Провадження № 2/643/1000/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.01.2025

Московський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого Тимош О. М.,

за участю секретаря судових засідань Кизим К. В.,

відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

Позивач АТ «ТАСКОМБАНК» в особі свого представника звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 , в якій просить стягнути з відповідача заборгованість за заявою-договором №600/6009847-СК від 20.02.2019 у сумі 109 764,51 грн, з яких: 58 082,21 грн заборгованість по тілу кредиту; 51 682,30 грн заборгованість по відсоткам.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 20.02.2019 між АТ «ТАСКОМБАНК» та ОСОБА_1 укладено заяву-договір №600/6009847-СК про приєднання до Публічної пропозиції АТ «ТАСКОМБАНК» на укладення Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб. Відповідно до заяви-договору №600/6009847-СК та паспорта споживчого кредиту позивач надав позичальнику кредитну лінію зі строком користування 12 місяців у сумі 58 100,00 грн.

Згідно з умовами заяви-договору, підписавши Договір, позичальник акцептував Публічну пропозицію АТ «ТАСКОМБАНК», яка розміщена на вебсайті банку, на укладання Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб і беззастережно приєднався до умов Договору, погодився з тим, що розмір та строк дії, процентна ставка, розмір ліміту, розмір мінімального платежу та інші умови щодо банківської кредитної картки та кредиту, що йому надаються у зв`язку із обраним Пакетом послуг, кредитним продуктом і приєднанням до Договору шляхом підписання цієї Заяви-договору, встановлюється відповідно до умов Договору та залежить від типу обраного ним Пакету послуг та кредитного продукту. Крім того, підписавши зазначену Заяву-договір №600/6009847-СК від 20.02.2019, позичальник підтвердив факт ознайомлення, обізнаності та розуміння Публічної пропозиції АТ «ТАСКОМБАНК» на укладання Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб зі всіма додатками до нього, надав свою згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку згідно внутрішніх нормативних документів банку та надав свою пряму та безумовну згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту. Заява-договір є документом, що підтверджує відкриття поточного рахунку у гривні № НОМЕР_1 , операції за яким можуть здійснюватися з використанням електронних засобів.

Кредитні кошти Відповідачу було надано у спосіб, зазначений у кредитному договорі, що підтверджується відповідною випискою. Отже, кредитодавець свої обов`язки за кредитним договором виконав в повному обсязі. В подальшому відповідач перестав виконувати умови кредитного договору в повній мірі, а саме, перестав сплачувати заборгованість по кредиту та процентах. Внаслідок чого станом на 27.07.2024 утворилася заборгованість за Заявою?Договором №600/6009847-СК від 20.02.2019 у сумі 109 764,51 грн, з яких: 58 082,21 грн заборгованість по тілу кредиту; 51 682,30 грн заборгованість по відсоткам.

18.11.2024 від відповідача ОСОБА_1 надійшов відзив на позовну заяву, в якій вона зазначає про те, що за підрахунками повністю погасила суму кредиту та проценти по ньому. В обґрунтування відзиву зазначає про те, що нею було сплачені кошти в розмірі більше 90 тис. грн. З березня 2019 року не було жодної заборгованості. Тіло кредиту та відсотки сплачувалися регулярно до початку військового стану. Через пошкодження її майна у житловому будинку усі квитанції про сплату по кредитному договору та оригінал договору відсутні. З початком військової агресії її матеріальне становище погіршилося через втрату роботи та призов до лав ЗСУ її чоловіка, який був поранений та з кінця вересня 2024 року не виходить на зв`язок. Має на утриманні неповнолітню дитину 2010 року народження. З 18.04.2022 займається волонтерською діяльністю. Про наявність заборгованості за кредитним договором дізналася після отримання судової ухвали від 06.11.2024 на телефон. Позивач не звертався до неї у зв`язку з наявністю боргу, не пропонував поступки у вигляді реструктуризації кредиту, відстрочення платежу або зміни умов договору. При зверненні до відділення АТ «ТАСКОМБАНК» із запитом про наявність факту погашення кредиту та надання дублікату кредитного договору їй було відмовлено у зв`язку з тим, що в системі банку клієнта ОСОБА_1 не відстежується. Картка прострочена та заблокована за невідомими їй причинами. До лютого 2022 року позивач отримував сплачені нею щомісячні платежі по нарахуванню. Жодних заперечень та вимог по сплаті кредитного договору на її адресу не надходило. Не має повної інформації про виплати та з тим, що пропонує позивач не згодна.

Ухвалою судді від 06.11.2024 відкрито провадження по даній справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

Представник позивача АТ «ТАСКОМБАНК» у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, в позовній заяві зазначив про розгляд справи без його участі.

Відповідач у судовому засіданні позов не визнала, зазначила, що повернула банку 190 тис. грн, має неповнолітню дитину на утриманні, чоловік був мобілізований до ЗСУ та не виходить на зв`язок.

Суд, вислухавши доводи відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, з наступних підстав.

20.02.2019 між АТ «ТАСКОМБАНК» та ОСОБА_1 укладено Заяву-договір №600/6009847?СК про приєднання до Публічної пропозиції АТ «ТАСКОМБАНК» на укладення Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб (а.с.19).

