Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 грудня 2025 року місто Кривий Ріг

Покровського районного суду міста Кривого Рогу у складі:

суддя - Ведяшкіна Ю.В.

секретар судового засідання Розинько К.А.

у цивільній справі № 754/16399/24 за позовом ОСОБА_1 до Бахмутської міської ради про визнання права власності.

В судовому засіданні брали участь:

представник позивача адвокат Ружицький О.М.

в с т а н о в и в :

30.05.2025 року за підсудністю до суду надійшла зазначена цивільна справ, відповідно до якої позивач ОСОБА_1 просила суд визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на частку квартири за адресою: АДРЕСА_1 , яка перебувала в спільній сумісній власності ОСОБА_2 .

25.09.2025 року адвокат Ружицький О.М., який діє в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про зміну предмета позову, в якій просив суд визнати за ОСОБА_1 право власності, в порядку спадкування за законом, на частину квартири АДРЕСА_2 , яка належала ОСОБА_2 .

В обґрунтування позову зазначено, що згідно свідоцтва про право власності на житло, виданого 07.02.2002 року Управлінням комунальної власності Артемівської міської ради, квартира розташована за адресою: АДРЕСА_1 , на праві спільної сумісної власності належить - ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 . Чоловік Позивачки ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на момент смерті якого вона разом з ним проживала в зазначеній квартирі, тобто вона фактично прийняла спадщину після смерті чоловіка, але з об`єктивних причин не звернулася до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право власності на спадщину. При цьому інші співвласники: їх дочка - ОСОБА_3 не була зареєстрована в спірній квартирі на момент смерті ОСОБА_2 , та не претендує на спадщину після смерті батька, їх онук - ОСОБА_4 , не є спадкоємцем першої черги після смерті діда, тому участі у спадкуванні не брав; та враховуючи рівність часток кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності на спірну квартиру, просила визнати за нею в порядку спадкування право власності на частку зазначеної квартири, яка належала її чоловіку. Після повномасштабного вторгнення рф на територію України у місті Артемівськ Донецької області відбувались активні бойові дії, в наслідок чого у вересня 2023 року їй стало відомо, що її квартира зазнала ушкоджень, у зв`язку з чим звернулася до ЦНАП за місцем реєстрації як ВПО, з метою подання заяви на отримання компенсації за пошкодження нерухомого майна, для чого виникла необхідність в оформленні права на спадщину після смерті чоловіка, але 16.09.2024 року отримала Постанову нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії, яка вмотивована тим, що останнє місце проживання спадкодавця неможливо встановити, через що неможливо встановити коло спадкоємців, які мають бути закликані до спадкування.

Зважаючи на наведені обставини, Позивач зазначає, що не може належним чином реалізувати своє право на оформлення спадщини після смерті чоловіка, та відповідно реалізувати право на отримання компенсації за пошкодження нерухомого майна, тому змушена звернутися до суду із зазначеним позовом.

23.06.2025 року ухвалою суду відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження із призначенням підготовчого судового засідання.

08.12.2025 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду.

В судовому засіданні представник Позивачки адвокат Ружицький О.М. позов ОСОБА_1 підтримав з підстав наведених у позовній заяві, та заяві про зміну предмета позову, та просив позов задовольнити.

В судове засідання представник відповідача Бахмутської міської ради Донецької області, не з`явився, в своїй заяві зазначив, що не заперечує проти задоволення позову, та просив проводити розгляд справи у його відсутність.

У відповідності до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу у відсутність Позивача та представника Відповідача.

Дослідивши письмові докази, суд дійшов наступних висновків.

Так, з матеріалів справи судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 21.04.1971 року по теперішній час зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ; згідно довідки № 3003- від 01.02.2024 року, як ВПО зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 (а.с.13); відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , виданого повторно 28.05.2024 року, з 14.12.1968 року ОСОБА_1 перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 (а.с.8); відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , виданого 18.10.2004 року Артемівським міським відділом Реєстрації актів цивільного стану Донецького обласного управління юстиції, ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 61 років (а.с.9).

Згідно свідоцтва про право власності на житло, виданого 07.02.2002 року відділом з управління комунальною власністю Артемівської міської ради згідно з розпорядженням від 07.02.2002 року № 17979, квартира розташована за адресою: АДРЕСА_1 , на праві приватної, спільної сумісної власності належить : ОСОБА_1 , та членам її сім`ї - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 (а.с.10).

