Справа №173/2932/24
Провадження №2/173/241/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 січня 2025 р. м. Верхньодніпровськ

Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Бурхана С.М.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС»,

представник позивача Тараненко Артем Ігорович

до ОСОБА_1

про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача Тараненко Артем Ігорович, який діє від імені та в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» звернувся до Верхньодніпровського районного суду з позовом до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому просить стягнути з ОСОБА_1 на його користь заборгованість за кредитним договором у розмірі 50 730,84 грн. та понесені судові витрати.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 04.12.2022 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», правонаступником якого є ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС»та ОСОБА_1 уклали Кредитний договір № 684374658 у формі електронного документа з використанням електронного підпису, створеним за допомогою одноразового персонального ідентифікатора MNV98ТХ2.

ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», перед тим як погоджувати заявку на кредитування перевірило особисті дані Відповідача та платіжну картку, з метою ідентифікації.

Відразу після укладення договору, 04.12.2022 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перерахувало грошові кошти на банківську карту Відповідача.

Отже, первісний кредитор свої зобов`язання надати грошові кошти виконав в повному обсязі. Проте в супереч умов договору № 684374658 від 04.12.2022 року відповідач взяті на себе зобов`язання не виконав, в зв`язку з чим утворилась заборгованість в сумі 50 730 грн. 84 коп., яка складається з:

- 10 700 грн. - заборгованість по тілу кредиту;

- 40 030 грн. 84 коп. - заборгованість за несплаченими відсотками.

Окрім того, ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали Договір факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року. Надалі сторони неодноразово укладали додаткові угоди, за яких строк дії договору було продовжено, останній, строк дії якого було продовжено до 31 грудня 2023 року.

Далі між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено Договір факторингу № 30/1023-01 від 30.10.2023 року. Після чого ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» уклали Договір факторингу № 17/07/24, відповідно до умов якого Позивачу відступлено право грошової вимоги до Відповідача за Кредитним договором № 684374658 від 04.12.2022 року.

17.09.2024 року згідно з вимогами ч. 6 ст. 187 Цивільного процесуального кодексу України судом було зроблено запит до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача.

23.09.2024 року, відповідно до вимог ч. 8 ст. 187 Цивільного процесуального кодексу України судом отримано відповідь № 801494 від 23.09.2024 року з Єдиного державного демографічного реєстру щодо зареєстрованого місця проживання відповідача.

Ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Запропоновано відповідачу подати відзив на позовну заяву, позивачу роз`яснено право подати відповідь на відзив, та відповідачу право на подання заперечень на відповідь на відзив.

Відповідач отримав копію ухвали про відкриття провадження у справі, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Відзив на позовну заяву в порядку статей 178, 278 ЦПК України відповідач не подав.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до таких висновків.

Судом встановлено такі обставини та відповідні їм правовідносини.

04.12.2022 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», правонаступником якого є ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС»та ОСОБА_1 уклали Кредитний договір № 684374658 у формі електронного документа з використанням електронного підпису, створеним за допомогою одноразового персонального ідентифікатора MNV98ТХ2.

Строк кредитування до 1826 днів. Згідно паспорту споживчого кредиту реальна річна процентна ставка складає 649%, дисконтна процентна ставка - 3,65%-766,50%, індивідуальна процентна ставка - 383,25 - 766,50%, базова процентна ставка - 766,50%, після закінчення дисконтного періоду - 1087,70%.

Відповідно до п. 2.3. Договору, що додано до позовної заяви, Кредитодавець надає Позичальнику перший Транш за Договором в сумі 10700 грн 00 коп. одразу після укладення Договору, а Позичальник зобов`язується повернути Кредит, сплатити проценти за користування кредитом, дата повернення якого 03.01.2023 року. Другий та решта Траншів, згідно п. 2.4. Договору, надаються Позичальнику протягом Дисконтного періоду кредитування на умовах передбачений цим Договором.

Згідно п. 3.1. Договору Позичальнику надається Дисконтний період кредитування, протягом якого Позичальник може збільшувати суму Кредиту (отримати черговий Транш) в межах Кредитного ліміту, шляхом ініціювання такої операції в Особистому кабінеті, а також частково повернути суму Кредиту.

Пунктом 3.3. Договору визначено, що для здійснення першої Пролонгації Дисконтного періоду за цим Договором, Позичальнику необхідно сплатити всі нараховані за перші 30 днів Дисконтного періоду проценти у розмірі 2086 грн 50 коп. Про суму нарахованих процентів, що Позичальнику необхідно сплатити для оформлення другої і наступних пролонгацій Позичальник інформується через Особистий кабінет.

Розділом 8 Договору визначено орієнтовну загальну вартість кредиту. Також п. 8.13. зазначено, що значення можуть змінюватись в сторону зменшення у разі дострокового повного чи часткового погашення Кредиту, або у сторону збільшення у разі отримання додаткових Траншів за Договором, оформлення Пролонгацій за Договором та у разі користування кредитом без продовження Дисконтного періоду.

Паспорт споживчого кредиту, графік платежів та Договір кредитної лінії № 684374658 від 04.12.2022 року, підписано відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, яким є MNV98ТХ2.

Згідно ч.1 ст. 205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ч.1 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Згідно ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Стаття 12 Закону України "Про електронну комерцію" визначає, якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину;

- електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом;

- аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» виконало умови договору та перерахував на рахунок відповідача безготівковим шляхом кошти у сумі 10 700 грн., що підтверджується довідкою АТ «КБ «ПриватБанк» № 07_1/2024, та платіжним дорученням № 903f9778-552f-4d05-8a28-f6435a5021d долученими до матеріалів справи.

