ЧУГУЇВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.12.2025

Чугуївський міський суд Харківської області у складі:

головуючого судді Буніна Є.О.,

за участю секретаря судового засідання Бруславської В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чугуєві справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: приватний нотаріус Чугуївського районного нотаріального округу Харківської області Оксендлєр Ольга Борисівна про розірвання договору довічного утримання та визнання права власності,

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання договору довічного утримання, укладеного між ними та нотаріально посвідченого 18.06.2024 року, та визнання права власності на житловий будинок та земельну ділянку, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначала, що відповідно до умов укладеного між сторонами договору довічного утримання вона передала ОСОБА_2 належний їй на праві приватної власності житловий будинок разом із земельною ділянкою за умови надання відповідачем щомісячного матеріального забезпечення у розмірі 5000,00 гривень, послуг догляду, харчування, іншої необхідної допомоги, а також довічного безкоштовного проживання у переданому житловому будинку. Разом з тим, як зазначала позивач, відповідач, всупереч умовам договору, протягом усього строку його дії свої зобов`язання належним чином не виконувала, а саме: не забезпечувала придбання лікарських засобів, не надавала харчування та одяг, не здійснювала оплату житлово-комунальних послуг, не надавала побутових послуг, не здійснювала щомісячне матеріальне забезпечення у грошовій формі в розмірі 5000,00 гривень.

У зв`язку з наведеним позивач просила суд розірвати вказаний договір довічного утримання, визнати за нею право власності на житловий будинок разом із земельною ділянкою, а також стягнути з відповідача понесені судові витрати.

Позивач ОСОБА_1 та її представник - адвокат Мазницький М.М. до суду не з`явилися, надали заяви, про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують, проти винесення заочного рішення не заперечують.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилася, була повідомлена своєчасно та належним чином про час та місце розгляду справи відповідно, причини своєї неявки не повідомила.

У своєму відзиві від 01.04.2025 року ОСОБА_2 позовні вимоги не визнала, посилаючись на їх недоведеність. Також відповідач зазначила, що вказані позивачем обставини не відповідають дійсності і спростовуються наданими відповідачем квитанціями про сплату комунальних послуг за газопостачання та електропостачання, квитанціями на купівлю лікарських засобів, чеками АТ «Укрпошта» та АТ КБ «Приват Банк» про переказ трьох грошових переказів по 5000,00 гривень та їх повернення, у зв`язку з відмовою отримання, а також товарними чеками на придбання баку для води та будівельних матеріалів для покращення умов проживання ОСОБА_1 .

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

18 червня 2024 року між відчужувачем ОСОБА_1 та набувачем ОСОБА_2 було укладено договір довічного утримання, посвідчений приватним нотаріусом Чугуївського районного нотаріального округу Харківської області Оксендлєр О.Б., та зареєстрований у реєстрі за № 745. За умовами зазначеного договору ОСОБА_1 передала у власність ОСОБА_2 житловий будинок з приналежними до нього господарськими будівлями та спорудами та земельну ділянку, площею 0,25 га, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до пунктів 3-4 зазначеного договору довічного утримання на набувача майна покладений обов`язок надавати відчужувачу довічно матеріальне забезпечення та догляд у вигляді: забезпечення житлом шляхом збереження права на проживання у відчужуваному будинку; забезпечення придатним для носіння одягом та взуттям; забезпечення належним медичним обслуговуванням; забезпечення продуктами харчування та ліками; надання будь-яких побутових послуг (прибирання у будинку, тощо). Вартість матеріального забезпечення сторони договору визначили в розмірі 5000,00 гривень щомісячно. Згідно договору довічного утримання право власності на житловий будинок та земельну ділянку у набувача виникає з моменту державної реєстрації договору відповідно до ст.ст. 182, 210, 745 ЦК України.

Право власності на житловий будинок та земельну ділянку було зареєстровано за ОСОБА_2 .

Як зазначає ОСОБА_1 в своїй позовній заяві починаючи з 18.06.2024 року відповідачка не надає їй належного утримання та догляду, а саме: не забезпечує одягом та продуктами харчування, не сплачує комунальні послуги за проживання в житловому будинку, не утримує в належному стані житловий будинок, в якому мешкає позивачка, тобто належним чином не виконує свої обов`язки за договором довічного утримання.

З наданих відповідачем до відзиву на позов квитанцій ТОВ «Домінант Фарма» вбачається, що відповідачка 30.06.2024, 10.08.2024, 03.08.2024, купляла ліки, згідно до платіжних інструкції АТ КБ «Приватбанк» у 2024 році, відповідачка сплачувала послуги за спожитий газ за серпень та вересень 2024 року та за послуги електропостачання за період з червень, серпень та вересень 2024 року, відповідно до квитанції на переказ коштів у червні 2024 року та у січні 2025 року відповідачкою здійснено переказ коштів у розмірі 5000 грн.