У Заяві-договорі зазначено, що відповідач підписуючи зазначену заяву підтверджує, що ознайомлений зі змістом Договору та зобов`язується його виконувати, з Довідкою про систему гарантування вкладів фізичних осіб, розміром гарантованої суми відшкодування за вкладами та умовами, за яких ФГВФО не відшкодує кошти відповідно до положень ст. 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», які розміщені на офіційному вебсайті ФГВФО (а.с.16).

Відповідно до умов Заяви-договору банк відкрив клієнту поточний рахунок у гривні з оформленням платіжної картки «Велика П`ятірка» з сумою кредитного ліміту у розмірі 58 100,00 грн.

До позову банком долучено витяг з Публічної пропозиції АТ «ТАСКОМБАНК» на укладення Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, Тарифи по обслуговуванню фізичних осіб за пакетом «Weekend card», які не підписані відповідачем (а.с.27-38, 41-42).

Згідно з наданою банком випискою вбачається рух коштів по особовому рахунку з 20.02.2019 по 27.07.2024 (а.с.44-186).

27.06.2024 банк направив відповідачу повідомлення-вимогу №178721/7022 про дострокове повернення кредиту, заборгованість за яким становить на 27.06.2024 58 082,21 грн основний борг, 51 682,30 грн заборгованість за відсотками (а.с.23, 24, 25-26), однак відповідач не погасив заборгованість.

Відповідно до наданого банком розрахунку заборгованості за договором №600/6009847?СК від 20.02.2019, укладеного між АТ «ТАСКОМБАНК» та ОСОБА_1 , розмір заборгованості складає 109 764,51 грн, з яких: 58 082,21 грн заборгованість по тілу кредиту; 51 682,30 грн заборгованість по відсоткам (а.с.187-189).

Відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 виданого 19.07.2010 Аполлонівської сільської ради Сахновщинського району Харківської області України відповідачка має сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.206).

Згідно зі службовим посвідченням №22/30 від 19.04.2022, №23/11 від 22.03.2023 ОСОБА_1 була волонтером-експедитором у Благодійному фонді ОСОБА_3 до 18.04.2023 (а.с.207).

Відповідно до довідки №224 від 08.01.2024 чоловік відповідача ОСОБА_4 перебуває на військовій службі у ВЧ НОМЕР_3 (а.с.208).

Згідно з довідкою про обставини травми (поранення, травми, каліцтва) №10723 від 03.09.2024 ВЧ НОМЕР_3 солдат ОСОБА_4 21.08.2024 отримав поранення (а.с.209).

Суд не бере до уваги надане відповідачем повідомлення про пошкоджене майно, оскільки не можливо достеменно встановити, що саме майно відповідача є пошкодженим (а.с.202).

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Таким чином, в разі укладення договору кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

У Заяві-договорі від 20.02.2019 процентна ставка не зазначена. Процентні ставки та інші відомості щодо кредиту, зазначені у «Паспорті споживчого кредиту», підписані відповідачем 20.02.2019 (а.с.19 зворот).

Водночас суд зауважує, що Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у своїй постанові від 23.05.2020 по справі № 393/126/20 відступив від висновку Верховного Суду, викладеного у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 02 грудня 2020 року у справі № 284/157/20-ц (провадження № 61-13569св20), від 18 листопада 2020 року у справі № 313/346/20 (провадження № 61-14573св20) та у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 грудня 2019 року у справі № 467/555/19 (провадження № 61-17707св19), про те, що паспорт споживчого кредиту є невід`ємною складовою частини спірного кредитного договору з огляду на згоду позичальника з умовами кредитування, яка підтверджена його підписом.

Верховний Суд у зазначеній постанові дійшов висновку, що ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту.

Під формою правочину розуміється спосіб вираження волі сторін та/або його фіксація; правочин оформлюється шляхом фіксації волі сторони (сторін) та його змісту. Така фіксація здійснюється різними способами: першим і найпоширенішим з них є складання одного або кількох документів, які текстуально відтворюють волю сторін; зазвичай правочин фіксується в одному документі. Це стосується як односторонніх правочинів, (наприклад, складення заповіту), так і договорів (дво- і багатосторонніх правочинів). Домовленість сторін дво- або багатостороннього правочину, якої вони досягли, фіксується в його тексті, який має бути ідентичним у всіх сторін правочину; потрібно розмежовувати форму правочину та спосіб підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавцем по наданню споживачу інформації, необхідної для порівняння різних пропозицій кредитодавця. Способом підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавця є паспорт споживчого кредиту.

Отже, підписання паспорту споживчого кредита не може вважатися належним чином укладенням договору про споживчий кредит, дотриманням його форми та погодження умов.

Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім основної заборгованості за кредитом (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість за відсотками на заборгованість за користування кредитними коштами.

Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в частині стягнення процентів за кредитом, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 20.02.2019, посилався на Публічної пропозиції АТ «ТАСКОМБАНК» на укладення Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, Тарифи по обслуговуванню фізичних осіб за пакетом «Weekend card», які не підписані відповідачем, як невід`ємні частини договору.

