Заводський районний суд м. Запоріжжя

Справа № 332/4034/24
Провадження №: 2/332/239/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 січня 2025 р. м.Запоріжжя

Заводський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді - Сінєльніка Р.В.,

при секретарі - Васильченко Н.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу в порядку спрощеного позовного провадження за позовом ОСОБА_1 ( зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) в особі представника-адвоката Попової Катерини Романівни до Приватного акціонерного товариства «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь» ім.. А.М.Кузьміна( місцезнаходження: 69008 м. Запоріжжя, вул. Південне шосе, буд. 81) про стягнення моральної шкоди, спричиненої внаслідок професійного захворювання,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь ім..А.М.Кузьміна» про відшкодування моральної шкоди, заподіяної внаслідок професійного захворювання, в розмірі 100000 грн.

В обґрунтування своїх доводів позивач в позові зазначив, що він тривалий час перебував у трудових відносинах та працював в шкідливих умовах, в т.ч.. на підприємстві відповідача, а саме:

з 18.02.1999 по 07.10.2007 анодник у виробництві алюмінію електролізного цеху ВАТ «ЗАЛК»,

з 08.07.2007 по 22.06.2009 анодник у виробництві алюмінію основної виробничої дільниці електролізу № 1 електролізного виробництва ВАТ «ЗАЛК»,

з 24.02.2011 по 15.02.2022 вальцювальник стану гарячого прокату прокатного цеху ПрАТ «Дніпроспецсталь» (далі - відповідач).

Умови праці на робочому місті відповідача не відповідали безпечним стандартам.

Згідно медичного висновку лікарсько-експертної комісії від 13.09.2023р. у позивача встановлено професійне захворювання: вібраційна хвороба ІІ ст. від дії загальної вібрації, хронічна полірадилукопатія, хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість слуху ІІ ст., хронічний бронхіт ІІ ст.

16.10.2023р. було складено акт розслідування хронічного професійного захворювання форми П-4, за яким встановлено, що причиною виникнення професійного захворювання зазначено, в т.ч., наявність на підприємстві: ПрАТ «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь ім..А.М.Кузьміна» шкідливих виробничих факторів.

Висновком МСЕК від 11.12.2023р. при первинному огляді позивачу було встановлено 60 % стійкої втрати професійної працездатності, позивачу встановлена третя група інвалідності.

На підставі викладеного позивач в позові просив суд стягнути з відповідача на його користь у якості відшкодування моральної шкоди 100000 гривень.

Ухвалою суду від 11.07.24р. відкрито провадження по справі (а.с.29).

Позивач в судове засідання не з`явився та надав суду заву, в якій позов підтримав та просив його задовольнити, а також справу розглянути без нього.

Представник відповідача Білик О.В. позов визнала частково, а саме на 30000 грн., у відзиву на позов зазначила, що позивач був обізнаний про умови праці та наявність шкідливих факторів, проходив періодичне медичне обстеження, отже самостійно погодився працювати сам позивач не змінював посаду, хоча знав про стан свого здоров`я, окрім того позивач тривалий час працював також на іншому підприємстві, а сама ВАТ «ЗАлК», де також були шкідливі умови праці, тому наслідки у вигляді погіршення здоров`я мали місце також внаслідок роботи на іншому підприємстві (а.с.36-44).

Дослідивши матеріали справи, встановивши фактичні обставини та відповідні їм правовідносини, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач тривалий час перебував у трудових відносинах та працював в шкідливих умовах, в т.ч.. на підприємстві відповідача, а саме:

з 18.02.1999 по 07.10.2007 анодник у виробництві алюмінію електролізного цеху ВАТ «ЗАЛК»,

з 08.07.2007 по 22.06.2009 анодник у виробництві алюмінію основної виробничої дільниці електролізу № 1 електролізного виробництва ВАТ «ЗАЛК»,

з 24.02.2011 по 15.02.2022 вальцювальник стану гарячого прокату прокатного цеху ПрАТ «Дніпроспецсталь» (далі - відповідач).

Умови праці на робочому місті відповідача не відповідали безпечним стандартам.

Згідно медичного висновку лікарсько-експертної комісії від 13.09.2023р. у позивача встановлено професійне захворювання: вібраційна хвороба ІІ ст. від дії загальної вібрації, хронічна полірадилукопатія, хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість слуху ІІ ст., хронічний бронхіт ІІ ст. (а.с.21).

16.10.2023р. було складено акт розслідування хронічного професійного захворювання форми П-4, за яким встановлено, що причиною виникнення професійного захворювання зазначено, в т.ч., наявність на підприємстві: ПрАТ «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь ім..А.М.Кузьміна» шкідливих виробничих факторів (а.с.17-20).

Висновком МСЕК від 11.12.2023р. при первинному огляді позивачу було встановлено 60 % стійкої втрати професійної працездатності, позивачу встановлена третя група інвалідності (а.с.14-15).

Отже, внаслідок професійного захворювання позивач змушений певний час знаходитись на лікарняному та відновлювати здоров`я, у зв`язку із чим було порушено його нормальні життєві зв`язки.

Статтею 153 Кодексу Законів про працю України встановлено, що забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноваженого ним органу.

Статтею 237-1 КЗпП України передбачається відшкодування власником або уповноваженим ним органом працівникові моральної шкоди. Відшкодування такої шкоди провадиться тоді, коли порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Моральна шкода відшкодовується працівникові безпосередньо роботодавцем за таких умов: наявності факту порушення роботодавцем законних прав працівника; у разі виникнення у працівника моральних страждань або втрати нормальних життєвих зв`язків, або виникнення необхідності для працівника додаткових зусиль для організації свого життя; за наявності причинного зв`язку між попередніми умовами.

Відповідно до роз`яснень, що містяться у п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" (зі змінами, внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України від 25 травня 2001 року), згідно з ст. 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

За змістом ч.ч. 1-3 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно ст. 1168 ЦК України, моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.

Внаслідок отриманого професійного захворювання позивач змушений тривалий час знаходитися на лікарняному, проходити чисельні медичні огляди та обстеження, медико-соціальні експертні комісії, відновлювальні процедури, не може вести активний спосіб життя, зміни у життєвих відносинах викликають у нього моральні страждання, він переносить фізичні страждання. Отримане позивачем професійне захворювання призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків та вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Відповідно до ст. 23 ЦК України, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд при визначенні розміру грошового відшкодування моральної шкоди, окрім глибини фізичних та душевних страждань, має також враховувати характер правопорушення, форму та ступінь вини особи, яка завдала моральну шкоду, а також інші обставини, які мають істотне значення.

При цьому згідно п.3 ч.1 ст.268 ЦК України позовна давність не поширюється на вимоги про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров`я.

За таких обставин, з урахуванням вимог ст.23 ч.3 ЦК України, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, а також враховуючи, що позивач тривалий час працював також на іншому підприємстві, а саме ВАТ «ЗАлК», суд вважає, що вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди підлягають задоволенню у розмірі 35000 грн. з відповідача.

На підставі ст.141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі, передбаченому Законом України «Про судовий збір».

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 89, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимогиОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь ім..А.М.Кузьміна» на користь ОСОБА_1 на відшкодування моральної шкоди грошові кошти у розмірі 35000 гривень.

В задоволенні інших позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Стягнути в дохід держави з Приватного акціонерного товариства «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь ім..А.М.Кузьміна» судовий збір у розмірі 423 грн. 92 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 10.01.2025р.

Суддя Р.В. Сінєльнік