У додаткових поясненнях до позовної заяви, представник позивача адвокат Мазницький М.М. зазначає, що надані відповідачкою документи не спростовують факту неналежного виконання набувачем обов`язків за договором оскільки комунальні послуги за користування газом, електроенергією та водопостачання сплачувалися не тільки ОСОБА_2 , а й позивачкою ОСОБА_1 та надає копії квитанцій підтверджуючих сплату коштів саме ОСОБА_1 за спожиті нею комунальні послуги. Відповідачем здійснювалася лише незначна та нерегулярна оплата окремих житлово-комунальних послуг, що не покривало їх фактичної вартості та не відповідало умовам договору довічного утримання. Також представником позивача додано до матеріалів справи копію довідки № 46 від 09.04.2025 року, яка видана КНП «ЦПМСД Новопокровської селищної ради Чугуївського району Харківської області», в якій зазначається про те, що ліки, перелічені в чеках від 30.06.2024, 03.08.2024, 10.08.2024, 15.08.2024, сімейним лікарем ОСОБА_3 для ОСОБА_1 не призначалися.

Суд, оцінюючи надані відповідачем докази відповідно до вимог ст.ст. 77-80,89 ЦПК України, відхиляє їх з наступних підстав. З наданих відповідачем копій фіскальних чеків від 30.06.2024 р., 10.08.2024, 03.08.2024 вбачається, що ОСОБА_2 дійсно були придбані лікарські засоби. При цьому будь-яких доказів того, що зазначені лікарські препарати купувалися відповідачем і саме для позивача відповідачем ОСОБА_2 до суду не надано. В матеріалах справи наявна копія довідки № 46 від 09.04.2025 року, яка видана комунальним некомерційним підприємством «Центр первинної медико-санітарної допомоги Новопокровської селищної ради Чугуївського району Харківської області», за підписом сімейного лікаря ОСОБА_3 в якій зазначається, що ліки в чеках від 30.06.2024, 03.08.2024, 10.08.2024, 15.08.2024 сімейним лікарем для лікування ОСОБА_1 не призначалися.

З наданої відповідачем копії чеку на придбання баку для води не вбачається, що це обладнання було придбане саме для позивача ОСОБА_1 на її прохання або за її вимогою.

Відповідачем також не надано будь-яких доказів того, що відповідач дійсно відремонтувала систему електропостачання та водопостачання в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 , де мешкає позивачка.

Суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

На підставі ст. 744 ЦК України за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов`язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно.

Згідно ч. 1 ст. 745 ЦК України, договір довічного утримання (догляду) укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню.

Відповідно до ч. 1 ст. 748 ЦК України набувач стає власником майна, переданого йому за договором довічного утримання (догляду), відповідно до ст. 334 цього Кодексу.

Обов`язки набувача за договором довічного утримання (догляду) та забезпечити відчужувача житлом, грошова оцінка матеріального забезпечення відчужувача встановлені нормами ст.ст. 749-751 ЦК України.

Згідно ч. 1 ст. 755 ЦК України, договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду: 1) на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов`язків, незалежно від його вини; 2) на вимогу набувача. В силу ч. 2 ст. 755 ЦК, договір довічного утримання (догляду) припиняється зі смертю відчужувача.

Відповідно до норм ч.ч. 1-2 ст. 756 ЦК України у разі розірвання договору довічного утримання (догляду) у зв`язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов`язків за договором, відчужувач набуває право власності на майно, яке було ним передане, і має право вимагати його повернення. У цьому разі витрати, зроблені набувачем на утримання та (або) догляд відчужувача, не підлягають поверненню. У разі розірвання договору у зв`язку з неможливістю його подальшого виконання набувачем з підстав, що мають істотне значення, суд може залишити за набувачем право власності на частину майна, з урахуванням тривалості часу, протягом якого він належно виконував свої обов`язки за договором.

У ст. 749 ЦК України закріплено обов`язки набувача за договором довічного утримання (догляду). У такому договорі можуть бути визначені всі види матеріального забезпечення, а також усі види догляду (опікування), якими набувач має забезпечувати відчужувача (ч. 1 цієї статті).

Із системного аналізу положень вказаних норм та умов договору довічного утримання вбачається, що підставою для розірвання договору довічного утримання є як повне невиконання набувачем взятих на себе обов`язків, так і їх неналежне виконання у порівнянні з умовами договору незалежно від вини набувача. При цьому, обов`язок з доведення факту належного виконання умов договору довічного утримання, у відповідності до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 76 ЦПК України, покладається саме на відповідача, який надає це утримання.

За таких обставин суд вважає, що відповідачем ОСОБА_2 не надано доказів належного виконання своїх обов`язків, передбачених договором довічного утримання, тому цей договір слід розірвати.

У зв`язку з розірванням оспорюваного договору довічного утримання, відчужувач, відповідно до ч. 1 ст. 756 ЦК України набуває право власності на житловий будинок та земельну ділянку, площею 0,25 га, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір, сплачений позивачем в розмірі 1211,20 гривень.

Керуючись ст.ст. 10-13, 235, 258-259, 263-265, 268, 352, 354 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: приватний нотаріус Чугуївського районного нотаріального округу Харківської області Оксендлєр Ольга Борисівна про розірвання договору довічного утримання та визнання права власності, задовольнити.

Розірвати договір довічного утримання, укладений 18 червня 2024 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Чугуївського районного нотаріального округу Харківської області Оксендлєр О.Б., зареєстрований у реєстрі за № 745.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , право власності на житловий будинок розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , право власності на земельну ділянку, загальною площею 0,25 га, за адресою: АДРЕСА_1 , (кадастровий номер :00:001:0295).

Стягнути зі ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати у вигляді судового збору в сумі 1211,20 гривень.

Рішення може бути оскаржене в загальному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 30 (тридцяти) днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Бунін Є.О.