ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 грудня 2025 року Дніпровський апеляційний суд у складі: головуючого - судді Ткаченко І.Ю.

суддів - Халаджи О.В., Пищиди М.М.,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні в м. Дніпро цивільну справу

за позовом Дніпровської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою

за апеляційною скаргою Дніпровської міської ради

на ухвалу Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 26 березня 2025 року, -

В С Т А Н О В И В:

07 листопада 2024 року до Кіровського районного суду міста Дніпропетровська звернулася Дніпровська міська рада з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, в якому позивач просить суд:

- звільнити самовільно зайняту земельну ділянку площею 0,2536 га шляхом демонтажу (знесення) побудованого об`єкту майна: мостіння ІІ з тротуарної плитки площею 4 083 кв.м, що розділено на окремі частини: майданчик Садового центру, на якому розміщені три металеві споруди з вікнами орієнтованими площами 22.0 кв.м, 9.4 кв.м, 3.4 кв.м. та ємності з землею і декоративними деревами і кущами; майданчик виставки електромобілів «Електри4ка», на якому розміщено дві споруди з металевого профілю та пластикових склопакетів орієнтовними площами 46.2 кв.м, 28.2 кв.м.; майданчик виставки б/в автомобілів «PlanetAvto», на якому розміщено дві споруди з металевого профілю та пластикових склопакетів орієнтовною площею забудови 4.5 кв.м. та 4.0 кв.м., що знаходиться на АДРЕСА_1 , згідно з актом обстеження земельної ділянки від 09.09.2024 №09/09/24-ЗС/1;

- припинити право володіння ОСОБА_1 на об`єкт нерухомого майна а саме: секцію №10 в магазині літ.А-1, поз.1-4, загальною площею 73,6 кв.м, А1-1 секцію №13, поз. 1-11, загальною площею 76,3 кв.м, металеву огорожу та споруди №5-9, мостіння ІІ з тротуарної плитки 4 083 кв.м, приміщення магазину позиції 1-5, 14, загальною площею 155,2 кв.м., секції 11, 12, будівлі літ.А-1 (сб. з/бетон. блок, цегла), який знаходиться у будинку АДРЕСА_2 (колишня адреса: АДРЕСА_1 ) (один А) на земельній ділянці площею 0,2536 га з кадастровим номером: :06:114:0037 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101);

- визнати недійсним іпотечний договір, що укладений 25.11.2016 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Рудкевич Є.В. та зареєстрований в реєстрі за №3804 та скасувати державну реєстрацію іпотеки, номер запису: 17826625, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101;

- скасувати державну реєстрацію та припинити обтяження, яке внесено приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Рудкевич Є.В. у зв`язку із посвідченням іпотечного договору від 25.11.2016 у вигляді заборони відчуження зазначеного в договорі майна, а саме: номер запису про обтяження: 17638159 стосовно секції №10 в магазині літ. А-1, поз. 1-4, загальною площею 73,6 кв.м, А1-1 секцію №13, поз. 1-11, загальною площею 76,3 кв.м, металеву огорожу та споруди №5-9, мостіння ІІ з тротуарної плитки 4 083 кв.м, приміщення магазину позиції 1-5, 14, загальною площею 155,2 кв.м., секції 11,12, будівлі літ. А-1 (сб. з/бетон. Блок, цегла), який знаходиться у будинку АДРЕСА_2 (колишня адреса: АДРЕСА_1 ) (один А) на земельній ділянці площею 0,2536 га з кадастровим номером: :06:114:0037, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101.

26 березня 2025 року представник позивача подав до суду клопотання про забезпечення позову, в якому просить суд:

- заборонити ОСОБА_1 , а також будь-яким іншим особам вчиняти будь-які дії (купівля-продаж, міна, найм, виділ часток та інше) по відчуженню, реалізації, передачі іншим особам та переоформленню документів на нерухоме майно, а саме: секцію №10 в магазині літ. А-1, поз. 1-4, загальною площею 73,6 кв.м, А1-1 секцію №13, поз. 1-11, загальною площею 76,3 кв.м, металеву огорожу та споруди №5-9, мостіння ІІ з тротуарної плитки, площею 4083 кв.м, приміщення магазину позиції 1-5, 14, загальною площею 155,2 кв.м, секції 11,12, будівлі літ. А-1 (сб. з/бетон. блок, цегла), який знаходиться у будинку АДРЕСА_2 (колишня адреса: АДРЕСА_1 ) (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101);

