізичної особи, що дозволятиме надати правову охорону людям, які постраждали від війни та у яких у зв`язку з вірогідною смертю зниклої фізичної особи виникають певні цивільні права та правомірні інтереси, і забезпечуватиме правову справедливість.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" від 12 травня 2015 року №389-VIII, воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України Указом Президента України від 24.02.2022 № 67/2022, затвердженого Законом України від 24.02.2022 № 2102-IX, на території України з 24.02.2022 року введено воєнний стан, термін якого неодноразово продовжено.

Конкретні воєнні дії мають територіальну і часову характеристики. Джерелом офіційної інформації про ці характеристики є Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих рф, затверджений наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 28 лютого 2025 року № 376 (далі Наказ № 376).

У цьому Наказі зазначені (1) території, на яких ведуться (велися) бойові дії, зокрема: (а) території можливих бойових дій; (б) території активних бойових дій; (в) території активних бойових дій, на яких функціонують державні електронні інформаційні ресурси; (2) тимчасово окуповані рф території України. До того ж цей Наказ містить інформацію про дату початку та завершення бойових дій на відповідній території.

Отже суди можуть використовувати дані, зокрема з Наказу № 376, для визначення часових характеристик ведення воєнних дій на конкретній території України.

Велика Палата Верховного Суду наголошує на тому, що обрахування шестимісячного строку, зазначеного у реченні другому частини другої статті 46 ЦК України, від дня припинення або скасування воєнного стану в Україні загалом або закінчення воєнних дій, збройного конфлікту на усій її території суперечило б принципу правовладдя (верховенства права) та його складовій правовій визначеності» (пункти 81 85).

«Велика Палата Верховного Суду наголошує, що під час визначення моменту для початку відліку шестимісячного строку, встановленого реченням другим частини другої статті 46 ЦК України, суд повинен враховувати соціальний контекст та засаду справедливості. Оскільки в умовах російської агресії, яка триває на території України, ситуація в країні залишається недостатньо стабільною, будь-які правові рішення повинні бути чутливими до складних життєвих обставин, у яких опинилися люди.

Відрахування шестимісячного строку з дня припинення або скасування воєнного стану чи закінчення воєнних дій, збройного конфлікту було б непропорційним обмеженням прав та інтересів значної кількості цивільних осіб, членів сімей Захисників і Захисниць України.

Велика Палата Верховного Суду наголошує на тому, що у частині другій статті 46 ЦК України йдеться про воєнні дії, збройний конфлікт, а не про воєнний стан. Не можна тлумачити цей припис як такий, що його можливо застосувати стосовно оголошення особи померлою винятково після скасування воєнного стану на усій території України.

Також не можна відраховувати шестимісячний строк, передбачений частиною другою статті 46 ЦК України, від дати ймовірної загибелі фізичної особи на території ведення активних бойових дій, оскільки внаслідок триваючих активних бойових дій ситуація на певній території може бути невизначеною та непередбачуваною. Зокрема, зв`язок із особою може перерватися з різних причин, особа може бути змушена змінити місце постійного проживання, перебування або потрапити в полон, що ускладнює встановлення обставин її зникнення. В умовах воєнних дій, збройного конфлікту часто бракує достовірної інформації, що унеможливлює навіть гіпотетичне визначення дати ймовірної загибелі, а відтак і об`єктивне обчислення строків для оголошення особи померлою.» (пункти 94-97 постанови Великої Палати Верховного Суду від 11 грудня 2024 року у справі № 755/11021/22).

Перевіривши, чи пройшов шестимісячний строк від дня закінчення активних бойових дій на місці (на території) ймовірної загибелі фізичної особи (частина друга статті 46 ЦК України), суд встановив наступне:

Відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих рф, затвердженого Міністерства розвитку громад та територій України від 28 лютого 2025 року № 376, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 11 березня 2025 року за № 380/43786, починаючи з 03 березня 2022 року с. Роботине Токмацької міської територіальної громади є тимчасово окупованим (пункт 2 розділу ІІ «Тимчасово окуповані Російською Федерацією території України»).

Тобто, станом на день розгляду даної справи судом, на території, яка є місцем зникнення безвісти ОСОБА_2 , бойові дії не ведуться і дана територія є окупована російською федерацією.

З урахуванням того, що активні бойові дії на зазначеній території припинені, а місцевість перебуває в стані тимчасової окупації, що виключає можливість отримання достовірної інформації про місцезнаходження військовослужбовця, суд приходить до висновку про наявність підстав для застосування положень речення другого частини другої статті 46 ЦК України.

Верховний Суд наголошує, що суд не констатує смерть фізичної особи, а оголошує фізичну особу померлою у судовому порядку у разі встановлення обставин, зазначених у частині другій статті 46 ЦК України, на підставі яких суд робить вірогідне припущення про смерть громадянина.

