ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 січня 2025 року м.Суми

Справа №208/4501/23

Номер провадження 22-ц/816/162/25

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Собини О. І. (суддя-доповідач),

суддів - Криворотенка В. І. , Рунова В. Ю.

з участю секретаря судового засідання Назарової О.М.

у присутності:

представника позивача Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» адвоката Панченко Анни Сергіївни,

розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана її представником - адвокатом Казанцевим Станіславом В`ячеславовичем,

на заочне рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 07 березня 2024 року у складі судді Яценко Н.Г., ухвалене в м. Охтирка Сумської області,

в цивільній справі за позовом Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

У травні 2023 року Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк»)звернулося до суду з вищевказаним позовом до ОСОБА_1 , мотивуючи позовні вимоги тим, що відповідачка звернулася до банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву № б/н від 23 липня 2019 року. Відповідачка при підписанні анкети-заяви підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами, які викладені на банківському сайті, складає між нею та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. При укладенні договору сторони керувалися ч. 1 ст. 634 ЦК України. Внаслідок неналежного виконання позичальницею своїх зобов`язань за кредитним договором станом на 04 квітня 2023 року утворилась заборгованість у розмірі 243 541 грн 61 коп., яка складається із: 224 890 грн 20 коп. заборгованості за кредитом, 0,00 грн заборгованості за простроченими відсотками, 18 651 грн 41 коп. заборгованості за процентами за простроченими відсотками, 0,00 грн заборгованості за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України, 0,00 грн нарахована пеня, 0,00 грн нараховано комісії.

Посилаючись на вказані обставини, просить стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг б/н від 23 липня 2019 року, яка складається з наступного: 224 890,20 грн заборгованості за кредитом; 18 651,41 грн заборгованості по процентам за користування кредитом. Стягнути судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 3653,12 грн.

Заочним рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 07 березня 2024 року позов АТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за договором про надання банківських послуг б/н від 23 липня 2019 року в розмірі 224 890 грн 00 коп.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» сплачену суму судового збору в розмірі 3373 грн 18 коп.

Ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 11 квітня 2024 року відмовлено у задоволенні вимог за заявою представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 про перегляд вказаного заочного рішення.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 через свого представника адвоката Казанцева С.В. подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати заочне рішення в частині стягнення заборгованості за договором про надання банківських послуг б/н від 23 липня 2019 року в розмірі 79 717,77 грн і ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог в даній частині відмовити.

В доводах апеляційної скарги зазначає, що позивачем в тіло кредиту було зараховано суму безпідставно нарахованих процентів у розмірі 50 917 грн (69 569,18 грн 18 651,41 грн) та комісій у сумі 28 800 грн.

Звертає увагу суду на те, що надані позивачем Умови та правила надання банківських послуг, Правила користування платіжною карткою, Тарифи банку з огляду на їх мінливий характер, не можна розцінювати як частину кредитного договору, так як вони не визнаються відповідачкою та не містять її підпису, а також прямо не передбачені в даному випадку, в анкеті-заяві відповідачки, яка нею безпосередньо підписана. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді збільшення процентної ставки чи штрафу за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.

Звертає увагу на правову позицію, викладену Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17.

Зазначає, що за період з вересня 2018 року по серпень 2022 року щомісячно списувалася комісія за обслуговування картки в загальному розмірі 28 800 грн, при цьому банк, встановивши сплату щомісячної комісії за обслуговування картки, взагалі не вказав, за які саме послуги, що надаються відповідачці, сплачується ця комісія і жодних додаткових та супутніх послуг не надавав. Оскільки комісія, яка нараховується у розмірі 600 грн, встановлена за обслуговування картки без зазначення у договорах обґрунтування, які саме послуги за вказану комісію надаються клієнту, такі умови є незаконними та несправедливими, а договір в цій частині має бути визнаний недійсним.

