КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер апеляційного провадження: 22-ц/824/346/2025
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 грудня 2025 року м. Київ

Справа № 756/9846/23

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді-доповідача Ящук Т.І.,

суддів Кирилюк Г.М., Рейнарт І.М.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Оболонського районного суду міста Києва від 09 жовтня 2023 року, ухвалене у складі судді Майбоженко А.М.,

у справі за позовом Акціонерного товариства «Комерційний банк «Глобус» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

встановив:

У липні 2023 року позивач АТ «КБ «Глобус» звернувся до Оболонського районного суду міста Києва з позовом до відповідача ОСОБА_1 , в якому просив стягнути з нього на свою користь заборгованість за договором на відкриття поточного рахунку та обслуговування платіжної картки шляхом подачі заяви-анкети № 115 від 21.11.2017 року на приєднання до вказаного договору в розмірі 44 545,18 грн, в тому числі: прострочена сума заборгованості за кредитом 23 946,89 грн, прострочена заборгованість за відсотками - 20 598,29 грн.

Позов мотивовано тим, що 13 листопада 2017 року з відповідачем укладено договір на відкриття поточного рахунку та обслуговування платіжної картки шляхом подачі заяви-анкети № 115 від 21.11.2017 на приєднання до вказаного договору, відповідно до умов якого банком відкрито позичальнику картковий рахунок № НОМЕР_1 за програмою кредитування овердрафт «Запасочка» для фізичних осіб - клієнтів ПАТ «КБ «Глобус» на таких умовах: сума ліміту овердрафту у розмірі 10 000 грн, строк дії ліміту овердрафту 24 місяці з 21.11.2017-19.11.2019, з фіксованою відсотковою ставкою у разі непогашення кредитної заборгованості у пільговий період кредитування 36,00 % річних.

Позивач стверджував, що зі своєї сторони виконав зобов`язання, а відповідач - порушив їх, оскільки кредитні кошти з нарахованими відсотками не повернув. Зазначене стало підставою для нарахування штрафних санкцій за порушення грошових зобов`язань. За розрахунками позивача, станом на 27 липня 2023 року загальний розмір заборгованості відповідача склав 44 545,18 грн, з яких: прострочена заборгованість за кредитом - 23 946,89 грн; прострочена заборгованість за відсотками - 20 598,29 грн.

Позивач зауважив, що 02 листопада 2020 року відповідач частково здійснив платежі, сплативши штраф у розмірі 100 грн, що, на його думку, свідчить про визнання відповідачем вищевказаного грошового зобов`язання. Додатково зазначив, що перебіг позовної давності розпочався саме з моменту сплати відповідачем штрафу. Наведені обставини стали підставою звернення до суду з цим позовом.

Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 09 жовтня 2023 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Комерційний банк «Глобус» заборгованість за договором на відкриття поточного рахунку та обслуговування платіжної картки шляхом подачі заяви-анкети №115 від 21.11.2017 року на приєднання до вказаного договору, а саме заборгованість за кредитом в розмірі 23 946,89 грн і заборгованість за нарахованими відсотками в розмірі 20 598,29 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Комерційний банк «Глобус» судові витрати, що складалися зі сплати судового збору в розмірі 2684 грн. та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 6000 грн.

Не погоджуючись із рішенням суду, відповідач ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції безпідставно не застосував наслідки спливу позовної давності, оскільки станом на момент пред`явлення позову їх перебіг закінчився, в тому числі не враховано, що позивач не довів наявність об`єктивних перешкод звернення до суду з позовом під час карантину та дії правового режиму воєнного стану.

Також на переконання апелянта, факт договірних відносин з позивачем не доведено, розмір заборгованості обчислено на основі неналежних, недопустимих і недостовірних доказів, зокрема, пеню в розмірі 6583,44 грн і відсотки в розмірі 20 598,29 грн належить виключити з розрахунку, оскільки їх нарахування на період карантину є протиправним. Також до відповідача не може бути застосовано штраф за порушення зобов`язання.

