Справа № 559/4905/25
Провадження № 2/559/1816/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 грудня 2025 року місто Дубно

Дубенський міськрайонний суд Рівненської області в складі головуючої судді Жуковської О.Ю.,

з участю секретаря судового засідання Джигирей В.В.,

розглянувши в спрощеному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання,

ВСТАНОВИВ:

І. Стислий виклад позиції сторін.

1.1 В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що з відповідачкою перебував у зареєстрованому шлюбі, від шлюбу мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає з ним та фактично знаходиться на його повному утриманні. Відповідачка до повноліття дитини сплачувала аліменти у розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, встановлені судовим наказом від 22.11.2019. Павло вже повнолітній, однак продовжує навчатися, є студентом І курсу денної форми навчання Інституту України «Київський політехнічний інститут імені Ігоря Сікорського» денної форми навчання з 01.09.2025. Дані обставини не дають змоги синові працевлаштуватися та отримувати свій власний дохід, стипендії ОСОБА_3 не отримує. Позивач офіційно працевлаштований та отримує мінімальну заробітну плату. Цих коштів недостатньо, щоб забезпечити сина усім необхідним. Тому просить стягнути з відповідачки аліменти на утримання повнолітнього сина, який навчається, в розмірі 2000 грн., щомісячно, до закінчення сином навчання, але не більше ніж до досягнення ним 23 років.

1.2 Відповідачка подала відзив на позовну заяву, згідно якого позовні вимоги не визнає у повному обсязі. Дійсно перебувала у шлюбі з позивачем, від шлюбу мають двоє дітей. Після розірвання шлюбу, повнолітня донька сторін переїхала з матір`ю і проживала з нею, а син залишився проживати з батьком. Після розлучення позивач подав її на аліменти, хоча вона і так надавала матеріальну допомогу своєму синові та намагалася забезпечити його усім необхідним. Крім того, виховувала та утримувала повнолітню доньку, яка також навчалася. Виплата аліментів припинилася, коли сину виповнилося 18 років, однак не перестала фінансового йому допомагати. Цього року син вступив до Київського технічного університету на денну форму навчання, навчається безкоштовно. Перед навчанням дала синові на його власні потреби 500 доларів США, купила одяг та все необхідне для студента. Вказує, що вона офіційно не працевлаштована, отримує дохід на заробітках. З дітьми у неї гарні стосунки. Вважає, що подання даного позову є нічим іншим як засобом маніпуляції та тиску на неї з боку позивача. Вона не відмовляється утримувати та допомагати фінансово синові, вона це робить і без рішення суду. Єдине, що не має наміру сплачувати кошти на рахунок бувшого чоловіка, так як син вже дорослий, має свій рахунок в банку і завжди звертається до неї за фінансовою допомогою при потребі. Тому, вважає позовні вимоги безпідставними та просить відмовити у задоволені позовних вимог у повному обсязі.

1.3. Позивач подав відповідь на відзив, згідно якої вказує, що у нього не було мети маніпулювати чи чинити тиск на відповідачку. Єдиною метою його звернення до суду є бажання, щоб відповідачка допомогла йому розділити непосильні для нього фінансові витрати на утримання їхнього спільного сина. Мінімальний розмір витрат на утримання дитини складає 4000 грн. Щомісяця. Однак, фактичний розмір витрат значно більший. Відповідачка зазначає, що надає синову фінансову допомогу у разі його звернення, але ці кошти син витрачає на особисті потреби, а витрати на його утримання лягають повністю на нього самого, тому просить відповідачку розділити з ним фінансові витрати на утримання сина, а суд - задовольнити позовні вимоги.

ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі

1.1.Ухвалою суду від 14.11.2025 відкрито спрощене позовне провадження та призначено справу до судового розгляду без повідомлення (виклику) сторін.

1.2.Відповідачка висловила свою позицію у відзиві на позовну заяву і підстав для відкладення розгляду справи в суду не має.

1.3.На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося

ІІІ. Фактичні обставини справи.

3.1. Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі та є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 (а.с.10). Рішенням Дубенського міськрайонного суду від 13.03.202 шлюб між сторонами розірвано, неповнолітнього сина ОСОБА_3 залишено проживати з батьком (а.с.11-12).

3.2. На даний час ОСОБА_4 зареєстрований з батьком за адресою АДРЕСА_1 (а.с.9,13). Згідно інформаційної довідки, наданої ЦНАП Дубенської міської ради від 28.11.2025, ОСОБА_2 зареєстрована за іншою адресою: АДРЕСА_2 у будинку, власником якого є ОСОБА_5 (а.с.44).

3.3. Судовим наказом Дубенського міськрайонного суду №559/2466/2019 стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі у розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття (а.с.21).

3.4. Згідно довідки Дубенської ВДВС у Дубенському районі Рівненської області №54229 від 29.10.2025, на виконанні у відділі перебував судовий наказ №559/2466/2019 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Виконавче провадження закінчено у зв`язку із повноліттям дитини. Станом на 13.07.2025 борг по сплаті аліментів відсутній (а.с.20).

3.5. Згідно довідки №09/2023-164 від 08.10.2025, виданої Національним технічним університетом України «Київський політехнічний інститут імені Ігоря Сікорського», ОСОБА_4 має статус студента І курсу денної форми здобуття освіти Інституту спеціального зв`язку та захисту інформації з 01.09.2025. Термін навчання передбачає 3 роки 11 місяців (а.с.14).

