Справа № 138/708/24
Провадження №:2-др/138/2/25
02 січня 2025 року м. Могилів-Подільський
Могилів-Подільський міськрайонний суд Вінницької області в складі:
головуючого судді: Холодової Т.Ю.,
за участю секретаря судового засідання Паламарчук І.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області заяву представника позивача адвоката Гринькова Євгенія Віталійовича про стягнення судових витрат у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини та стягнення аліментів на утримання дружини,
На розгляді Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області перебувала вказана вище цивільна справа. Рішенням Могилів-Подільського міськрайонного суду від 18.12.2024 позов задоволено повністю, змінено розмір аліментів, які стягуються на підставі судового наказу Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 29 січня 2024 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно починаючи з 23.01.2024 і до досягнення дитиною повноліття, на 1/3 частину від заробітку (доходу) ОСОБА_2 щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи стягнення з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття; стягнено з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліменти на її утримання у розмірі 3000 (три тисячі) грн. щомісячно, починаючи стягнення з 06 березня 2024 року і до досягнення дитиною ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шести років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 ; допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць; стягнено з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь Державної судової адміністрації України судовий збір в сумі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн. 40 коп.
02.01.2025 від представника відповідача адвоката Грабара С.А. надійшли заперечення на заяву про стягнення судових витрат. Заперечення мотивовано тим, що розмір заявлених позивачем витрат на правничу допомогу не відповідає критерію реальності таких витрат, розумності їх розміру та стягнення їх становить надмірний тягар для іншої сторони, адже на його утриманні перебуває неповнолітня донька ОСОБА_5 , що суперечить принципу розподілу таких витрат. Також суду не надано доказів сплати (перерахунку) адвокату цих витрат. Крім того, представник відповідача зазначив, що позивачем при зверненні з позовом до суду був заявлений орієнтовний розмір витрат на правову допомогу в сумі 5000,00 грн. Також, на думку представника відповідача, наданий позивачем розрахунок часу, витраченого на надання правничої допомоги, суми та години в якому не відповідають дійсним реаліям вартості витраченого часу та необхідності здійснення тих чи інших процесуальних дій. Зокрема, половина із зазначених судових засідань не відбулась з тієї чи іншої причини перебування судді у відпустці, зняття справи з розгляду з причини, незалежної від сторін, клопотання представника позивача про перенесення розгляду справи. При цьому, на думку представника відповідача, є завищеною та необґрунтованою вартість послуги адвоката за одну годину роботи 1750 грн., в той час як мінімальна заробітна плата в Україні без вирахування податків та обов`язкових платежів складає 8000 грн. на місяць. Враховуючи викладене, представник відповідача вважає заявлений позивачем розмір витрат на правничу допомогу необхідно зменшити до 5000,00 грн.
Вказане згідно з ч. 4 ст. 270 ЦПК України не перешкоджає розгляду питання про ухвалення додаткового рішення.
Ознайомившись з матеріалами справи, змістом заяви та доданими до неї документами, а також дослідивши зміст заперечення та додані до нього документи, суд приходить до такого висновку.
Суд встановив, що 18.12.2024 Могилів-Подільським міськрайонним судом Вінницької області ухвалене рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини та стягнення аліментів на утримання дружини, яким позов задоволено повністю.
При зверненні до суду з позовом ОСОБА_1 зазначила, що попередньо визначений розмір витрат на правову допомогу складає 5000 грн. та в заяві, яка надійшла до суду 18.12.2024 представник позивача вказав, що детальний розрахунок буде надано суду в порядку ч. 8 ст. 141 ЦПК України..
Частина 1 ст. 246 ЦПК України визначає, що якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.
Також, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення (ч. 2 ст. 270 ЦПК України).
Згідно зі статтею 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат пов`язаних з розглядом справи належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України однією з основних засад цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.
Згідно з ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до ч. 1 ст. 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.
Відповідно до ч. 1-3 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
До матеріалів справи долучено документи, що підтверджують витрати позивача на правову допомогу, пов`язані з розглядом справи, а також документи, що підтверджують представництво інтересів позивача адвокатом, а саме: ордер серії АВ № 1120534 від 06.01.2024; копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії ВН № 001005 адвоката Гринькова Є.В.; копію Договору про надання правової допомоги № б/н від 14.01.2024; копію акту № б/н від 23.12.2024 приймання-передачі наданих послуг у справі № 138/708/24; розрахунок часу витраченого на надання правничої допомоги (детальний опис робіт (наданих послуг).
Відповідно до ч. 4-6 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Згідно з ч. 8 сказаної вище статті розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення (постанова палати КЦС ВС від 03.05.2018 року по справі № 372/1010/16-ц).