Апелянт звертає увагу, що місцевим судом не дотримано норми процесуального права, оскільки справу розглянуто за його відсутності.

До Київського апеляційного суду від позивача надійшли письмові пояснення, в яких він заперечив проти доводів і вимог апеляційної скарги, оскільки відповідач не виконав грошові зобов`язання з повернення кредиту, в тому числі й нарахованих відсотків та штрафних санкцій. Застосування штрафних санкцій обумовлено обов`язковістю виконання договору обома сторонами, а отже порушення відповідачем зобов`язання стало підставою для їх нарахування і пред`явлення відповідних позовних вимог.

Строк позовної давності не пропущений, оскільки Законом № 540-ІХ від 30.03.2020 та Законом № 2120-ІХ від 15.03.2022 - його було продовжено на період карантину й воєнного стану.

Згідно з частиною 1 статті 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За правилами частини 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Справу розглянуто апеляційним судом відповідно до статті 369 ЦПК України в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без повідомлення учасників справи.

З`ясувавши обставини справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів і вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Задовольняючи позов повністю, суд першої інстанції виходив з того, що факт існування між сторонами кредитних зобов`язань підтверджується підписаною відповідачем заявою-анкетою № 115, згідно з якою відповідач приєднався до умов договору на відкриття поточного рахунку та обслуговування платіжної карти, тобто зобов`язання між сторонами виникли на основі договору приєднання. Не повернувши позивачу кошти в розмірі і протягом строків, установлених цим договором, відповідач порушив грошові зобов`язання, у зв`язку з чим суд дійшов висновку, що позов підлягав задоволенню у повному обсязі.

Стосовно застосування наслідків спливу позовної давності, то суд першої інстанції відмовив у задоволенні відповідної заяви відповідача на тій підставі, що 02 квітня 2020 року набув чинності Закон України від 30.03.2020 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», яким перебіг зазначеного строку зупинено на період дії на території України карантину.

З висновками суду першої інстанції про стягнення заборгованості за кредитом ( тілом кредиту) колегія суддів погоджується, оскільки висновок відповідає обставинам справи та нормам матеріального права.

Однак, з висновком суду першої інстанції в частині розміру відсотків, що підлягали стягненню з відповідача на користь позивача, колегія суддів не погоджується, оскільки такий висновок не відповідає фактичним обставинам і нормам матеріального права.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що 21 листопада 2017 між АТ «КБ «Глобус», як кредитодавцем, і ОСОБА_1 , як позичальником, укладено договір на відкриття поточного рахунку та обслуговування платіжної карти ПАТ «КБ «Глобус» (для фізичних осіб) (а.с. 25, 32).

У кредитному договорі сторони визначили терміни наступним чином:

овердрафт - кредит, який надається Банком Клієнту в разі перевищення суми операції Держателем платіжної картки залишку коштів на рахунку та в інших випадках, визначених цим Договором (Дозволений овердрафт та Недозволений овердрафт) пункт 1.1.12. кредитного договору);

ліміт дозволеного овердрафту - максимальний розмір кредитних коштів у вигляді Дозволеного овердрафту, на отримання якого Клієнт має право відповідно до умов цього Договору (пункт 1.1.19. кредитного договору);

пільговий період кредитування - період кредитування, що починається з дня виникнення заборгованості за Дозволений овердрафтом і діє протягом 30 календарних днів з дати виникнення заборгованості за Дозволеним овердрафтом (пункт 1.1.18. кредитного договору).

За умовами кредитного договору банк відкриває клієнту рахунок на підставі підписаної клієнтом заяви на приєднання, здійснює видачу клієнту платіжної картки (додаткових платіжних карток) та здійснює розрахунково-касове обслуговування клієнта з використанням платіжної картки (додаткових платіжних карток), виданих клієнту за дебетово-кредитною схемою (пункт 2.2. кредитного договору).