Крім того, матеріали справи не містять підтверджень, що саме цю редакцію Публічної пропозиції АТ «ТАСКОМБАНК» на укладення Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, Тарифи по обслуговуванню фізичних осіб за пакетом «Weekend card» розуміла відповідач та ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи заяву-договір про приєднання до Публічної пропозиції АТ «ТАСКОМБАНК» на укладення Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб 20.02.2019, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування.

При цьому, роздруківка позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11.03.2015 (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи.

Суд вважає, що в даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України, за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Публічної пропозиції АТ «ТАСКОМБАНК» на укладення Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, що надані позивачем не містять підпису відповідача, самі Публічної пропозиції АТ «ТАСКОМБАНК» на укладення Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб неодноразово змінювалися самим банком в період - з часу виникнення спірних правовідносин (20.02.2019) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (04.11.2024), тобто кредитор міг додати до позовної заяви пропозицію у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, надані банком Публічна пропозиція АТ «ТАСКОМБАНК» на укладення Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, Тарифи по обслуговуванню фізичних осіб за пакетом «Weekend card» не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

При цьому, згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може не може ґрунтуватися на припущеннях.

Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод принципу справедливості розгляду справи судом.

Надані позивачем Публічна пропозиція АТ «ТАСКОМБАНК» на укладення Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, Тарифи по обслуговуванню фізичних осіб за пакетом «Weekend card», з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

Аналогічна правова позиція зазначена у постанові Великої Палати Верховного суду від 03.07.2019 у справі №342/180/17.

Суд вважає, що Публічна пропозиція АТ «ТАСКОМБАНК» на укладення Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, Тарифи по обслуговуванню фізичних осіб за пакетом «Weekend card», які містяться в матеріалах даної справи не містять підпису відповідача, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 20.02.2019 шляхом підписання заяви-договру. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами.

В Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу; закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй, що прямо передбачено у статті 8 Конституції України.

Відповідно до частини четвертої статті 42 Конституції України держава захищає права споживачів.

Згідно з частиною першою статті 1 ЦК України цивільні відносини засновані на засадах юридичної рівності, вольного волевиявлення та майнової самостійності їх учасників.

Основні засади цивільного законодавства визначені у статті 3 ЦК України.

Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України.

Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України.

Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору.

У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Конституційний Суд України у рішенні у справі №1-12/2013 зазначив, що з огляду на приписи частини четвертої статті 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно- правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту.

З урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, суд зауважує, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору.

Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з відповідачем АТ «ТАСКОМБАНК» дотримав вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону № 1023-XII про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк.

Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності та уможливив покладання на слабшу сторону - споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 09 січня 2020 року у справі № 643/5521/19 (провадження №61-20093св19) зазначено, що:

«в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Встановивши, що анкета-заява від 18 березня 2011 року не містить визначення домовленості сторін про сплату відсотків, апеляційний суд дійшов правильного висновку про відсутність підстав для покладення на відповідача обов`язку по сплаті заборгованості за відсотками пеню, комісію і штрафи за несвоєчасну сплату кредиту і процентів за користування кредитними коштами, а відтак, суми надходжень, які банком були розподілені на погашення складових заборгованостей підлягають зарахуванню на погашення саме тіла кредиту.

Судова практика у цій категорії справ є незмінною, що не може свідчити про порушення прав банку (правова позиція Великої Палати Верховного Суду, викладена у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, провадження № 14-131цс19)».

У цій справі в Заяві-Договорі від 20.02.2019 ОСОБА_1 просить відкрити поточний рахунок та встановити кредитний ліміт, однак строки здійснення періодичних платежів не встановлені, процентна ставка не зазначена (а.с.19).

Оскільки в анкеті-заяві від 20.02.2019 строки здійснення періодичних платежів за кредитом не встановлені, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні вимог щодо стягнення заборгованості по відсоткам.

Крім того, банк-позивач неправомірно та безпідставно списав внесені на погашення боржником кошти в рахунок погашення відсотків за користування кредитом у сумі 73 772,89 грн та суд вважає за потрібне зарахувати ці кошти на погашення тіла кредиту. Крім того, розмір сплачених процентів у сумі у сумі 73 772,89 грн перевищує суму заборгованості по тілу кредиту у сумі 58 082,21 грн, яку просить стягнути позивач.

Зазначене узгоджується з правовою позицією, викладеної у постанові Верховного Суду від 18.05.2022 у справі №697/302/20.

За таких обставин, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог позивача.

Питання щодо судових витрат судом вирішується відповідно до положень ст. 141 ЦПК України та оскільки у позові відмовлено, судовий збір покладається на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.12, 13, 81, 141, 263-265, 268, 273-275, 280-284, 289, 354,355 ЦПК України, -

в и р і ш и в:

У задоволенні позовної заяви Акціонерного Товариства «ТАСКОМБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 ЦПК України.

Позивач: Акціонерне товариство «ТАСКОМБАНК», місцезнаходження: 01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, буд. 30, .

Відповідач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Повне рішення суду складено 15 січня 2025 року.

Суддя О. М. Тимош