Дата документу 08.01.2025Справа № 554/80/25
Провадження № 2-о/554/101/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 січня 2025 року м. Полтава

Октябрський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого - судді: Сініцина Е.М.

за участю секретаря: Кувіти М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтава в окремому провадженні заяви ОСОБА_1 , кривдник ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису,

В С Т А Н О В И В :

Заявник ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про видачу обмежувального припису.

В обґрунтування заяви посилається на ті обставини, що страждає від домашнього насильства з боку своєї доньки ОСОБА_2 , яка періодично вчиняє сварки, конфліктує, ображає її, витребовує гроші, приводить до квартири, в якій вони спільно проживають сторонніх осіб. Вона зверталася до поліції і відносно ОСОБА_2 був складений протокол про вчинення адміністративного правопорушення за ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Заявниці вважає, що потребує захисту у порядку, передбаченому Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», тому просить видати обмежувальний припис ОСОБА_2 на строк 6 (шість) місяців із заборонами щодо:

-перебування в місці проживання заявниці за адресою: АДРЕСА_1 ;

-наближення ближче ніж на 100 м до місця проживання заявниці;

-наближення ближче ніж на 100 м до місця перебування заявниці та її переслідування;

-особисто і через третіх осіб розшукувати заявницю, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці невідомому ОСОБА_2 ;

-ведення листування, телефонних переговорів з заявницею або контактування з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб;

-обмеження спілкування з заявницею.

В судове засідання заявниця ОСОБА_1 , а також особа, що зазначена як кривдник - ОСОБА_2 не з`явилися.

Дослідивши надані письмові докази, суд дійшов до наступних висновків.

Суд вважає, що заявницею допущено невірне зазначення процесуального статусу ОСОБА_2 ..

Так, згідно ч. 1 ст. 350-3 ЦПК України, заінтересованими особами у справах про видачу обмежувального припису є особи, стосовно яких подано заяву про видачу обмежувального припису.

Відповідно до ч. 1 ст. 350-5 ЦПК України, справа про видачу обмежувального припису розглядається судом за участю заявника та заінтересованих осіб. У разі якщо участь заявника становить загрозу подальшої дискримінації чи насильства для нього, справа може розглядатися без його участі.

З огляду на зазначені норми, суд вказує, що участь особи у процесуальному статусі «кривдника» у справах про видачу обмежувального припису цивільним процесуальним законодавством не передбачена, тоді як особи, стосовно яких подано заяву про видачу обмежувального припису, є саме заінтересованими особами, відповідно до ч. 1 ст. 350-3 ЦПК України.

Враховуючи, що Глава 13 ЦПК України не передбачає залишення заяви без руху, а вказує про необхідність винесення рішення про задоволення або про відмову в видачі обмежувального припису, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні заяви.

Крім того, відповідно до ст. 350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Враховуючи положення Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях.

Частиною 3 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

Суд вважає, що до ризиків відносяться - оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.

Відповідно до ст.ст.12,13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Частиною першою статті 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно зі ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до матеріалів заяви про видачу обмежувального припису, заявник повинен надати переконливі та достовірні докази, що у разі не застосування обмежувального припису може настати негативні наслідки - продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також інші.

Заявницею ОСОБА_1 на підтвердження вказаних обставин наданий лише один доказ Терміновий заборонний припис стосовно кривдника ОСОБА_2 серії АА №586700 від 18.11.2024 року.

Однак, заявницею не надано до суду належного підтвердження систематичності вчинення ОСОБА_2 домашнього насильства щодо неї та не обґрунтовано наявність ризиків вчинення заінтересованою особою домашнього насильства щодо заявниці, лише вказано про конфлікти, які супроводжуються словесними образами та вживанням ненормативної лексики, у зв`язку з чим, заявлені вимоги ОСОБА_1 про видачу обмежувального припису стосовно ОСОБА_2 не можуть бути задоволені.

А також заявницею не надано доказів того, що ОСОБА_2 є особою, яка з нею проживає або доводиться її родичем, оскільки питання ставиться про домашнє насильство, тому заявниками можуть бути лише особи зазначені в ст.350-2 ЦПК України.

Більш того, вимоги заявника про заборону щодо перебування у місці проживання (перебування) ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 , є необґрунтованими та безпідставними, оскільки доказів користування іншим житлом ОСОБА_2 заявницею не надано, тому, така заборона може бути втручанням в право на житло, що охоронюване Конституцією України.

Враховуючи відсутність правових підстав для заборони ОСОБА_2 перебувати у місці проживання ОСОБА_1 , то суд вважає нелогічним встановлювати інші заборони, що зазначені в заяві.

На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що заява ОСОБА_1 про видачу обмежувального припису, безпідставна та необґрунтована, тому в заяві необхідно відмовити.

В силу ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, суд відносить на рахунок держави.

Керуючись ст.ст.12, 13, 81, 259, 263-265, 273, 350-2, 350-3, 350-5 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 , кривдник ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису відмовити.

Судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису віднести на рахунок держави.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи:

Заявник ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Заінтересована особа ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса АДРЕСА_1 , РНОКПП не відомо.

Суддя Е.М. Сініцин.