Згідно довідки, виданої 25.09.2023 року КП «Бахмутське бюро технічної інвентаризації», за обліковими даними КП «Бахмутське БТІ» станом на 31.12.2012 року право спільної сумісної власності на квартиру загальною площею 41,3 кв.м., житловою площею 25,1 кв.м., розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрована за : ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , на підставі свідоцтва про право власності на житло від 07.02.2002 року, виданого відділом з управління комунальною власністю Артемівської міської ради, про що зроблено запис в реєстраційній книзі № 62 за реєстровим № 15115, дата реєстрації 15.02.2002 року (а.с.11).

Згідно довідки, виданої 26.09.2024 року КП «Бахмутська житлова управляюча компанія», на день смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з ним за адресою: АДРЕСА_1 , була зареєстрована з 21.04.1971 року по теперішній час, його дружина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.12).

16.09.2024 року державним нотаріусом П`ятнадцятої київської державної нотаріальної контори Романенко О.М., винесена Постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії, відповідно до якої було відмовлено ОСОБА_1 у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті її чоловіка ОСОБА_2 , посилаючись на те, що спадкова справа, щодо майна померлого ОСОБА_2 , не заведена, спадкоємцем не надано необхідних документів для видачі свідоцтва про право на спадщину, та рекомендовано звернутися до суду (а.с.14).

18.09.2025 року державним нотаріусом П`ятнадцятої київської державної нотаріальної контори, Романенко О.М., засвідчено справжність підпису ОСОБА_3 , якою складено письмову заяві, відповідно до якої ОСОБА_3 зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який на день смерті був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . Вона, як спадкоємець за законом першої черги після смерті батька, в шестимісячний строк, не подала заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори, не була зареєстрована з померлим за однією адресою на день відкриття спадщини і тому є такою, що не прийняла спадщину. На спадкове майно, а саме: на частину квартири АДРЕСА_2 не претендую, до суду за встановленням додаткового строку для прийняття спадщини не зверталась і намірів звертатися не має.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , виданого 16.10.1996 року Артемівським міським відділом реєстрації актів громадянського стану, є сином ОСОБА_3 , та відповідно онуком ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання; відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.

Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до частини першої ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Якщо місце проживання спадкодавця невідоме, місцем відкриття спадщини є місцезнаходження нерухомого майна або основної його частини, а за відсутності нерухомого майна - місцезнаходження основної частини рухомого майна (частина перша, друга статті 1221 ЦК України).

У статті 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3, 5 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 2 ст. 1275 ЦК України якщо від прийняття спадщини відмовився один із спадкоємців за законом з тієї черги, яка має право на спадкування, частка у спадщині, яку він мав право прийняти, переходить до інших спадкоємців за законом тієї ж черги і розподіляється між ними порівну.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Відповідно до ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно.

Аналізуючи встановлені по справ обставини та наведені норми чинного законодавства суд вважає доведеним, що на теперішній час, з об`єктивних причин, зумовлених повномасштабним вторгненням рф на територію України, проведенням на території міста Бахмут (рініше Артемівськ) активних бойових дій, яке на теперішній час є тимчасово окупованою територією України, Позивачка не має можливості отримати в нотаріальному порядку свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті її чоловіка. Разом з цим, судом встановлено, що після смерті чоловіка Позивачки відкрилась спадщина на частку квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 ; Позивач у відповідності до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, прийняла спадщину після смерті чоловіка, оскільки постійно проживала (та була зареєстрована) разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини; інший спадкоємець першої черги, донька померлого ОСОБА_3 не зверталась із заявою про прийняття спадщини, не проживала постійно (та не була зареєстрована) разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, у строки визначені ч. 1 ст. 1270 ЦК України, а пізніше, подала до суду заяву, відповідно до якої не претендує на спадщину після смерті батька.

Отже, суд вважає доведеним, що ОСОБА_1 правомірно набула, в порядку спадкування, після смерті чоловіка, право власності на частину квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .

За таких підстав, суд визнає позов обґрунтованим, та таким, що підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 4, 5, 6 -13, 17 - 18, 76 - 82, 89, 259, 263, 264, 265, 268 ч. 4, 273, 354, 355 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Позов ОСОБА_1 до Бахмутської міської ради про визнання права власності задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , НОМЕР_4 , право власності, в порядку спадкування за законом, на частину квартири АДРЕСА_2 , яка належала ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дні вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 30.12.2025 року.

Суддя: Ю. В. Ведяшкіна