У порядку та на умовах цього договору банк зобов`язався надавати клієнту комплекс послуг, визначених цим договором і тарифами, замовлених клієнтом шляхом підписання заяви на приєднання, а клієнт зобов`язується здійснювати оплату за надані банком послуги і виконувати інші зобов`язання відповідно до цього договору (пункт 2.4. кредитного договору).

В рамках кредитного договору позивач взяв на себе зобов`язання відкрити відповідачу рахунок, надати платіжну картку та здійснювати обслуговування рахунку відповідно до умов цього договору, правил платіжної системи та чинного законодавства України (пункт 3.3.1. кредитного договору), а також забезпечувати своєчасне зарахування коштів на рахунок клієнта протягом одного банківського дня з моменту надходження коштів до банку (пункт 3.3.2. кредитного договору).

При цьому, основні умови ведення рахунку передбачали, що за користування кредитними коштами клієнт щомісячно сплачує до 10 числа місяця, наступного за місяцем їх нарахування, відсотки за користування дозволеним овердрафтом (пункт 1.2.5. кредитного договору).

Відсотки за користування ввердрафтом нараховуються у розмірі та валюті рахунку за фактичний строк користування кредитними коштами, виходячи із щоденного підсумкового залишку заборгованості на рахунку в розмірі відсоткової ставки, зазначеної у заяві на приєднання і тарифах банку. Нарахування відсотків здійснюється щомісячно за фактичну кількість днів в один з чотирьох останніх календарних днів (як правило, 28 числа кожного місяця) за період з 28 числа минулого місяця по 27 число поточного місяця включно. День повернення овердрафту не враховується у період, за який нараховуються відсотки (пункт 1.2.3. кредитного договору).

У свою чергу, відповідач зобов`язався виконувати Правила користування платіжними картками ПАТ «КБ «Глобус», сплатити відсотки за користування дозволеним овердрафтом до 10 числа місяця, наступного за місяцем їх нарахування, або в день розірвання договору у разі досягнення сторонами відповідної домовленості на підставі заяви про розірвання договору або у разі дострокового його розірвання відповідно до пункту 3.1.6. (пункт 3.4.14. кредитного договору). Також відповідач зобов`язався повернути заборгованість за дозволеним овердрафтом в межах строку дії ліміту дозволеного овердрафту, зазначеного в п. 2.5. договору, а заборгованість за недозволеним овердрафтом - у день її виникнення (пункт 3.4.15. кредитного договору).

Банк має право достроково вимагати повернення заборгованості за дозволеним овердрафтом у випадку невиконання або неповного виконання клієнтом зобов`язань за договором, зокрема, непогашення заборгованості за недозволеним овердрафтом, несплати відсотків та комісійних платежів за фактичний термін використання овердрафту і штрафних санкцій (за наявності) (пункт 3.1.14. кредитного договору).

В пункті 2.5. сторони досягли домовленості, що заява-анкета на приєднання до договору на відкриття поточного рахунку та обслуговування платіжної карти ПАТ «КБ «Глобус», правила користування платіжними картками ПАТ «КБ «Глобус», публічна пропозиція ПАТ «КБ «Глобус» на укладення Договору про відкриття поточного рахунку обслуговування платіжної картки ПАТ «КБ «Глобус» (для фізичних осіб), а у разі встановлення дозволеного ліміту овердрафту - довідка про розрахунок орієнтованої сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки та Паспорт споживчого кредиту є невід`ємними частинами цього Договору і разом з ним складають єдиний документ.

Із заяви-анкети на приєднання до договору на відкриття поточного рахунку та обслуговування платіжної карти ПАТ «КБ «Глобус» вбачається, що сторони узгодили наступні умови кредитування: сума кредиту - 10 000 грн, строк кредитування 24 місяці, починаючи з 21 листопада 2017 року по 19 листопада 2019 року. Розмір фіксованої відсоткової ставки у разі погашення кредитної заборгованості у пільговий період кредитування (річних) складає 36%, а розмір відсоткової ставки в пільговий період кредитування (річних) - 0,0000001% (а.с. 32).

