Справа № 462/7872/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 січня 2025 року м.Львів

Залізничний районний суд м. Львова в складі головуючої судді Постигач О.Б., секретаря судового засідання Кмошик С.І.,розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду у м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Приватне акціонерне товариство Страхова компанія «Еталон» про відшкодування шкоди заподіяної ДТП,

встановив:

Позивачка звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на користь позивачки 35 101,17 грн матеріального збитку, 20 000 грн морального збитку, 1 193, 44 грн інфляційних втрат та 495,95 грн - 3% річних. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 30.04.2024 ОСОБА_2 о 15:30 год у м. Львові на вул. Широка, 65, керуючи транспортним засобом Volkswagen Passat, д.р.н. НОМЕР_1 , рухаючись в правій смузі руху здійснював перестроювання та не надав переваги в русі транспортному засобу Volkswagen Sharan, д.р.н. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , яка рухалась в лівій смузі попутного напрямку. Внаслідок ДТП транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень з матеріальними збитками. У відповідності до постанови Залізничного районного суду м.Львова від 22.05.2024 у справі №462/3943/24 водія автомобіля Volkswagen Passat, д.р.н. НОМЕР_1 , ОСОБА_2 , визнано винним за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Цивільно правова відповідальність ОСОБА_2 застрахована згідно полісу № 215614022 у СК «ЕТАЛОН». У відповідності до звіту №SOS_-06 про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу від 18.06.2024, здійсненого експертом на замовлення СК «ЕТАЛОН», вартість ремонту транспортного засобу Volkswagen Sharan, д.р.н. НОМЕР_2 , становить 76 293,62 грн, проте страховою компанією здійснено виплату 25.09.2024 страхового відшкодування з врахуванням зносу (56,95%), франшизи та ПДВ у сумі 41 192,45 грн. Оскільки СК «ЕТАЛОН» виплатило страхове відшкодування у розмірі, визначеному статтею 29 Закону №1961-IV, - вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням фізичного зносу, франшизи та ПДВ, то різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою має бути стягнено з відповідача, завдавача шкоди. Добровільно відшкодувати збитки відповідач відмовився, вимоги заяви про відшкодування збитку у досудовому порядку від 30.08.2024 відповідачем проігноровано та залишено без розгляду. Станом на 10.10.2024 за ОСОБА_2 рахується заборгованість у сумі 35 101,17 грн. Згідно ст. 625 ЦК України інфляційні втрати з травня 2024 року по серпень 2024 року становлять 1 193,44 грн. Сума 3 % річних за період з 01.05.2024 по 04.10.2024 становить 495,95 грн. Також позивачка на обгрунтування стягнення моральної шкоди покликається на те, що автомобіль куплявся з метою використання його в повсякденній роботі, для спільного відпочинку сім`ї позивачки. Оскільки транспортний засіб не відновлений, експлуатувати його позивачка не може, відтак перебуває під постійним емоційним стресом з цих підстав. Відповідачу направлялись претензії (як в усній так і в письмовій формі), проте відповідачем взагалі не пропонувалося жодних варіантів відшкодування збитку. Моральну шкоду позивачка оцінює у розмірі 20 000 грн, що є достатнім, розумним і справедливим з огляду на дані обставини. Просить позов задоволити.

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 14.10.2024 відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення /виклику/ сторін. Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву.

25.11.2024 відповідач подав до суду заяву про продовження йому строку для подання відзиву, однак по даний час відповідач ОСОБА_2 не надав до суду відзиву на позовну заяву.

Клопотань від жодної із сторін про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не надходило, тому відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними в справі матеріалами.

У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши справу в порядку спрощеного провадження, без повідомлення сторін, оцінивши подані докази, дослідивши наявні матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Зі змісту ст. 12 ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що 30.04.2024 у м. Львові на вул. Широка, 65 сталась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу Volkswagen Passat, д.р.н. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 та транспортного засобу Volkswagen Sharan, д.р.н. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , яка є власником даного транспортного засобу, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу /а.с. 10/.

