Провадження № 2/554/1720/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 грудня 2025 року м. Полтава

Шевченківський районний суд міста Полтави у складі:

головуючого судді Сініцина Е.М.,

за участю секретаря судового засідання - Кувіти М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві позовну заяву ОСОБА_1 до Дочірнього підприємства «Полтавський облавтодор» відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія» «Автомобільні дороги України» про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за весь час затримки виплати, належних працівникові при звільненні сум,

ВСТАНОВИВ:

До Октябрського районного суду міста Полтави надійшов позов ОСОБА_1 до Дочірнього підприємства «Полтавський облавтодор» відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія» «Автомобільні дороги України» про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за весь час затримки виплати, належних працівникові при звільненні сум.

Заяву обґрунтовано тим, що позивачка у період з 01.08.2011 року по 30.08.2024 року працювала у Філії «Котелевський райавтодор» ДП «Полтавський облавтодор» ВАТ «Державна акціонерна компанія» «Автомобільні дороги України» на посаді головного бухгалтера, з якої звільнена за власним бажанням, на підставі ст. 38 КЗпП України.

При звільненні вона була ознайомлена з наказом, отримала трудову книжку, однак підприємство не виплатило належну їй заробітну плату і до цього часу не розрахувалося з нею, що змусило звернутися до суду.

Згідно довідки, виданої ДП «Полтавський облавтодор» підприємство заборгувало їй 119 892,66 грн. заробітної плати.

Згідно розрахунку, який додається, розмір середнього заробітку за весь час затримки виплати їй заробітної плати при звільненні з посади головного бухгалтера ДП «Полтавський облавтодор» складає 15 903,90 грн. (за період затримки з 02 вересня по 24 грудня 2024 року).

Враховуючи викладене, позивачка просить стягнути з ДП «Полтавський облавтодор» ВАТ «Державна акціонерна компанія» «Автомобільні дороги України», заборгованість по заробітній платі в розмірі 119 892,66 грн., а також середній заробіток за весь час затримки виплати належних працівникові при звільненні сум, в розмірі 15 903,90 грн. (за період затримки з 02 вересня по 24 грудня 2024 року).

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 14 лютого 2025 року у цивільній справі за вказаним позовом відкрито загальне позовне провадження, призначено судове засідання.

28 квітня 2025 року, згідно Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів" щодо зміни найменувань місцевих загальних судів», назву Октябрського районного суду м. Полтави було змінено на «Шевченківський районний суд міста Полтави».

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Полтави від 21 травня 2025 року підготовче провадження закрито, справа призначена до розгляду по суті.

У судовому засіданні позивачка та її представник адвоката Сириця Т.І. позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили їх задовольнити.

Представник відповідача Болдирєв Олег Володимирович виклав позицію відповідача у Відзиві на позовну заяву, в якому вказав, що ними позовні вимоги повністю не визнаються, в зв`язку з тим, що 11 травня 2021 року Господарським судом Полтавської області (справа № 917/777/20) відкрито провадження у справі про банкрутство Дочірнього підприємства «Полтавський облавтодор» відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України». Введено процедуру розпорядження майном боржника. Спори, стороною в яких є боржник, розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими Господарським процесуальним кодексом України, тому зазначає, що за предметною юрисдикцією та суб`єктним складом дана справа відноситься до юрисдикції господарських судів і підлягає розгляду за правилами виключної підсудності (в межах справи про банкрутство (справа №917/777/20). На підставі зазначеного, просили передати матеріали позовної заяви з доданими матеріалами до юрисдикції Господарського суду Полтавської області.

У відповідь на Відзив, позивач направила до суду заяву про збільшення позовних вимог, в якій зазначила, що згідно довідки, виданої ДП «Полтавський облавтодор», підприємство заборгувало їй 119 892,66 грн. заробітної плати. Дана заборгованість до цього часу їй не погашена. Відповідно до ч. 1 ст. 117 Кодексу законів про працю України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. В поданій позовній заяві розмір середнього заробітку за час затримки виплати їй заробітної плати при звільненні з посади головного бухгалтера ДП «Полтавський облавтодор» складає 15 903,90 грн. та обрахований за період затримки з 02 вересня по 24 грудня 2024 року. Оскільки до цього часу заборгованість з виплати їй заробітної плати підприємством не погашена, тому вважає, що з відповідача також підлягає стягненню на її користь розмір середнього заробітку за час затримки виплати їй заробітної плати при звільненні за період затримки з 25 грудня 2024 року по 02 квітня 2025 року, яка згідно доданого розрахунку складає 13 575,50 гривень.

Суд, дослідивши надані належні та допустимі докази окремо та в їх сукупності, приходить до наступних висновків.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України, частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно до ст. 43 Конституції України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб. Використання примусової праці забороняється.

Відповідно до ст. 94 КЗпП України, ст. 1 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства, установи, організації і максимальним розміром не обмежується.

Статтею 47 КЗпП України, передбачено, що власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 117 Кодексу законів про працю України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При цьому, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні підлягає стягненню на користь працівника, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.

Представник відповідача ДП «Полтавський облавтодор» відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія» «Автомобільні дороги України» з посиланням на норми Кодексу України з Процедур Банкротства, просив передати матеріали позовної заяви з доданими матеріалами до юрисдикції Господарського суду Полтавської області.

Відповідно до ч.1 ст.2 Кодексу України з процедур банкротства - провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України.

Тобто суд вважає, що позивачем вірно визначена підсудність даної справи, оскільки трудові відносини регулюються нормами Кодексу Законів про Працю, тим більше за умови, що позивачка працювала у відповідача з 01.08.2011 року по 30.08.2024 року, тобто до часу відкриття провадження у справі про банкрутство ДП «Полтавський облавтодор» відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» - 11 травня 2021 року.

Період виникнення заборгованості та її розмір підлягають встановленню.

Згідно зі ст.ст.12,13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Згідно трудової книжці серії НОМЕР_1 ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , у період часу з 01.08.2011 по 29.03.2024, а також з 02.04.2024 по 30.08.2024 перебувала на посаді головного бухгалтера філії «Котелевський Облавтодор» ДП «Полтавський облавтодор» ВАТ «Державна акціонерна компанія» «Автомобільні дороги України».

Однак, позивачкою не надано доказів заборгованості підприємства перед нею.

Надана лише Довідка про доходи від 09.12.2024 року №31, якою підтверджується, що її доходи за період часу з 01 березня 2024 року по 31 серпня 2024 року дорівнюють 119 892,66 гривень.

Суд вважає, що дана Довідка є підставою для обрахування середнього заробітку відповідно до пункту 1 Розділу 1 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою КМУ №100 від 08 лютого 1999 року, і для подальшого стягнення коштів при затримки заробітної зарплати при звільненні.

Відповідно, позивачем повинні бути надані докази наявності заборгованості по заробітної платі при звільненні, а також затримки виплати при звільненні і період затримки.

Всупереч зазначеному, позивачкою не надані належні та допустимими доказі, що обґрунтовують позов, а також відповідачем з зазначеного приводу жодним чином не висловлена позиція, щоб впевнитись в наявності чи відсутності заборгованості, тому, суд дійшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню.

Судові витрати позивачем не понесені.

Суд вирішує питання про розподіл судових витрат на підставі частини першої статті 141 ЦПК України, оскільки в позові відмовлено, то судові витрати відносяться за рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 76-81, 141, 263-265, ЦПК України,

В И Р І Ш И В :

В позові ОСОБА_1 до Дочірнього підприємства «Полтавський облавтодор» відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія» «Автомобільні дороги України» про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за весь час затримки виплати, належних працівникові при звільненні сум відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду як суду апеляційної інстанції, шляхом подання протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Позивач ОСОБА_1 , адреса АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач Державне підприємство «Полтавський облавтодор» відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія» «Автомобільні дороги України», адреса 36000, м. Полтава, вул. Чорновола (Куйбишева), буд. 22-А, ЄДРПОУ - 32017261.

Суддя: Е.М. Сініцин.