3.6. Згідно довідки про доходи №134 від 05.11.2025, сума доходу ОСОБА_4 за період 09.2025 по 10.2025 становить 0,00 грн. (а.с.15).

3.7. ОСОБА_4 проживає у гуртожитку, плата за проживання становить 800 грн. щомісячно. Відповідно до наданих позивачем платіжних інструкцій, ОСОБА_1 сплатив у 03.09.2025 за проживання сина (за минулий період) 232,25 грн. та за проживання 800 грн. (а.с.16-18).

3.8. Позивач ОСОБА_1 офіційно працевлаштований, працює у ФОП ОСОБА_6 на посаді водія автотранспортних засобів. Загальна сума його доходу за період з 01.01.2025 до 30.09.2025 становить 70 982,08 грн. (а.с.19).

3.9. На підтвердження своїх доводів відповідачкою надано до суду платіжні інструкції, з яких вбачається, що 13.06.2025 ОСОБА_7 (донькою сторін) було здійснено переказ грошових коштів на ім`я ОСОБА_4 у розмірі 5025,13 грн. та 27.11.2025 ОСОБА_2 здійснила ОСОБА_8 у розмірі 3000 грн. (а.с.37,38).

3.10. Згідно інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відомості про наявність у ОСОБА_2 нерухомого майна відсутні (а.с.39).

3.11. Також, в матеріалах справи наявна заява сина сторін ОСОБА_4 , який вказує, що не вбачає підстав для стягнення з матері аліментів, так як вона сама надає йому кошти. Перед 01.09.2025 мати дала йому особисто в руки 500 доларів США (еквівалентно 20660 грн.) на його потреби під час навчання та закупила необхідні одяг та взуття. Крім того, якщо йому потрібні кошти, він телефонує матері і вона скидає йому необхідні суми. Зазначив, що і мати, і батько підтримують його фінансово без рішень судів та примусового виконання (а.с.40).

3.12. Донька сторін ОСОБА_7 також надала письмову заяву, згідно якої вказує, що мати справно сплачувала аліменти батькові на утримання брата ОСОБА_3 . Окрім аліментів давала кошти братові на його потреби, купувала одяг та взуття. Також їй відомо, що влітку 2025 року мати дала ОСОБА_3 500 доларів США та купила необхідні речі (а.с.42).

IV. Норми права, які застосував суд.

Частиною 1 ст. 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Відповідно ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Згідно ст. 199 СК України, якщо повнолітні діти продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

За нормами ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Аналіз зазначеної норми дає підстави дійти до висновку, що обоє батьків зобов`язані утримувати своїх дітей, якщо останні продовжують навчання, у разі можливості надавати таку допомогу, і така допомога може надаватись як у твердій грошовій сумі так і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів.

Згідно правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 13.04.2024 року в справі №308/4214/18, стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.

У постанові від 16.02.2022 в справі №381/2423/20 Верховний Суд виснував, що стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, потрібних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.

V. Мотивована оцінка і висновки суду.

5.1. Судом встановлено, що повнолітній син сторін ОСОБА_3 , який ще не досяг 23 років, у зв`язку з навчанням у Київському політехнічному інституті потребує матеріальної допомоги, яку законом зобов`язані надавати його батьки. Обов`язок утримувати дітей є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, однак аліменти на утримання повнолітньої дитини стягується тоді, коли той з батьків, хто проживає окремо добровільно не надає допомоги, але має можливість її надавати.

5.2. Разом з тим, в ході розгляду справи судом встановлено, що відповідачка у добровільному порядку допомагає повнолітньому синові: надає кошти, забезпечує одягом, взуттям та іншими необхідними речами. Дані обставини підтверджуються письмовим заявами і сина сторін ОСОБА_3 , і доньки ОСОБА_9 , і банківськими переказами. Також факт добровільного надання матір`ю матеріальної допомоги сину, який навчається, визнається і самим позивачем у відповіді на відзив.

5.3. Суд звертає увагу, що аліменти є власністю дитини, і твердження позивача, що син витрачає надані матір`ю кошти на власні потреби, а тому все одно мають бути з матері стягнені аліменти, - на увагу не заслуговує. Відповідно до чинного законодавства України повнолітня фізична особа набуває повної цивільної дієздатності та має право самостійно здійснювати будь-які цивільні права та обов`язки. Кошти, добровільно надані матір`ю повнолітньому сину, переходять у його власність і він має повне право на власний розсуд розпоряджатися належними йому грошовими коштами.

5.4. Враховуючи встановлені обставини, виходячи з принципу справедливості, суд не вбачає підстав для стягнення з відповідачки аліментів на утримання повнолітнього сина, який навчається, оскільки остання добровільно виконує свій материнський обов`язок утримувати повнолітнього сина в період його навчання до досягнення ним 23 років. В підсумку суд відмовляє у задоволенні позову внаслідок безпідставності.

5.5. Оскільки судом відмовлено у задоволені позовних вимог, підстав для стягнення з відповідачки судового збору немає.

Керуючись ст. 4, 10, 18, 76, 95, 133, 133, 137, 141, 258, 263-265 ЦПК України, ст.ст.180, 182, 184, 192 СК України, ст. 4, 5 ЗУ «Про судовий збір», суд,

УХВАЛИВ:

У задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його підписання до Рівненського апеляційного суду. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідачка: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрована адреса проживання АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Суддя: О.Ю. Жуковська