Умови кредитування погоджені обома сторонами, що підтверджується підписанням заяви-анкети як зі сторони позивача, так і зі сторони відповідача 21 листопада 2017 року (а.с. 32 зворот).

Відповідно до тарифного плану АТ «КБ «Глобус» «Запасочка» розмір відсотків за користування недозволеним овердрафтом (поза межами ліміту) та/або прострочення овердрафту складає 50% (а.с. 41 зворот).

11 травня 2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гамаль І.М. вчинено виконавчий напис, зареєстровано в реєстрі за № 2129, відповідно до якого з ОСОБА_1 запропоновано стягнути на користь АТ «КБ «Глобус» заборгованість за договором на відкриття поточного рахунку та обслуговування платіжної карти ПАТ «КБ «Глобус» (для фізичних осіб) від 21.11.2017 № 115 в загальному розмірі 26 171,71 грн, з яких заборгованість за кредитом складала 23 946,89 грн, за нарахованими відсотками - 771,55 грн і за простроченими відсотками - 1 453,27 грн (а.с. 42).

Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 11 жовтня 2022 року у справі № 756/2283/22 позов ОСОБА_1 до АТ «КБ «Глобус», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гамаль І.М., державний виконавець Оболонського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Тараканець А.Ю., про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, - задоволено.

Визнано таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гамаль І.М. від 11.05.2019 № 2129 про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «КБ «Глобус» заборгованості за Договором на відкриття поточного рахунку та обслуговування платіжної карти ПАТ «КБ «Глобус» (для фізичних осіб) від 21.11.2017 № 115 в розмірі 26 171,71 грн.

Рішення суду набрало законної сили 11 листопада 2022 року.

Встановивши вищенаведені обставини, колегія суддів виходить з наступного.

Стаття 509 ЦК України передбачає, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За частинами першою і третьою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.

За статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з частинами першою і другою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (положення про позику), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до частини першої статті 1048 і частини першої статті 1049 ЦК України ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Частина другої статті 1050 ЦК України встановлює, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

При цьому право дострокового повернення означає, що кредитор вимагає виконання зобов`язання до настання строку виконання, визначеного договором.

Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Статтями 526, 530, 610, а також частиною першою статті 612 ЦК України закріплено, що зобов`язання повинне виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).

За змістом частини другої статті 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18), від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18) викладено правову позицію про те, що після направлення кредитодавцем вимоги про дострокове повернення кредитної заборгованості та, відповідно, припинення дії кредитного договору, права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

За правовим висновком, викладеного в постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц, звернення з вимогою про погашення заборгованості за кредитним договором свідчить про зміну строку виконання позичальником грошового зобов`язання, внаслідок чого вважається, що такий строк настав. Подальше нарахування відсотків за кредитним договором не допускається.

У постанові Верховного Суду від 09 грудня 2019 року у справі № 357/5125/16-ц (провадження № 61-15142сво18) роз`яснено, що вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому, вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує виникнення права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Метою вчинення виконавчого напису є надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання безспірного зобов`язання боржником.

Вчинення виконавчого напису нотаріуса, у якому зазначено строк платежу, свідчить про те, що кредитор скористався правом на дострокове повернення всієї суми кредиту. Ця дія автоматично змінює строк виконання основного зобов`язання. З моменту вчинення напису (або дати, вказаної в ньому як термін платежу) кредит вважається таким, строк якого настав у повному обсязі. Наявність виконавчого напису про стягнення всієї заборгованості виключає можливість подальшого нарахування відсотків за кредитним договором.

Після зміни строку виконання зобов`язання договірні відносини щодо нарахування відсотків припиняються, а кредитор має право лише на санкції, передбачені законом (наприклад, ст. 625 ЦК України - 3% річних та інфляційні втрати).