Постановою Залізничного районного суду м. Львова від 22.05.2024 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 850 гривень. Згідно даної постанови встановлено, що ОСОБА_2 30.04.2024 о 15:30 год у м. Львові на вул. Широка, 65, керуючи транспортним засобом Volkswagen Passat, д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись в правій смузі руху здійснював перестроювання та не надав переваги в русі транспортному засобу Volkswagen Sharan, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , яка рухалась в лівій смузі попутного напрямку. Внаслідок ДТП транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень з матеріальними збитками, чим порушив вимоги п. 10.3 Правил дорожнього руху та скоїв адміністративне правопорушення передбачене ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення /а.с. 25/.

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Таким чином, факт вчинення відповідачем ОСОБА_2 дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 30.04.2024 у м. Львові на вул. Широка, 65 доказуванню не підлягає.

Судом також встановлено, що транспортний засіб Volkswagen Passat, д.р.н. НОМЕР_1 , яким керував відповідач ОСОБА_2 , застрахований в ПрАТ СК «Еталон».

Згідно звіту №SOS_-06 про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу від 18.06.2024 вартість відновлювального ремонту Volkswagen Sharan, д.н.з. НОМЕР_2 , становить 76 293,62 грн, вартість відновлювального ремонту транспортного засобу Volkswagen Sharan, д.н.з. НОМЕР_2 , з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу внаслідок його пошкодження становить 41 192,45 грн /а.с. 17-19/.

Як зазначає позивачка та підтверджується випискою про рух коштів по картці ОСОБА_1 від 09.10.2024 ПрАТ «СК «Еталон» відшкодувало позивачці суму страхового відшкодування в розмірі 41 192,45 грн /а.с. 30/.

Таким чином позивачка просить суд стягнути з відповідача різницю між вартістю відновлювального ремонту, тобто розміром збитків, та страховою виплатою, яку їй виплатило ПрАТ «СК «Еталон».

Статтею 15 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до п.8 ч.2 ст.16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Статтею 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Згідно зі ст. 980 ЦК України предметом договору страхування є передача страхувальником за плату ризику, пов`язаного з об`єктом страхування, страховику на умовах, визначених договором страхування або законодавством України.

Відповідно до ч. 1 ст. 979 ЦК України договір страхування укладається відповідно до цього Кодексу, Закону України "Про страхування", інших законодавчих актів.

Відповідно статті 1 Закону України «Про страхування» страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, ризик виникнення якої застрахований, з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування або відповідно до законодавства.

Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Відповідно до статті 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Згідно із ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Відповідно до ст. 9 вказаного Закону, страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Страхові виплати за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені в договорі страхування.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

У відповідності до ст. 28 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу.

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Відповідно до ст. 36.1. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик, керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18) зроблено висновок, що «відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Велика Палата Верховного Суду вважає, що покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»)».

Таким чином, обов`язок з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування покладається на страховика.

Згідно з пунктом 2.4 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої спільним наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092 (далі - Методика), вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування колісного транспортного засобу (далі - КТЗ), з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості).

З врахуванням наведеного, керуючись положеннями ст. ст. 22, 29, 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» ПрАТ СК «Еталон» правомірно вішкодувало позивачці вартість відновлювального ремонту транспортного засобу Volkswagen Sharan, д.н.з. НОМЕР_2 , з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу в розмірі 41 192,45 грн.

Відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно із ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку

У відповідності до ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Відповідно до ч. 2 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

У відповідності до ч.1 ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (відшкодуванням).

У постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення з винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що зазначені збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).

Верховний суд у складі судової палати Касаційного цивільного суду у своїй Постанові № 686/17155/15-ц від 03 жовтня 2018 року підтримав правовий висновок викладений у Постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15, де було зазначено, що правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).

На підставі цього висновку Верховний Суд визначив, що страховик за договором обов`язкового страхування відповідає у межах страхового ліміту за мінусом фізичного зносу, а за решту - безпосередній винуватець.

Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З врахуванням наведеного, суд дійшов висновку щодо правомірності звернення позивачки з вимогою до відповідача ОСОБА_2 , як винуватця дорожньо-транспортної пригоди, про відшкодування матеріальної шкоди у розмірі різниці між фактичною вартістю відновлювального ремонту та страховим відшкодуванням, яке сплатило ПрАТ СК «Еталон». Відтак з відповідача ОСОБА_2 на користь позивачки підлягає стягненню сума коштів в розмірі 35 101,17 грн (76 293,62 грн /вартість відновлювального ремонту/ - 41 192,45 грн /виплачене страхове відшкодування ПрАТ СК «Еталон»/).

