РІШЕННЯ

Іменем України

25 грудня 2025 року Деснянський районний суд міста Києва у складі головуючої судді Гринчак О.І., розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В:

Зміст позовних вимог

29 жовтня 2025 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача - ОСОБА_2 , в якому просить змінити розмір аліментів, які стягуються із ОСОБА_2 , з твердої грошової суми на 1/4 частини доходів з моменту звернення до суду.

Позовні вимоги мотивовані тим, що рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 04.11.2019 шлюб між сторонами розірвано та присуджено до стягнення з відповідача аліменти на утримання сина у твердій грошовій сумі у розмірі 1800,00 грн щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили, і до повноліття дитини.

Позивачка вказує, що дана сума є занадто малою та такою, що не відповідає економічному стану в країні, потребам дитини, рівню цін та витратам, необхідним на утримання дитини.

Позивачка в більшій мірі самостійно здійснює повноцінний догляд та виховання дитини, утримання, сприяє його розвитку та становленню. Але самотужки матеріально утримувати малолітню дитину вкрай важко.

Батько повинен приймати рівноцінну участь у матеріальному забезпеченні базових потреб дитини. Це вкрай необхідно для його гармонійного та повноцінного розвитку.

Дана сума сплачується відповідачем нерегулярно та навіть частково не покриває базові потреби дитини. Дитина досягає підліткового віку, відвідує різні розвиваючі та навчальні заклади, займається з репетиторами, швидко росте і потребує частого оновлення гардеробу та більшого матеріального утримання з врахуванням проживання в столиці.

Відзив на позовну заяву

У відзиві на позовну заяву відповідач зазначає, що мінімальний розмір на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, який на даний час становить 1598,00 грн. Тобто, розмір стягуваних на користь позивачки аліментів є більшим, ніж мінімальний розмір аліментів, а тому є достатнім для забезпечення життєдіяльності дитини, та доказів протилежного позивачем суду не надано. На думку відповідача, позивачка безпідставно заявляє, що дана сума сплачується відповідачем нерегулярно та навіть частково не покриває базові потреби дитини. Тому, відповідач зазначає, що аліменти сплачуються регулярно та заборгованості немає, що підтверджується довідкою виданою Державною виконавчою службою.

Відповідач вказує на те, що з часу винесення рішення на користь позивачки в нього змінився сімейний стан. 07.08.2020 відповідач зареєстрував шлюб та ІНФОРМАЦІЯ_1 у нього народився син ОСОБА_3 . Тобто, на даний час у нього на утриманні двоє неповнолітніх дітей, які відповідно до ч. 2 ст. 182 СКУ мають право на мінімальний гарантований розмір надаваного ним утримання не менше, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідач просить у задоволенні позову позивачки відмовити повністю за безпідставністю.

Рух справи

Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 24 листопада 2025 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі. Розгляд справи визначено проводити в порядку спрощеного позовного провадження (письмового провадження) за наявними матеріалами справи без проведення судового засідання і без повідомлення сторін.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Сторони є батьками дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який проживає з позивачкою.

Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 04.11.2019 задоволено позов ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_2 на утримання малолітньої дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліментів в розмірі 1800,00 грн.

Норми права та мотиви суду

Положеннями частини другої статті 51 Конституції України закріплений обов`язок батьків утримувати дітей до їх повноліття.

Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим врахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї.

За змістом ст. 18 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до ст. 8, ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку, на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини.

Дитині законом та іншими засобами має бути забезпечений спеціальний захист і надані можливості та сприятливі умови, що дадуть їй змогу розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та соціально, здоровим і нормальним шляхом, в умовах свободи та гідності. При ухваленні з цією метою законів основною метою має бути найкраще забезпечення інтересів дитини.

Найкраще забезпечення інтересів дитини має бути керівним принципом для тих, хто несе відповідальність за дитину, насамперед для її батьків.

Аналіз указаних положень законодавства, яке регулює спірні правовідносини, дає підстави для висновку про те, що праву дитини на утримання батьками до досягнення нею повноліття кореспондує обов`язок батьків утримувати свою дитину до її повноліття та забезпечувати в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умови життя, необхідні для розвитку дитини, який має бути виконаний батьками з урахуванням принципу найкращого забезпечення інтересів дитини.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти (аліменти) на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її батька.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Згідно з положеннями статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів судом враховується стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

За умовами ч. 1 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Згідно з положеннями статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, проте, згоди щодо добровільного порядку здійснення свого обов`язку між позивачем та відповідачем не досягнуто.

Статтею 192 СК України визначено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Верховний Суд України в постанові від 05 лютого 2014 року в справі № 6-143цс13 дійшов висновку, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, погіршення матеріального становища матері може бути підставою для вимоги про збільшення розміру аліментів.

За правилами ст. 191 СК України лише для стягнення аліментів встановлено час, з якого вони присуджуються, а збільшення/зменшення розміру аліментів, зміна способу їх стягнення відбувається за загальними правилами, а саме з моменту набрання рішенням суду законної сили.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, дозволяє йому утримувати дитину, він може збільшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням зміни матеріального становища платника аліментів є зміна доходів, витрат, активів тощо. Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні. Таким чином, особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів.

Вказана правова позиція міститься у постанові Верховного Суду від 23 грудня 2019 року у справі № 344/10971/16-ц.

Окрім того, Верховний Суд у постанові від 04 серпня 2020 року у справі № 489/100/18 наголошує, що аліменти, спрямовані на утримання дитини, повинні бути достатніми і, разом із тим, співрозмірними з урахуванням мети аліментного зобов`язання.

Судом встановлено, що дитина проживає разом з позивачкою, яка здійснює матеріальне забезпечення дитини, зокрема несе витрати, щоб забезпечити базові матеріальні умови для життя дитини (сплачує комунальні послуги, купує продукти харчування та одяг для дитини).

З огляду на те, що матеріали справи містять докази того, що відповідач має стабільний дохід, однак на його утриманні є також інша малолітня дитина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , суд доходить висновку, що позовні вимоги позивачки підлягають частковому задоволенню, а саме в частині стягнення з відповідача аліментів у розмірі 1/6 частки від усього заробітку (доходу).

Згідно зі ст. 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь держави судовий збір, від сплати якого позивачка була звільнена відповідно положень п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Керуючись ст. 12, 76-81, 263, 265, 273, 352, 354, 355 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів задовольнити частково.

Змінити спосіб стягнення аліментів, які стягуються із ОСОБА_2 на підставі рішення Деснянського районного суду міста Києва від 04.11.2019 у справі № 754/2326/16 на користь ОСОБА_1 , шляхом стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/6 частки від усього заробітку (доходу) ОСОБА_2 , починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 1211,20 грн.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості щодо учасників справи:

Позивачка - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 .

Повний текст рішення складено та підписано 25.12.2025.

Суддя Деснянського

районного суду міста Києва Оксана Гринчак