Судом апеляційної інстанції встановлено, що між сторонами виникли кредитні правовідносини на підставі заяви-анкети від 21 листопада 2017 року та договору на відкриття поточного рахунку та обслуговування платіжної карти ПАТ «КБ «Глобус» (для фізичних осіб). Зміст цього правовідношення полягав в обов`язку позивача передати відповідачу в кредит кошти в сумі 10 000 грн строком на 24 місяці, а відповідач зобов`язався їх повернути і сплатити відсотки за користування цими коштами.

Відповідач не довів факту повного виконання зобов`язань зі своєї сторони, при цьому виписка з банківського рахунку свідчить про те, що відповідач користувався кредитними коштами, однак, в порушення умов кредитування, не повернув тіло кредиту й нараховані відповідно до умов кредитного договору відсотки (а.с. 6-24).

Відповідно до банківської виписки за договором № 2625/31406/376/UAH, відповідачем використано та не повернуто кредитних коштів на суму 23 946,89 грн.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитом у розмірі 23 946,89 грн.

Разом з тим, місцевий суд не надав належної уваги тій обставині, що 11 травня 2019 року позивач пред`явив вимогу про виконання відповідачем грошового зобов`язання, звернувшись до нотаріуса із заявою про видачу виконавчого напису з метою стягнення заборгованості за кредитом і нарахованими відсотками. За результатами розгляду заяви нотаріус вчинила виконавчий напис, яким з відповідача запропоновано стягнути на користь позивача заборгованість за кредитним договором 23 946,89 грн і нарахованими відсотками, в тому числі за простроченими відсотками, в загальному розмірі 2 224,82 грн.

Отже, позивач реалізував своє право на захист цивільних прав та інтересів 11 травня 2019 року, в момент вчинення нотаріусом виконавчого напису. У зв`язку з цим, суд першої інстанції не визначив належним чином розмір заборгованості відповідача за відсотками, помилково стягнувши відсотки за період з моменту прострочення і до моменту пред`явлення позову в розмірі 20 598,29 грн.

Факт визнання судом виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не дає підстав кредитору у зобов`язанні нараховувати відсотки після пред`явлення вимоги про його виконання, оскільки матеріальний закон прямо визначає, що нарахування відсотків у кредитному зобов`язанні припиняється з пред`явленням вимоги про погашення заборгованості, тобто зміну строку виконання зобов`язання у повному обсязі.

Як вбачається з виписки з банківського рахунку відповідача за період з 21 листопада 2017 року по 21 червня 2023 року, за період з 21 листопада 2017 року по 11 травня 2019 року розмір нарахованих відсотків за користування кредитними коштами складав 2 224,82 грн. Тоді як 18 373,47 грн - це сума відсотків, нарахованих позивачем вже після видачі виконавчого напису, тобто з 11 травня 2019 року, однак, на стягнення якої кредитор не має права, оскільки зазначена сума нарахована після пред`явлення вимоги про погашення заборгованості, тобто після завершення строку кредитування.

Враховуючи вищенаведене, позов підлягав задоволенню частково.

Апеляційний суд відхиляє доводи відповідача про недоведеність факту існування кредитних правовідносин з позивачем, оскільки зазначена обставина підтверджується наявною в матеріалах справи копією кредитного договору, який підписано обома сторонами, випискою з банківської картки, яка відображає рух коштів, зокрема, надходження і витрати.

Також колегія суддів вважає безпідставними доводи апеляційної скарги відповідача про незастосування судом першої інстанції наслідків спливу позовної давності.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Статтею 257 ЦК України передбачено, що загальна позовна давність установлюється тривалістю в три роки.

За загальним правилом перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Відповідно до статті 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку, в силу частини третьої статті 264 ЦК України після переривання перебіг позовної давності починається заново. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

З матеріалів справи вбачається, що перебіг позовної давності спливав 19 листопада 2020 року, оскільки кредитний договір укладено 21 листопада 2017 року.

