Провадження № 22-ц/802/116/25 Доповідач: Данилюк В. А.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 січня 2025 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Данилюк В. А.,

суддів Киці С. І., Шевчук Л. Я.,

розглянувши в місті Луцьку в порядку спрощеного позовного (письмового) провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20 листопада 2024 року,

В С Т А Н О В И В:

24.09.2024 ОСОБА_1 звернулась до суду з вищевказаним позовом, в якому просить розірвати шлюб, укладений 22.11.1997 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований Боголюбською сільською радою, актовий запис № ЕГ 008915.

Ухвалою судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26 вересня 2024 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження в справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

11 листопада 2024 року від відповідача ОСОБА_2 надійшла заява, в якій він просить надати термін для примирення подружжя строком на 6 місяців.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20 листопада 2024 року надано сторонам у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - строк для примирення терміном 6 (шість) місяців.

Провадження у справі зупинено до закінчення строку на примирення.

Не погоджуючись з ухвалою суду, позивачка ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій вказує, що ухвала суду мотивована тим, що підстав для розірвання шлюбу недостатньо, оскільки відповідач бажає зберегти сім`ю, а тому сторонам необхідно надати строк для примирення шість місяців. Зупинення провадження у справі на шість місяців з метою надання строку наналежнозастосованого судом заходу для примирення подружжя суперечить необхідності дотримання розумних строків розгляду справи. Суд не оцінив очевидний намір відповідача до затягування розумних строків розгляду справи про розірвання шлюбу, порушуючи при цьому права та інтереси позивача. Наголошує, що при категоричній незгоді позивача на примирення, суд має враховувати, що надання такого строку на примирення буде суперечити ст. 24 СК України. Покликаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач ОСОБА_2 просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду без змін.

Справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи в порядку ч. 2 ст. 369 ЦПК України.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 111 Сімейного кодексу України, суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

Згідно з ч. 7 ст. 240 ЦПК України у справі про розірвання шлюбу суд може зупинити розгляд справи і призначити подружжю строк для примирення, який не може перевищувати шести місяців.

Надаючи сторонам строк для примирення, суд першої інстанції виходив з вимог, визначених ч. 1 ст. 111 СК України, та вважав необхідним надати строк для примирення з метою збереження сім`ї.

Відповідно до частин 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно достатті 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

Судам слід використовувати надану законом можливість відкласти розгляд справи для примирення подружжя, особливо за наявності неповнолітніх дітей.

Стаття 211 ЦПК України передбачає, що одним із завдань розгляду справи по суті визначається сприяння примиренню сторін.

У ч. 7 ст. 240 ЦПК України вказується на можливість суду зупинити розгляд справи і призначити подружжю строк для примирення, який не може перевищувати шести місяців, а згідно з п. 4 ч. 1 ст. 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі надання сторонами у справі про розірвання шлюбу строку для примирення.

Тобто, у відповідності до п. 4 ст. 251 ЦПК України надання сторонам у справі про розірвання шлюбу строку для примирення є обов`язковою підставою зупинення провадження у справі.

З положень ст. 251 ЦПК України випливає, що в разі не зупинення провадження у справі про розірвання шлюбу у зв`язку з наданням сторонам строку для примирення, суд допустить порушення норм процесуального права, незалежно від обставин справи, оскільки зазначена норма передбачає безумовне обов`язкове зупинення провадження у справі.

Конкретний строк для примирення визначає суд.

Ухвала суду в частині надання строку для примирення згідно вимог ст. 353 ЦПК України не підлягає оскарженню окремо від рішення суду, тому не згода позивача з ухвалою в цій частині, може бути включена в апеляційну скаргу на рішення суду, якщо вона буде з ним не згідна.

Стаття 111 СК Українипередбачає, що суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечитиме моральним засадам суспільства.

При цьому, необхідно зазначити, що під заходами щодо примирення розуміється строк для примирення подружжя. Основна ціль примирення подружжя - збереження сімейних відносин і повернення необхідного балансу для нормального функціонування сім`ї. Вжиття судом заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадку відсутності згоди одного із подружжя на розірвання шлюбу за ініціативою однієї зі сторін у формі надання сторонам спору строку на примирення, на підставі письмової заяви або усного клопотання безпосередньо під час проведення судового засідання. При визначенні строку на примирення суд заслуховує думку сторін та враховує конкретні обставини справи. Максимальний строк для примирення подружжя не має перевищувати 6 місяців.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 листопада 2018 року у справі № 761/33261/16-ц (провадження № 61-33349св18) зроблено висновок по застосуванню статті 111 СК України та вказано, що примирення подружжя здійснюється судом лише за умови, що це не суперечить моральним засадам суспільства. Суд не може примушувати дружину та чоловіка проживати разом, цікавитися обставинами їх приватного життя, вимагати надання доказів порушення сімейних обов`язків особистого характеру тощо. Закон не визначає, які саме заходи можуть застосовуватися судом для примирення подружжя. Надання додаткового строку для примирення є виключно правом суду, а не його обов`язком.

Як встановлено судом, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 22.11.1997 року.

Звертаючись до суду з позовом про розірвання шлюбу, позивач ОСОБА_1 покликалась на те, що, у сторін відрізняються погляди на життя та ведення спільного господарства а також зазначила про неможливість примирення сторін.

Відповідач ОСОБА_2 подав до суду першої інстанції заяву, в якій просив надати строк для примирення шість місяців.

Надаючи сторонам строк для примирення та зупиняючи розгляд справи на шість місяців, суд першої інстанції виходив з того, що вжиття заходів щодо примирення подружжя не буде суперечити моральним засадам суспільства.

При цьому, зупиняючи провадження у справі з метою надання сторонам строку на примирення, суд врахував думку відповідача у справі, який заперечував проти розірвання шлюбу та має намір зберегти сім`ю.

Враховуючи, що суд вправі, відповідно до положень ст. 111 СК України, вживати заходів для примирення подружжя, за відсутності доказів, що таке примирення суперечить моральним засадам суспільства, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про надання шестимісячного строку для примирення сторін з метою збереження сім`ї.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що суд першої інстанції, вирішуючи питання про надання сторонам строку для примирення та зупиняючи при цьому провадження у даній цивільній справі до закінчення строку для примирення, виходив із приписів вищезазначених норм права, які регламентують дані правовідносини.

Доводи апеляційної скарги цього не спростовують.

Надання судом строку для примирення подружжя не суперечить моральним засадам суспільства, не є примушуванням сторін до спільного проживання, втручанням у їх приватне життя, порушенням норм моралі, конституційних прав позивача та принципу добровільності шлюбу.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За наведених обставин оскаржувана ухвала постановлена судом першої інстанції з дотриманням норм процесуального права, судом першої інстанції в повній мірі з`ясовано обставини, що мають значення для справи, доводи скарги висновків суду не спростували, а тому апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20 листопада 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених у п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий

Судді