- заборонити державному реєстратору вчиняти будь-які дії (в тому числі реєстрацію та перереєстрацію права власності, внесення записів про накладення арештів, заборон на відчуження, записів про іпотеку інші дії, передбачені чинним законодавством), окрім дій по виконанню ухвали суду про забезпечення даного позову по цій справі на нерухоме майно, а саме: секцію №10 в магазині літ. А-1, поз. 1-4, загальною площею 73,6 кв.м, А1-1 секцію №13, поз. 1-11, загальною площею 76,3 кв.м, металеву огорожу та споруди №5-9, мостіння ІІ з тротуарної плитки, площею 4083 кв.м, приміщення магазину позиції 1-5, 14, загальною площею 155,2 кв.м, секції 11,12, будівлі літ. А-1 (сб. з/бетон. блок, цегла), який знаходиться у будинку АДРЕСА_2 (колишня адреса: АДРЕСА_1 ) (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101).

В обґрунтування вимог клопотання представник позивача зазначив, підставою позову є черговий випадок протиправного захоплення земельної ділянки комунальної власності, здійснене фізичною особою з прямим та заздалегідь визначеним умислом, яке супроводжується навмисним підступним створенням ланцюга правочинів та маніпулятивних спотворень джерела виникнення прав щодо відповідної земельної ділянки (території). Так, на спірній земельній ділянці розташоване самочинно побудоване нерухоме майно, а саме: секція №10 в магазині літ. А-1, поз. 1-4, загальною площею 73,6 кв.м, А1-1 секція №13, поз. 1-11, загальною площею 76,3 кв.м, металева огорожа та споруди №5-9, мостіння ІІ з тротуарної плитки, площею 4083 кв.м, приміщення магазину позиції 1-5, 14, загальною площею 155,2 кв.м, секції 11,12, будівлі літ. А-1 (сб. з/бетон. блок, цегла), який знаходиться у будинку АДРЕСА_2 (колишня адреса: АДРЕСА_1 ) (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101).

При цьому, як видно з акту обстеження земельної ділянки від 09.09.2024 року №09/09/24-ЗС/1, вказане мостіння ІІ з тротуарної плитки, площею 4083 кв.м, розділено на окремі частини: майданчик Садового центру, на якому розміщені три металеві споруди з вікнами, орієнтовними площами 22.0 кв.м, 9.4 кв.м, 3.4 кв.м, та ємності з землею і декоративними деревами і кущами; майданчик виставки електромобілів «Електри4ка», на якому розміщено дві споруди з металевого профілю та пластикових склопакетів орієнтовними площами 46,2 кв.м, 28.2 кв.м.; майданчик виставки б/в автомобілів «PlanetAvto», на якому розміщено дві споруди з металевого профілю та пластикових склопакетів, орієнтовною площею забудови 4.5 кв.м. та 4.0 кв.м., що знаходиться на АДРЕСА_1 .

Так, представник позивача наголошує на тому, що тротуарна плитка не входить до переліку об`єктів, що підлягають реєстрації, та відповідно, її наявність на ділянці не створює будь-яких прав на землю. Відносно земельної ділянки по АДРЕСА_1 , вже були вчинені системні, заздалегідь продумані протиправні дії, які виразились у: використанні укладення тротуарної плитки для незаконного захоплення земельної ділянки, створені умов для включення мостіння ІІ з тротуарної плитки, площею 4083 кв.м, до переліку об`єктів, права на які тимчасово були визнані за ОСОБА_3 , наявністю зловмисної домовленості між усіма учасниками ланцюга власників.

Також представник позивача стверджує, що посилання ОСОБА_2 на чинність та законність іпотечного договору №3804 від 25.11.20216 року можуть стати підставою для переходу у будь-який момент, згідно з положеннями статей 33 та 37 Закону України «Про іпотеку» та відповідної угоди між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 права власності на спірні об`єкти від ОСОБА_1 до будь-якого необмеженого кола осіб. У разі дострокового погашення основного зобов`язання за договором позики та можливого відчуження об`єкта з метою уникнення виконання судового рішення, знову ж таки може змінитися власник нерухомого майна по АДРЕСА_1 . У такому випадку позивач не зможе захистити або поновити свої права в межах одного судового провадження за його позовом без нових звернень до суду, що істотно ускладнить чи взагалі унеможливить поновлення речового права.

Позивач зазначив на виконання п. 6 ч. 1 ст. 151 ЦПК України, що на його думку, існує висока ймовірність відчуження спірних об`єктів, що ускладнить або взагалі зробить неможливим виконання рішення суду, та співвідношення права на виконання рішення суду з майновими наслідками заборони ОСОБА_1 у вчиненні певних дій щодо нерухомого майна, є цілком адекватними та такими, що не порушать права та законні інтереси відповідачів по справі.