Відповідно до ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Суд встановив, що відповідно до ордеру серії АВ № 1120534 від 06.01.2024, свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії ВН № 001005, Договору про надання правової допомоги № б/н від 14.01.2024 ОСОБА_6 та адвокат Гриньков Є.В. домовились, що адвокат має надавати клієнту консультації з питань цивільного права, організовувати ведення позовної роботи по матеріалам, що підготовлені клієнтом, надавати клієнту правову допомогу щодо захисту прав та інтересів останнього в судах, органах державної влади, на підприємствах, в установах, організаціях всіх форм власності та підпорядкування (ведення справи), а клієнт зобов`язується сплатити гонорар (винагороду) за надану правову допомогу та компенсувати фактичні витрати на її надання в обсязі та на умовах визначених договором.
Розділом 3 вказаного Договору визначено, що вартість послуг становить сукупну вартість послуг наданих виконавцем, що має бути зафіксовано у Актах надання послуг. Сторонами погоджено таку вартість робіт: консультація 1000 грн.; складання та подання адвокатських запитів 350 грн.; опрацювання матеріалів справи та судової практики 2000 грн.; підготовка позовної заяви 5000 грн.; підготовка відповіді на відзив 3000 грн.; підготовка заяв, клопотань, додаткових пояснень, пов`язаних з аналізом та пошуком відповідної судової практики, за кожне окреме клопотання від 1000 грн. до 2000 грн. (в залежності від складності та обсягу); участь у судових засіданнях від 500 грн. (якщо в день проведення судового засідання та якщо засідання триває до години) до 700 грн. (якщо судове засідання триває більше години). Загальна сума договору становить сукупну вартість наданих послуг.
Відповідно до Акту № б/н приймання-передачі наданих послуг у справі № 138/708/24 від 23.12.2024 адвокатом Гриньковим Є.В. були надані наступні послуги: консультація;. опрацювання нормативної бази та підготовка позову; підготовка та подання клопотання про долучення доказів; підготовка та подання відповіді на відзив; підготовка п`яти адвокатських запитів; підготовка та подання відповіді на додаткові пояснення; явка у судові засідання.
Аналізуючи зміст наданих адвокатом позивача послуг, слушними є заперечення представник відповідача щодо безпідставного включення до переліку таких послуг як явка у судові засідання (4 год. 30 хв. - 4500 грн.), оскільки всі судові засідання проводились без участі сторін та їх представників.
При цьому розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги у разі надання відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. Аналогічних висновків дійшла ВП ВС у постанові від 19.02.2020 року у справі № 755/9215/15-ц, ОП КГС ВС від 03.10.2019 року у справі № 922/445/19.
Зважаючи на викладену вище позицію Верховного Суду, суд відхиляє заперечення представника відповідача щодо не надання позивачем доказів на підтвердження сплати (перерахунку) адвокату вказаних вище коштів.
Разом з тим, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.
При визначенні суми компенсації витрат, понесених на правничу допомогу, суди досліджують на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.
Аналогічна позиція викладена в постановах Верховного Суду від 17.09.2019 у справі №810/3806/18, від 10.12.2019 у справі № 160/2211/19.
Суд звертає увагу на те, що при визначенні суми відшкодування судових витрат, суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг.
Позивач та її представник не надали обґрунтованих доказів того, що підготовка позовної заяви у даній справі вимагала значного обсягу часу та за своїми характеристиками була віднесено до обсягу складних справ.
Також слід вказати, що справи про стягнення аліментів, збільшення чи зменшення їх розміру, зважаючи на сталу судову практику та на наявність великої кількості висновків Верховного Суду є справами незначної складності.
Суд також зважує на те, що відповідач заперечує розмір правової допомоги, яка підлягає відшкодуванню позивачу, посилаючись на її неспівмірність зі складністю даної справи.
Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності.
Такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц.
Матеріалами справи підтверджується, що відповідач має на утриманні неповнолітню доньку ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . Крім того, з відповідача стягуються аліменти на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 . Враховуючи наведене, стягнення з відповідача усієї заявленої позивачем суми судових витрат призведе до значного погіршення майнового стану ОСОБА_2 .
Крім того, суд вважає, що виокремлення адвокатом таких послуг як «підготовка та подання клопотання про долучення доказів, підготовка п`яти адвокатських запитів», як самостійних видів адвокатських послуг є необґрунтованим та охоплюється діями адвоката з «опрацювання нормативної бази та підготовка цивільного позову», а тому визначення оплати за вказані послуги є неспівмірним із фактично наданим обсягом юридичної допомоги та має бути виключено із загальної вартості наданих позивачу послуг правничої допомоги.
Суд зазначає, що хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід сторін (рішення Суду у справі Трофимчук проти України no. 4241/03 від 28.10.2010 року).
Згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення від 09.12.1994 року Європейського суду з прав людини у справі "Руїс Торіха проти Іспанії").
Керуючись ст. 2 ч. 3 п. 12, 133, 134, 137, 138, 141 ч. 1, 2, 246 ч. 1, 259 ч. 1, 2, 270, 269-272 ЦПК України суд, -
Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на додаткове рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Вінницького апеляційного суду.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини додаткового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного додаткового рішення.
Учасник справи, якому повне додаткове рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного додаткового рішення суду.
Суддя Т.Ю. Холодова