Від АТ КБ «ПриватБанк» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду без змін. Вважає, що рішення суду є законним, обґрунтованим, ухваленим на підставі повно та всебічно досліджених обставин та матеріалів по справі. Твердження відповідачки, що в матеріалах справи відсутні докази ознайомлення її з Умовами та Правилами надання банківських послуг не відповідають дійсним обставинам справи. Також вказує на те, що при нарахуванні банком процентів, комісій, пені і невнесення коштів клієнтом на погашення цієї заборгованості, банк має право здійснити списання даної заборгованості за рахунок кредитного ліміту. Стосовно правомірності нарахування комісії за річне обслуговування зазначає, що клієнту була оформлена і видана кредитна картка «World Black Edition». Відповідно до Тарифів, з якими була ознайомлена позичальниця, що підтверджується підписом у заяві на отримання кредиту, власником карти сплачується комісія за річне обслуговування за картками «World Black Edition».

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача, яка заперечила проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Суд першої інстанції встановив та з матеріалів справи вбачається, що 23 липня 2019 року відповідачка підписала Анкету-заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, розмір процентної ставки вказана заява не містить (а. с. 16-17, Т. 1).

17 грудня 2019 року відповідачкою підписано паспорт споживчого кредиту (а.с. 18-21, Т. 1).

На підтвердження своїх вимог банк додав Витяг з Тарифів обслуговування преміальних кредитних карток Platinum, World Black Edition, World Elite, VISA Signature та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, які відповідачкою не підписані (а.с. 22-26; 27-62, Т. 1).

Також позивачем було надано довідку про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки оформленої на ОСОБА_1 , виписку з рахунку (а.с. 14; 76-153, Т. 1).

Згідно довідки АТ КБ «ПриватБанк» відповідачці за кредитним договором № б/н було надано наступні кредитні картки №№ НОМЕР_1 (дата відкриття 15 серпня 2018 року, термін дії 08/22, тип картки MasterCard World Elite); НОМЕР_2 (дата відкриття 14 лютого 2019 року, термін дії 10/22, тип картки MasterCard World Elite); НОМЕР_3 (дата відкриття 17 грудня 2019 року, термін дії 12/22, тип картки MasterCard World Elite); НОМЕР_4 (дата відкриття 10 лютого 2020 року, термін дії 08/23, тип картки MasterCard World Elite); НОМЕР_5 (дата відкриття 17 грудня 2019 року, термін дії 12/23, тип картки MasterCard World Elite); НОМЕР_6 (дата відкриття 29 червня 2021 року, термін дії 05/24, тип картки MasterCard World Elite) (а.с. 15, Т. 1).

Відповідно до розрахунку банку, заборгованість відповідачки за вказаним кредитним договором станом на 04 квітня 2023 року становить 243 541 грн 61 коп., з яких: 224 890 грн 20 коп. заборгованість за простроченим тілом кредиту; 18 651 грн 41 коп. заборгованість за простроченими процентами (а.с. 9-13, Т. 1).

Частково задовольняючи позов АТ КБ «ПриватБанк», суд першої інстанції виходив з того, що наданий позивачем розрахунок заборгованості не відповідає умовам укладеного договору, а тому вважав, що позивач не довів наявність заборгованості за процентами у заявленому розмірі, з врахуванням чого відмовив у задоволенні вимог банку про стягнення заборгованості за процентами. Стосовно стягнення тіла кредиту, місцевий суд зазначив, що враховуючи, що фактично отримані та використані відповідачкою кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, а також вимоги ч. 2 ст. 530 ЦК України, тому банк вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання виконання боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів, відтак дійшов висновку, що наявні підстави для стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за тілом кредиту у розмірі 224 890,20 грн.

Колегія суддів не може повністю погодитися з такими висновками суду першої інстанції.

Відповідно до частин 1 і 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 ст.638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

За змістом ст. 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі ст. 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до частин 1, 4 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

В даній справі суд першої інстанції вважав, що відповідачка підтвердила свою згоду з Умовами та Правилами надання банківських послуг і тарифами, правилами користування, умовами обслуговування та погодилася, що ці правила становлять між нею та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві.

Водночас з матеріалів справи вбачається, що Витяг з Тарифів обслуговування преміальних кредитних карток Platinum, World Black Edition, World Elite, VISA Signature та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, надані позивачем на підтвердження своїх вимог, відповідачкою не підписані.