З огляду на викладене вище, позивач звернувся до суду із клопотанням про забезпечення позову (том 2 а.с.35-45).

Ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 26 березня 2025 року у задоволенні клопотання представника позивача про забезпечення позову у цивільній справі за позовом Дніпровської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, відмовлено.

Ухвала суду мотивована тим, що позивач вдруге подав до суду невмотивоване клопотання про забезпечення позову, оскільки не надав суду жодних належних та допустимих доказів на підтвердження вимог, викладених у заяві, та тверджень, на які посилається представник позивача з метою їх обґрунтування щодо ймовірності відчуження об`єктів нерухомого майна, що розташовані на спірній земельній ділянці. Також заявником не доведена наявність достатньо обґрунтованого припущення, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду. Тим більше, що об`єкти нерухомого майна, які розташовані на спірній земельній ділянці на праві власності належать ОСОБА_1 , та які забезпечені іпотекою за договором, укладеним останнім із ОСОБА_2 , а отже, є іпотечним майном, щодо якого зареєстроване обтяження у вигляді заборони відчуження майна, зі строком виконання основного зобов`язання: 25.11.2026 року (том 2 а.с.65-68).

В апеляційній скарзі Дніпровська міська рада посилаючись на незаконність та необґрунтованість оскаржуваної ухвали суду, постановлена з істотним порушенням судом першої інстанції норм процесуального права, просила ухвалу скасувати та ухвалити нову постанову про задоволення заяви про забезпечення позову в повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що ухвала суду першої інстанції всупереч положенням ЦПК України та практиці ЄСПЛ, не містить жодної належної оцінки доводів позивача. Суд здійснив навмисне ігнорування доводів позивача без будь-якого спростування чи аналізу, що у свою чергу може спричинити непоправну шкоду інтересам позивача. Звертає увагу, що як матеріалами справи, так і клопотанням представника позивача, з посиланням на письмові докази, до відома суду першої інстанції були доведені всі обставини справи (том 2 а.с. 195-212).

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також інших підстав визначених законом.

Пунктами 1, 2, 4 ч. 1 ст. 150 ЦПК України передбачено, що позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання.

Згідно з ч. 3 ст. 150 ЦПК України, види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті (ч.10 ст. 150 ЦПК України)

При розгляді заяви про забезпечення позову суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Тлумачення статей 152, 153 ЦПК України свідчить, що при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності заявлених вимог щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками судового процесу. Суд повинен враховувати інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів.

Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Подібних висновків дійшла Велика Палати Верховного Суду у постанові від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 та у постанові від 15 вересня 2020 року у справі №753/22860/17

Сукупний аналіз даних положень законодавства дає підстави вважати, що при вирішенні питання про застосування заходів забезпечення позову, суд повинен, крім іншого, з`ясувати відомості про особу відповідача та про належність йому майна, щодо якого просить заборонити вчиняти певні дії позивач.

Основною метою статті 1 Першого протоколу до Конвенції є попередження свавільного захоплення власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном. При цьому в своїх рішеннях ЄСПЛ постійно вказує на необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та фундаментальними правами окремої людини (наприклад, рішення у справі «Спорронґ і Льоннрот проти Швеції» від 23 вересня 1982 року, «Новоселецький проти України» від 11 березня 2003 року, «Федоренко проти України» від 01 червня 2006 року). Необхідність забезпечення такої рівноваги відображена в структурі статті 1 Першого протоколу до Конвенції. Зокрема, необхідно, щоб була дотримана обґрунтована пропорційність між застосованими заходами та переслідуваною метою, якої намагаються досягти шляхом позбавлення особи її власності.

Відповідно до вимог ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі №381/4019/18 (провадження №14-729цс19) вказано, що співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції предметом позову Дніпровської міської ради у цій справі є усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою шляхом її звільнення, а саме демонтажу об`єктів нерухомого майна та припинення права власності на ці об`єкти. При цьому, позивач також просив визнати недійсним іпотечний договір та скасувати державну реєстрацію та припинити обтяження накладеного у зв`язку із посвідченням іпотечного договору.

Звертаючись до суду повторно із заявою про вжиття заходів забезпечення позову, Дніпровська міська рада зазначала, що спірна земельна ділянка не відводилась для будівництва нерухомого майна, право власності на яке зареєстроване за ОСОБА_1 , а тому останнє є самочинним будівництвом, яке підлягає знесенню для усунення перешкод у його користуванні територіальною громадою міста.

