"09" січня 2025 р. Справа № 363/32/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 січня 2026 року м. Вишгород

Суддя Вишгородського районного суду Київської області Лукач О.П., вирішуючи питання про прийняття цивільної справи за позовною заявою ОСОБА_1 до державного реєстратора Білогородської сільської ради Бучанського району Київської області Олійник Наталії Анатоліївни, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора, визнання права власності на земельну ділянку,

ВСТАНОВИВ:

05.01.2026 до Вишгородського районного суду Київської області, через систему «Електронний суд» (зареєстровано судом 06.01.2026), представником позивача адвокатом Волковим Сергієм Вікторовичем подано вищевказану позовну заяву, у якій просить:

визнати протиправним та скасувати (анулювати) рішення державного реєстратора Білогородської сільської ради Бучанського району Київської області Олійник Наталії Анатоліївни, № 79034020 від 21.05.2025 про відмову проведенні реєстраційних дій;

визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку площею 0,1211 га. з кадастровим номером :20:298:0709, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташовану по АДРЕСА_1 .

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, позовну заяву передано для розгляду головуючому судді Лукач О.П.

Згідно із частиною першою статті 187 ЦПК України суд відкриває провадження у справі за позовною заявою за відсутності підстав для залишення її без руху, повернення чи відмови у відкритті провадження.

Перевіривши позовну заяву, суд вважає за необхідним відмовити у відкритті провадження з таких підстав.

Так, статтями 15, 16 ЦК України та статтею 4 ЦПК України кожній особі надано право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до частини першої та другої статті 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

У розумінні закону, суб`єктивне право на захист це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Захист цивільних прав це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав.

Суд може захистити лише порушені, невизнані або оспорювані права, свободи чи інтереси.

Відповідно до частини першої статті 19 ЦПК України установлено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Так, в обґрунтування позовної заяви та її вимог зазначено, що рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 24.02.2023 у справі №363/205/22 задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Волков Сергій Вікторович, до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності в порядку спадкування та визнати за ОСОБА_1 право власності на частини земельних ділянок 0,4703 га, які розташовані на території АДРЕСА_1 , що належали ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІУ-КВ №110187, виданого 21.11.2000 на підставі рішення Лютізької сільської ради від 25.05.2000 за №43 та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №64, для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель та ведення особистого підсобного господарства, спадкоємцем якого був на частки спадкової маси, ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

На підставі вказаного вище судового рішення та заяви позивача щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), 13.08.2024 було сформовано частки земельної ділянки на яку за позивачкою визнано право власності за рішенням суду, як окрему земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0,1211 га. та присвоєно кадастровий номер :20:298:0709 (підтверджується витягом з ДЗК про земельну ділянку).

З аналізу змісту обґрунтування позовної заяви та її вимог, а також долучених до неї матеріалів, убачається, що дії щодо невизнання, оспорювання чи порушення права власності позивача на земельну ділянку з боку відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та третіх осіб не вчиняються, отже, будь-якого спору між позивачем та відповідачами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 щодо права власності на земельну ділянку :20:298:0709, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташованої по АДРЕСА_1 , немає, при цьому предметом позову є оскарження дії державного реєстратора щодо відмови у вчиненні дій з державної реєстрації права власності на нерухоме майно.

Відповідно до статті 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації прав, а також дії, пов`язані з автоматичною державною реєстрацією прав, можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України, його територіальних органів або до суду.

Посилання у позові на відмову державного реєстратора Білогородської сільської ради Бучанського району Київської області Олійник Наталії Анатоліївни, №79034020 від 21.05.2025, у проведенні реєстраційних дій, свідчать про наявність публічно-правових відносин, які виникли між позивачем та державним реєстратором як суб`єктом владних повноважень, що виконує управлінські функції.

Оскільки, будь-якого спору щодо речового права на земельну ділянку немає, а спір виник між позивачем і державним реєстратором щодо здійснення останнім, як службовою особою суб`єкта владних повноважень делегованих йому законом повноважень та надання адміністративних послуг на підставі законодавства, тому не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а має вирішуватися в порядку адміністративного судочинства.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.11.2018 у справі № 490/5986/17-ц зроблено висновок, що при визначенні юрисдикційності спору з державним реєстратором чи щодо оскарження дій державного реєстратора критерієм такого розмежування є предмет оскарження. Якщо позивач оскаржує дії державного реєстратора з приводу розгляду його заяви у контексті статті 24 Закону №1952-IV, і цей спір не стосується речових прав чи обмежень на нерухоме майно третіх осіб, такий спір є публічно-правовим і підлягає розгляду у порядку адміністративного судочинства. Відтак спір підлягає розгляду у порядку адміністративного, а не цивільного судочинства.

Аналогічна позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.02.2020 у справі №243/4405/17.

У зв`язку з цим, за відсутності будь-якого спору між позивачем та відповідачами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 щодо права власності позивача на земельну ділянку з кадастровим номером :20:298:0709, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташовану по АДРЕСА_1 , суд вважає, що позовні ОСОБА_5 до державного реєстратора Білогородської сільської ради Бучанського району Київської області Олійник Наталії Анатоліївни про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора, стосуються розгляду та оцінки виконання державним реєстратором своїх владних (управлінських) функцій, як суб`єктом владних повноважень, у контексті вирішення публічно-правового спору, що виник з приводу розгляду звернення представника позивача від 15.05.2025 про державну реєстрацію прав щодо земельної ділянки площею 0,1211 га. з кадастровим номером :20:298:0709.

Тому суд дійшов висновку, що заявлені у позові вимоги є публічно-правовим та підлягає розгляду у порядку адміністративного судочинства. Крім того, на вказану справу поширюється юрисдикція виключно окружних адміністративних судів.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Оскільки відсутні підстав для розгляду у цивільному позовному провадженні вимог ОСОБА_1 до державного реєстратора Білогородської сільської ради Бучанського району Київської області Олійник Наталії Анатоліївни про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора, відповідно до пункту 1 частини першої статті 186 ЦПК України у відкритті провадження слід відмовити.

Керуючись статтями 186, 260-261, 353, 354 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

відмовити у відкритті провадження за позовною ОСОБА_1 до державного реєстратора Білогородської сільської ради Бучанського району Київської області Олійник Наталії Анатоліївни, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора, визнання права власності на земельну ділянку.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги на ухвалу суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя О.П. Лукач