Заборгованість відповідача у сумі 50730 грн. 84 коп. підтверджується також детальним розрахунком заборгованості станом на 20.12.2023 року.

Окрім того судом встановлено, що ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали Договір факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року. Надалі сторони неодноразово укладали додаткові угоди, за яких строк дії договору було продовжено, останній, строк дії якого було продовжено до 31 грудня 2023 року.

Далі між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено Договір факторингу № 30/1023-01 від 30.10.2023 року. Після чого, 17.07.2024 року ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» уклали Договір факторингу № 17/07/24, відповідно до умов якого Позивачу відступлено право грошової вимоги до Відповідача за Кредитним договором № 684374658 від 04.12.2022 року.

Відповідно до Реєстру боржників від 17.07.2024 року до Договору факторингу № 17/07/24 до позивача перейшло право грошової вимоги до відповідача в сумі 50730 грн. 84 коп., з яких:

- 10 700 грн. - заборгованість по тілу кредиту;

- 40 030 грн. 84 коп. - заборгованість за відсотками.

Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі статтею 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Відповідно до ст. 1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається.

Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Стаття 526 ЦК України встановлює, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ч. 1 ст. 611 ЦК України).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України).

Частиною 1 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки на день звернення позивача до суду зобов`язання за кредитним договором відповідач не виконав, тому позивач на законних підставах має право вимагати сплати заборгованості.

Суд бере до уваги, що умовами договору чітко визначено обов`язок позичальника сплатити кредитору відсотки за користування кредитними коштами, розмір відсотків, строки повернення коштів, умови пролонгації, тобто досягнуто згоди щодо істотних умов договорів, такі правочини, згідно з вимогами статті 204 ЦК України, створюють презумпцію правомірності правочину, у зв`язку з чим договори, згідно зі статтею 629 ЦК України є обов`язковими для виконання сторонами, а зобов`язання за ним, відповідно до приписів статті 526 ЦК України, мають виконуватися належним чином відповідно до закону та умов договору.

Дослідивши матеріали цивільної справи, зібрані по справі докази, вирішуючи спір на підставі наданих доказів та в межах заявлених позовних вимог, суд дійшов наступного висновку.

Відповідач 04.12.2022 року уклав Кредитний договір № 684374658 з ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», правонаступником якого є ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС»та отримав кредитні кошти у розмірі 10 700 грн., строком на 1826 днів. Відповідач порушив умови Договору щодо повернення кредиту та сплати процентів у встановлені Договором строки та порядку, у зв`язку з чим за цим договором виникла прострочена заборгованість. Таким чином, свої зобов`язання відповідач по договору не виконав, у зв`язку з чим має заборгованість перед позивачем.

Відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву та не надав доказів помилковості чи неправильності наданого позивачем розрахунку, в зв`язку з чим суд вважає його достовірним.

Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд приходить до таких висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Понесення позивачем судових витрат підтверджується платіжною інструкцією № 4079 від 04.09.2024 про сплату судового збору в сумі 2422,40 грн. Враховуючи те, що позовні вимоги задоволені у повному обсязі, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму понесених судових витрат в розмірі 2422,40 грн.

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

Статтею 137 ЦПК України, передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно з ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

У постановах Верховного Суду від 18.03.2021 у справі № 910/15621/19 та від 28.04.2021 у справі № 910/12591/18 вказано, що вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, визначеними частинами третьою - п`ятою, дев`ятою статті 141 ЦПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

Позивач просить стягнути з відповідача 6000 грн. понесених ним витрат на правову допомогу, на підтвердження чого надає Договір про надання правничої допомоги №26/07/24-01 від 26 липня 2024 року, додаткову угоду № 4 до Договору №26/07/24-01 від 26 липня 2024 року, де зазначені дані боржників, номери кредитних договорів та дати укладення останніх, протокол погодження вартості послуг до Договору, акт прийому-передачі наданих послуг за якою погодженою сторонами є юридична допомога у виді:

- складання позовної заяви про стягнення боргу тривалістю 2 год. ціною 5000 грн. за дві години;

- надання усної консультації тривалістю 1 год. ціною 500 грн. за одну годину;

- вивчення матеріалів справи про стягнення заборгованості тривалістю 1 год. ціною 500 грн. за одну годину.

Відповідач заперечень щодо обсягу та вартості наданих послуг та понесених витрат не надав.

На думку суду, всі вказані у акті роботи входять до обсягу правової допомоги по цій справі та були виправданими з точку зору їх необхідності.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 76, 141, 247, 258, 259, 263-265, 268, 273, 280-284, 289, 354 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС», представник позивача Тараненко Артем Ігорович до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити.

2. Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС» (код , місцезнаходження: 02090, м. Київ, Харківське шосе,19 офіс 2005, 02090)заборгованість за кредитним договором № 684374658 від 04.12.2022 року в загальній сумі 50 730 (п`ятдесят тисяч сімсот тридцять) грн. 84 коп.

3. Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС» (код , місцезнаходження: 02090, м. Київ, Харківське шосе,19 офіс 2005)понесені витрати на сплату судового збору в сумі 2422,40 грн. та витрати на отримання правової допомоги в сумі 6 000 (шість тисяч) грн.

4. Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його ухвалення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У випадку подання апеляційної скарги, рішення суду набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Суддя С.М. Бурхан