Проте пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 № 1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» встановлено, що з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, з 19 грудня 2020 р. на території України продовжено дію карантину, встановленого постановами Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», від 20 травня 2020 року № 392 та від 22 липня 2020 року № 641 .

Пунктом 5 Закону України від 30.03.2020 № 540-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», Прикінцеві та перехідні положення ЦК України доповнено пунктом 12, згідно з яким під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Дію карантину було продовжено до 30 червня 2023 року.

Надалі, підпунктом 2 пункту 3 розділу ІІ Закону України від 15.03.2022 № 2120-IX, розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнено пунктом 19, відповідно до якого в період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії».

Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022, затвердженого Законом від 24.02.2022 № 2102-IX на території України введено правовий режим воєнного стану; станом на день пред`явлення цього позову він не був скасований та діє до цього часу.

Отже, перебіг позовної давності був зупинений на період запровадження на території України карантину з метою запобігання поширенню гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, а згодом - у зв`язку із запровадженням воєнного стану, тому позивач не пропустив позовну давність на звернення до суду з цим позовом.

Суд апеляційної інстанції також відхиляє доводи відповідача стосовно недотримання місцевим судом норм процесуального права з тієї підстави, що справу розглянуто за відсутності відповідача, оскільки відповідач звертався до суду першої інстанції із заявою, у якій просив розглянути справу за його відсутності (а.с. 70).

Відповідно до вимог ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про часткову обґрунтованість доводів апеляційної скарги та наявність підстав для зміни судового рішення в частині розміру заборгованості за процентами, відтак, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає заборгованість, що складається з тіла кредиту в розмірі 23 946,89 грн і нарахованих відсотків у розмірі 2224,82 грн, а всього - 26 171,71 грн.

Відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Частиною 10 ст. 141 ЦПК України визначено, що при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

Оскільки апеляційна скарга задоволена частково, розподіл судових витрат здійснюється пропорційно до розміру задоволених вимог кожної із сторін.

За подання позовної заяви позивач сплатив судовий збір у розмірі 2684 грн та поніс витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 6000 грн.

Ціна позову складала 44 545,18 грн, однак за результатами апеляційного перегляду з відповідача стягнуто на користь позивача 26 171,71 грн, що складає 58,75% від ціни позову.

Отже, розмір понесених позивачем судових витрат в суді першої інстанції становить 5101,85 грн, з яких витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви складають: 2684 х 58,75% =1576,85 грн., витрати на професійну правничу допомогу : 6000 грн. х 58,75% = 3525 грн.

За подання апеляційної скарги відповідач сплатив судовий збір в розмірі 4026 грн, а отже він має право на відшкодування 41,25% судових витрат - 1660,73 грн.

Таким чином, в порядку, визначеному ч. 10 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню різниця судових витрат в розмірі : 5101,85 - 1660,73 грн.= 3441,12 грн.

Керуючись ст.ст.268, 367, 368, 374 - 376, 381-383 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Оболонського районного суду міста Києва від 09 жовтня 2023 року - змінити в частині розміру заборгованості за процентами та в частині розміру судових витрат:

- заборгованість за процентами за договором від 21.11.2017 року, що підлягає стягненню з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Акціонерного товариства «Комерційний банк «Глобус», зменшити із суми 20 598 грн. 29 коп. до суми 2224 (дві тисячі двісті двадцять чотири) грн. 82 коп.

- суму судових витрат, що підлягають стягненню з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Комерційний банк «Глобус», із 8684 грн. ( з яких 6000 грн. - витрат на професійну правничу допомогу та 2684 грн. - витрат по сплаті судового збору) зменшити до суми 3441 грн. 12 коп.

Рішення Оболонського районного суду міста Києва від 09 жовтня 2023 року в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Комерційний банк «Глобус» простроченої заборгованості по кредиту в сумі 23 946 грн. 89 коп. - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, зазначених в пункті 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Суддя - доповідач: Ящук Т.І.

Судді: Кирилюк Г.М.

Рейнарт І.М.