Заразом у постанові КЦС Верховного Суду від 26 лютого 2024 року у справі № 686/9938/23 Верховний Суд зазначив, що громадянин може бути оголошений в судовому порядку померлим у разі встановлення обставин, на підставі яких суд робить вірогідне припущення про смерть громадянина. Оголошення судом громадянина померлим усуває невизначеність у правовідносинах за участю особи, яка тривалий час є відсутньою за місцем свого постійного проживання і місце перебування якої невідоме. Залишаючи без змін рішення судів попередніх інстанцій про задоволення заяви про оголошення військовослужбовця померлим, Верховний Суд виходив із того, що існують достатні підстави, підтверджені належними доказами, для оголошення особи загиблою під час виконання військового обов`язку по захисту держави України у російсько-українській війні від дня вірогідної смерті. Крім того, Верховний Суд зазначив, що з урахуванням конкретних обставин справи, оголошення особи померлою можливе і після спливу шести місяців з дня настання відповідної події. У цій справі апеляційний суд відхилив доводи апеляційної скарги про порушення судом вимог частини другої статті 46 ЦК України, вказавши, що шестимісячний строк, передбачений цією нормою, слід обраховувати з моменту настання події, а не з моменту закінчення дії воєнного стану на території держави.

Водночас ч. 2 ст. 20 Закону України "Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин" передбачено, якщо особа, зникла безвісти за особливих обставин, оголошена померлою, але її останки не знайдено, проведення розшуку не припиняється до встановлення її місцеперебування, місця поховання чи місцезнаходження останків такої особи.

Пункт 13 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" від 31 березня 1995 року №5 роз`яснює, що на відміну від факту смерті особи, який встановлюється судом за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин, громадянин може бути оголошений у судовому порядку померлим у разі встановлення обставин, зазначених у ст. 21 ЦК, на підставі яких суд робить вірогідне припущення про смерть громадянина, коли немає доказів про факт його смерті. У цих справах суд визнає днем смерті громадянина, оголошеного померлим, день його гаданої смерті, якщо він пропав без вісті за обставин, які загрожували смертю або давали підстави припускати його загибель від певного нещасного випадку, а в інших випадках днем смерті вважається день набрання законної сили рішення суду про оголошення громадянина померлим.

Аналогічний правовий висновок міститься, зокрема, у постанові Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 31 травня 2023 року у справі № 177/11/20.

Також ч. 3 ст. 46 ЦК України визначено, що фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це. Фізична особа, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави припустити її загибель від певного нещасного випадку або у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена померлою від дня її вірогідної смерті.

Пункт 13 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" від 31 березня 1995 року №5 роз`яснює, що на відміну від факту смерті особи, який встановлюється судом за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин, громадянин може бути оголошений у судовому порядку померлим у разі встановлення обставин, зазначених у ст. 21 ЦК, на підставі яких суд робить вірогідне припущення про смерть громадянина, коли немає доказів про факт його смерті. У цих справах суд визнає днем смерті громадянина, оголошеного померлим, день його гаданої смерті, якщо він пропав без вісті за обставин, які загрожували смертю або давали підстави припускати його загибель від певного нещасного випадку, а в інших випадках днем смерті вважається день набрання законної сили рішення суду про оголошення громадянина померлим.

Аналогічний правовий висновок міститься, зокрема, у постанові Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 31 травня 2023 року у справі № 177/11/20.

Як вбачається з наведених вище обставин справи та досліджених судом доказів, що їх підтверджують, а також з огляду на відсутність будь-яких відомостей про військовослужбовця ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з моменту його зникнення безвісти, наявні підстави вважати, що він загинув ІНФОРМАЦІЯ_2 поблизу села Роботине Пологівського району Запорізької області, а його загибель пов`язана з виконанням обов`язків військової служби в період дії воєнного стану та настала внаслідок ворожого обстрілу під час виконання бойового завдання із захисту Батьківщини.

Враховуючи встановлені судом обставини зникнення безвісти військовослужбовця ОСОБА_2 під час виконання бойового завдання, відсутність будь-яких відомостей про його місцезнаходження протягом тривалого часу, зокрема понад півтора року з дня зникнення, а також те, що заявниця звернулася до суду 30 вересня 2025 року після спливу мінімального шестимісячного строку, передбаченого реченням другим частини другої статті 46 ЦК України, суд, з урахуванням конкретних обставин справи та правових висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постанові від 11 грудня 2024 року у справі № 755/11021/22, доходить висновку про наявність правових підстав для задоволення заяви про оголошення фізичної особи померлою.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 293294, 306308 ЦПК України, ст. 46 ЦК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Дубровицький відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Сарненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, Міністерство оборони України, Військова частина НОМЕР_1 про оголошення фізичної особи померлою задоволити.

Оголосити померлим ОСОБА_2 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_6 в селі Крупове Дубровицького району Рівненської області;

Днем смерті ОСОБА_2 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_6 в селі Крупове Дубровицького району Рівненської області, - вважати ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Місцем смерті ОСОБА_2 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_6 в селі Крупове Дубровицького району Рівненської області - вважати населений пункт с. Роботине Пологівського району Запорізької області.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана через Дубровицький районний суд Рівненської області в Рівненський апеляційний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 29 грудня 2025 року о 16-00 год.

Відомості про учасників справи згідно п. 4 ч. 5 ст.265 ЦПК України:

Заявник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , проживає по АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_7 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_8 виданий 24 листопада 1998 року Дубровицьким РВ УМВС України в Рівненській області.

Заінтересована особа-1: Дубровицький відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Сарненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, вул. Воробинська, 4, м.Дубровиця Сарненський район Рівненська область, .

Заінтересована особа-2: Міністерство оборони України, проспект Повітряних Сил, буд. 6, м. Київ, .

Заінтересована особа-3: Військова частина НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ: НОМЕР_9 .

Суддя: підпис

Присяжні: підписи

Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду

Суддя Дубровицького

районного суду

Рівненської області Оборонова І.В.