Разом з тим, апеляційний суд зазначає про те, що ухвалою Кіровського районного суду міста Дніпропетровська від 12.11.2024 року було відмовлено у задоволенні заяви Дніпровської міської ради про забезпечення позову в цивільній справі за позовом Дніпровської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , треті особи: Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 04.02.2025 року було залишено без задоволення апеляційну скаргу Дніпровської міської ради та залишено без змін ухвалу Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 12 листопада 2024 року.

Ухвала Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 12.11.2024 року після апеляційного оскарження набрала законної сили станом на 04.02.2025 року.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд не установлює прав та обов`язків сторін, а лише на підставі викладених обставин і наявних доказів, переконавшись, що поза розумним сумнівом дійсно є підстави уважати про наявність спору, застосовує заходи забезпечення позову.

Судом першої інстанції під час розгляду повторної заяви Дніпровської міської ради про забезпечення позову були дотримані зазначені вимоги.

Умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання.

У випадку звернення особи до суду з позовними вимогами немайнового характеру, судове рішення у разі задоволення яких не вимагатиме примусового виконання, то в такому випадку має застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду. Водночас у таких немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, оскільки позивач не зможе їх захистити в межах одного судового провадження за його позовом без нових звернень до суду (постанова ВС від 16 серпня 2018 року у справі №910/1040/18 ).

Під час вирішення по суті повторного клопотання позивача про забезпечення позову, суд першої інстанції зазначив про те, що предметом спору є земельна ділянка, площею 0,2536 га, з кадастровим номером: :06:114:0037, що знаходиться на АДРЕСА_1 , та на якій розміщені об`єкти нерухомого майна: секція №10 в магазині літ. А-1, поз. 1-4, загальною площею 73,6 кв.м, А1-1 секція №13, поз. 1-11, загальною площею 76,3 кв.м, металева огорожа та споруди №5-9, мостіння ІІ з тротуарної плитки, площею 4083 кв.м, приміщення магазину позиції 1-5, 14, загальною площею 155,2 кв.м, секції 11,12, будівлі літ. А-1 (сб. з/бетон. блок, цегла), який знаходиться у будинку №1-«а» (один «а»), розташовані за адресою: АДРЕСА_1 (колишня адреса: АДРЕСА_1 ) (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101).

Заява про забезпечення позову стосується об`єктів нерухомого майна: секції №10 в магазині літ. А-1, поз. 1-4, загальною площею 73,6 кв.м, А1-1 секцію №13, поз. 1-11, загальною площею 76,3 кв.м, металевої огорожі та споруди №5-9, мостіння ІІ з тротуарної плитки, площею 4083 кв.м, приміщення магазину позиції 1-5, 14, загальною площею 155,2 кв.м, секції 11,12, будівлі літ. А-1 (сб. з/бетон. Блок, цегла), який знаходиться у будинку АДРЕСА_2 (колишня адреса: АДРЕСА_1 ) (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101) на земельній ділянці площею 0,2536 га з кадастровим номером: :06:114:0037.

Згідно із доданою до позовної заяви Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, 25.11.2015 року між відповідачами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено іпотечний договір №3804. Предметом іпотеки за цим договором є нерухоме майно у вигляді секції №10 в магазині літ.А-1, поз.1-4, загальною площею 73,6 кв.м, А1-1 секція №13, поз. 1-11, загальною площею 76,3 кв.м, металева огорожа та споруди №5-9, мостіння ІІ з тротуарної плитки, площею 4083 кв.м, приміщення магазину позиції 1-5, 14, загальною площею 155,2 кв.м., секції 11, 12, будівлі літ.А-1 (сб. з/бетон.блок, цегла), який знаходиться у будинку АДРЕСА_2 (колишня адреса: АДРЕСА_1 ) (один А) на земельній ділянці площею 0,2536 га з кадастровим номером: :06:114:0037.

Відповідно до акту обстеження земельної ділянки Інспекції з державного контролю за використанням та охороною земель ДМР від 09.09.2024 року №09/09/24-ЗС/1, проведено обстеження земельної ділянки, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 ; інформація про земельну ділянку, згідно з державними реєстрами: відсутня інформація, загальні відомості щодо землекористувача згідно з державними реєстрами відсутня; інформація про нерухоме майно, яке знаходиться на земельній ділянці, згідно з державними реєстрами, тип об`єкта: секція № НОМЕР_1 в магазині літ. А-1; результати обстеження: обстежувана земельна ділянка під зареєстрованим майном за адресою: АДРЕСА_1 , фактично складається з двох земельних ділянок: по фактичному розміщенню будівлі-секції № НОМЕР_1 в магазині літ. А-1 (ділянка 1) та орієнтовна в 127 м південно-східніше, по фактичному розміщенню мостіння ІІ з тротуарної плитки, площею 0,4083 га (ділянка 2).