Крім того, суд першої інстанції вважав, що сторони погодили процентну ставку за користування кредитними коштами по даному типу картки. Водночас з матеріалів справи вбачається, що 17 грудня 2019 року відповідачкою було підписано не довідку про умови кредитування, як помилково встановив місцевий суд, а паспорт споживчого кредиту. При цьому колегія суддів зауважує, що ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту. Вказане узгоджується з позицією Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду, висловленою у постанові від 23 травня 2022 року у справі № 393/126/20 (провадження № 61-14545сво20).

Враховуючи, що витяг з Тарифів обслуговування преміальних кредитних карток Platinum, World Black Edition, World Elite, VISA Signature та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, які містяться в матеріалах даної справи та на які позивач посилається як на підставу своїх позовних вимог, не містять підпису відповідачки та нею не визнаються, їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 23 липня 2019 року шляхом підписання анкети-заяви. Отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена зокрема у формі сплати процентів за користування кредитними коштами.

Вказане відповідає висновкам щодо застосування відповідних норм права, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19).

З врахуванням зазначеного, у задоволенні позовних вимог про стягнення процентів за користування кредитними коштами слід відмовити, оскільки позивач взагалі не довів погодження з відповідачкою в письмовому вигляді істотних умов договору, в тому числі і розмір процентної ставки за користування кредитними коштами, а не з підстав, що розрахунок заборгованості про процентам позивачем обраховано зі зміненої процентної ставки.

Стосовно стягнення заборгованості по тілу кредиту.

При зверненні до суду з даним позовом банк просив стягнути з відповідачки заборгованість по тілу кредиту в розмірі 224 890,20 грн. Стороною відповідачки не визнається заборгованість у розмірі 79 717,77 грн, оскільки, як вона стверджує, банк до тіла кредиту зарахував 50 917,77 грн процентів та 28 800 грн комісій.

Оскільки позивач не довів погодження в письмовому вигляді істотних умов договору, відповідно не доведено і право на списання щомісячної комісії за обслуговування картки в розмірі 600 грн.

Відповідачка зазначає, що банком було зараховано до тіла кредиту 28 800 грн комісії, водночас з банківської виписки у сукупності з розрахунком заборгованості вбачається, що у тіло кредиту банком було зараховано щомісячної комісії на загальну суму 20 400 грн (34 платежі).

Стосовно тверджень ОСОБА_1 щодо зарахування банком до тіла кредиту 50 917,77 грн процентів, слід зазначити, що з банківської виписки у сукупності з розрахунком заборгованості вбачається, що 01 червня 2022 року позивач зарахував до тіла кредиту 4590,35 грн процентів. Вказане не відповідає суті кредитних правовідносин, оскільки проценти за своєю суттю є платою за користування кредитними коштами. Отже, банк безпідставно збільшив тіло кредиту за рахунок процентів в розмірі 4590,35 грн. Твердження апелянта про зарахування до тіла кредиту інших процентів спростовується матеріалами справи.

За встановлених обставин справи, банк має право на повернення фактично отриманої, але не повернутої суми кредитних коштів, у розмірі 199 899,90 (224890,2,35).

Отже рішення суду на підставі пункті 1, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову та слід стягнути з відповідачки на користь позивача заборгованість за договором про надання банківських послуг № б/н від 23 липня 2019 року в розмірі 199 899,90 грн.

Відповідно до приписів ч. 1, 13 ст. 141 ЦПК України слід стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» судові витрати по сплаті судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції в розмірі 2998,50 грн. Крім того, слід стягнути з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору за апеляційний перегляд справи в розмірі 1009,67 грн.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України судове рішення у даній справі не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст. ст. 367; 374; 376; 381-382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана її представником - адвокатом Казанцевим Станіславом В`ячеславовичем, задовольнити частково.

Заочне рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 07 березня 2024 року скасувати та ухвалити нове рішення про часткове задоволення позову Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк».

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» заборгованість за договором про надання банківських послуг № б/н від 23 липня 2019 року в розмірі 199 899 гривень 90 копійок.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» судові витрати по сплаті судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції в розмірі 2998 гривень 50 копійок.

Стягнути з Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк»на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору за апеляційний перегляд справи в розмірі 1009 гривень 67 копійок.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення складено 07 січня 2025 року.

Головуючий - О. І. Собина

Судді: В. І. Криворотенко

В. Ю. Рунов