Згідно заяви про відшкодування збитку у досудовому порядку від 30.08.2024 ОСОБА_1 просила відповідача ОСОБА_2 оплатити різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою у сумі 35 101,17 грн. За відсутності добровільного відшкодування різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою протягом семи днів ОСОБА_1 буде змушена звернутися до суду з метою захисту її порушених прав /а.с. 27-28/.

З рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення вбачається, що дану заяву відповідач ОСОБА_2 особисто отримав 05.09.2024 /а.с. 29-29 зворот/.

Згідно із ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Велика Палата Верховного Суду в своїй постанові від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц (провадження № 14-16цс18) сформулювала правовий висновок про те, що у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення.

Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

Оскільки зобов`язання з відшкодування шкоди є грошовим зобов`язанням, обґрунтованими слід визнати вимоги позивачки про стягнення з відповідача інфляційних втрат та трьох відсотків річних за прострочення виконання грошового зобов`язання.

Згідно здійсненого позивачкою розрахунку інфляційні втрати за період прострочення грошового зобов`язання з травня 2024 року по серпень 2024 року становлять 1 193,44 грн, 3% річних з 01.05.2024 по 04.10.2024 становлять 495,95 грн.

При цьому, суд не приймає поданий позивачкою розрахунок, оскільки у вказаному розрахунку вказано періоди, з якими суд не погоджується виходячи з наступного.

Заява про відшкодування збитку у досудовому порядку була отримана відповідачем 05.09.2024. Крім цього даною заявою позивачка надала відповідачу строк в сім днів для добровільного відшкодування шкоди. Таким чином, початок строк прострочення виконання грошового зобов`язання настав 13.09.2024.

Інфляційні нарахування, за період з 13.09.2024 по 11.10.2024 становлять 1 167,81 грн (35 101,17 грн (сума боргу) х 1,03327 (індекс інфляції за вересень, жовтень 2024 року) ) / 100% - 35 101,17 грн (сума боргу)).

Три проценти річних від простроченої суми становлять 80,78 грн (35 101,17 грн (сума боргу) х 3% / 100% / 365 днів х 28 днів (прострочений період).

Отже з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню 1 167,81 грн інфляційних втрат та 80,78 грн - 3 % річних.

Згідно із ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявністю її вини.

Відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України розмір моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

В обґрунтування позову в частині відшкодування моральної шкоди позивачкою зазначено про те, що в зв`язку з пошкодженням транспортного засобу, їй завдано моральних страждань, які нею оцінені в розмірі 20 000 грн.

Пунктом 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб, а згідно п.5 даної Постанови обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості.

Враховуючи наявність обставин порушення прав позивачки, а саме неможливість останньої користуватись пошкодженим відповідачем ОСОБА_2 транспортним засобом, виходячи із засад розумності та справедливості, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача ОСОБА_2 на користь позивачки 3 000 грн моральної шкоди.

На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог в розмірі 839,23 грн.

Керуючись ст. ст. 3, 22, 28-29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. ст. 15, 16, 22, 625, 979, 980, 1166, 1187-1188, 1192, 1194 ЦКУ, ст. ст. 4, 12, 13, 76, 81, 82, 89, 141, 264-265, 274-275, 279 ЦПК України суд, -

у х в а л и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Приватне акціонерне товариство Страхова компанія «Еталон» про відшкодування шкоди заподіяної ДТП задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 35 101,17 грн (тридцять п`ять тисяч сто одну гривню сімнадцять копійок) матеріальної шкоди, 1 167,81 грн (одну тисячу сто шістдесят сім гривень вісімдесят одну копійку) інфляційних втрат, 80,78 грн (вісімдесят гривень сімдесят вісім копійок) - 3 % річних та 3 000 грн (три тисячі гривень) моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 839,23 грн (вісімсот тридцять дев`ять гривень двадцять три копійки) судового збору.

В задоволені решти вимог відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Львівського апеляційного судушляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_2

Третя особа: Приватне акціонерне товариство Страхова компанія «Еталон», , адреса: 03067, м. Київ, вул. Гарматна, буд. 8, приміщення 6.

Суддя: /підпис/

З оригіналом згідно. Оригінал рішення міститься в матеріалах справи № 462/7872/24. Рішення не набрало законної сили.

Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду.

Копія виготовлена

Суддя: Постигач О.Б.