Земельна ділянка 1 знаходиться по фактичному розміщенню будівлі секції №10 в магазині літ. А-1 та до архівної ділянки за кадастровим номером :06:114:0037 не має жодного відношення.

Земельна ділянка 2 по фактичному розміщенню мостіння ІІ з тротуарної плитки, площею 0,4083 га по довжині співпадає з архівною земельною ділянкою з кадастровим номером :06:114:0037, площею 0,2536 га, а по ширині земельна ділянка 2 набагато більше від архівної земельної ділянки.

Відповідно до відомостей з Державного реєстру речових прав, 16.01.2020 року право власності на секцію № НОМЕР_1 в магазині літ. А-1, зареєстроване за ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , з додатковими відомостями: секцію № НОМЕР_1 в магазині літ.А-1, поз.1-4, загальною площею 73,6 кв.м, А1-1 секцію №13, поз. 1-11, загальною площею 76,3 кв.м, металеву огорожу та споруди №5-9, мостіння ІІ з тротуарної плитки 4 083 кв.м, приміщення магазину позиції 1-5, 14, загальною площею 155,2 кв.м., секції 11, 12, будівлі літ.А-1 (сб. з/бетон.блок, цегла), який знаходиться у будинку АДРЕСА_2 (колишня адреса: АДРЕСА_1 ) (один А) на земельній ділянці площею 0,2536 га з кадастровим номером: :06:114:0037.

Також за відомостями з Державного реєстру речових прав, за адресою: АДРЕСА_4 в магазині є предметом іпотеки за договором іпотеки №3804 від 25.11.2026 року; іпотекодержатель: ОСОБА_2 , іпотекодавець: ОСОБА_1 ; строк виконання основного зобов`язання: 25.11.2026 року, розмір основного зобов`язання: 176400,00 грн, правочин, в якому встановлено основне зобов`язання: договір позики №3803 від 25.11.2016 року; 25.11.2016 року зареєстроване обтяження у виді заборони на нерухоме майно за договором іпотеки №3804 від 25.11.2026 року, обтяжувач: ОСОБА_2 .

З урахуванням вище викладеного, під час повторного розгляду питання про забезпечення позову колегія судів не встановила доведеності позивачем підстав для забезпечення позову шляхом заборони вчиняти дії відносно об`єктів нерухомого майна.

Позивач вдруге подав до суду невмотивоване клопотання про забезпечення позову, оскільки не надав суду жодних належних та допустимих доказів на підтвердження вимог, викладених у заяві, та тверджень, на які посилається представник позивача з метою їх обґрунтування щодо ймовірності відчуження об`єктів нерухомого майна, що розташовані на спірній земельній ділянці. Також заявником не доведена наявність достатньо обґрунтованого припущення, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду. Тим більше, що об`єкти нерухомого майна, які розташовані на спірній земельній ділянці на праві власності належать ОСОБА_1 , та які забезпечені іпотекою за договором, укладеним останнім із ОСОБА_2 , а отже, є іпотечним майном, щодо якого зареєстроване обтяження у вигляді заборони відчуження майна, зі строком виконання основного зобов`язання: 25.11.2026 року.

Колегія суддів вважає, що в даному випадку вжиття заходів забезпечення позову не буде виступати як спосіб гарантування обов`язкового виконання судового рішення у разі задоволення позовних вимог, а тільки створить невиправдані обмеження титульного власника в його правах, а тому вважає, що підстав для задоволення заяви про забезпечення позову немає.

Згідно ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що при розгляді вказаної заяви, судом першої інстанції було дотримано вимоги процесуального закону, а тому оскаржувана ухвала як законна та обґрунтована підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

Інші твердження апелянта колегією суддів перевірені та визнані такими, що не впливають на законність оскаржуваної ухвали.

Оскільки апеляційний суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін, підстав для відшкодування, зміни або перерозподілу судових витрат у відповідності до ст.141 ЦПК України не має.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 375, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Дніпровської міської ради залишити без задоволення.

Ухвалу Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 26 березня 2025 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів в передбаченому законом порядку.

Повний текст постанови складено 29 грудня 2025 року.

Судді: