Справа № 361/6214/22
РІШЕННЯ

Іменем України

20 грудня 2024 рокуБородянський районний суд

Київської області в складі: головуючої судді - Герасименко М.М.

за участю секретаря - Рассказової М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Бородянка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - орган опіки та піклування виконавчого комітету Броварської міської ради Київської області про позбавлення батьківських прав,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка, через представника - адвоката Хайнацьку О.Ф., звернулася до суду з вказаним позовом, мотивуючи його тим, що 22 листопада 2014 року між нею (позивачкою) та ОСОБА_2 було укладено шлюб. Від шлюбу у них народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 26 грудня 2016 року за рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області шлюб між нею ( ОСОБА_1 ) та ОСОБА_2 було розірвано, а також стягнуто з відповідача аліменти на утримання сина ОСОБА_4 в твердій грошовій сумі в розмірі 1 000 грн щомісячно до досягнення дитиною повноліття та аліменти на її ( ОСОБА_1 ) утримання у твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн до досягнення дитиною трьох років. У листопаді 2015 року, з причин відсутності опалення після пожежі в будинку по АДРЕСА_1 , в якому вони проживали, вона (позивачка) разом із дитиною була вимушена переїхати проживати за зареєстрованим місцем її проживання. З цього часу вона та їх спільний із відповідачем син проживають по АДРЕСА_2 . Син часто хворів на бронхіт з астматичними нападами, його лікували в Київській міській дитячій лікарні № 2. Син пройшов чотири курси лікування, кожен з яких тривав по одному місцю раз на рік з народження. Коли дитина хворіла та перебувала в лікарні, тато дитини ОСОБА_2 жодного разу не допоміг із придбанням ліків і ніколи не виявляв зацікавленості щодо здоров`я сина, навіть не відвідував його у лікарні. Після розлучення ОСОБА_2 не цікавився дитиною взагалі, лише приїздив декілька разів. Син нормально розвивається, ходить на різні гуртки такі як хіп-хоп, карате Кіокушинкай, до школи англійської мови Helen Doron. Перед навчанням у школі, протягом півтора року, син відвідував спеціальні розвиваючі курси по підготовці до школи, чим його батько за весь період часу не цікавився, оплачувати гуртки не допомагав. Кожного року дитину з метою оздоровлення возили до моря, батько у фінансуванні відпочинку та оздоровлення сина участі не приймав. 01 вересня 2021 року син пішов навчатися до 1 класу Броварського ліцею № 2 ім. В.О. Сухомлинського, навчання проходило по програмі «Інтелект України», що передбачає купівлю спеціальних зошитів і книг для навчання. Батько на 1 вересня до сина не приїздив, останнього разу він бачив сина на початку січня 2021 року. Протягом усього часу всі гуртки та потреби сина, в тому числі предмети побуту, їжу, одяг та іграшки, вона (позивачка) оплачує самостійно. Відповідач майже два роки не бачив свого сина та не цікавився його долею. У березні 2022 року в зв`язку з повномасштабним вторгненням військ РФ на територію України, задля безпеки дитини, вона ( ОСОБА_1 ) разом із сином виїхали за кордон, а саме до Німеччини, Нижня Саксонія, м. Цефен, де й перебувають на даний час. Син у Німеччині ходить до школи та паралельно навчається у Броварському ліцеї № 2 ім. В.О. Сухомлинського в 2 класі на сімейній формі навчання. Відповідач з 24 лютого 2022 року не виходив на зв`язок і жодного разу не підняв слухавку, що підтверджує факт байдужості відповідача до свого сина, оскільки він навіть не знає де його син і яка його доля на даний час. Крім того, відповідач має заборгованість зі сплати аліментів, яка станом на 01 жовтня 2022 року становить 71 552,50 грн, починаючи з 24 лютого 2022 року в рахунок сплати аліментів відповідач перерахував лише 25 гривень. За останні два роки відповідач жодного разу не зателефонував своєму сину, не відвідував його, зовсім не цікавиться його життям і розвитком, його досягненнями в навчанні, його здоров`ям, не приймає участі в його вихованні. Враховуючи вказані обставини, просила позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно його неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

За ухвалою суду від 06 березня 2022 року було відкрито провадження у даній справі та ухвалено провести розгляд справи в порядку загального позовного провадження.

09 серпня 2023 року до суду від представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката Горбаченко М.О. надійшов відзив на позовну заяву, згідно з яким відповідач позов не визнає. Заперечуючи проти доводів позивача, представник відповідача вказала, що з березня 2022 року і на даний час ОСОБА_1 разом із сином перебуває за межами України, в зв`язку з чим ОСОБА_2 фізично не може бачитися з дитиною, оскільки виїзд за межі України чоловікам до 60 років заборонено в зв`язку з військовою агресією РФ. Відповідач ОСОБА_2 щомісячно сплачує аліменти та додаткові витрати на дитину. Щодо спілкування відповідача із дитиною вказала, що ОСОБА_1 перешкоджає відповідачу у такому спілкуванні, що підтверджується скріншотами переписки. Стосовно доводів позивачки щодо боргу відповідача по сплаті аліментів зазначила, що такий борг відсутній, що підтверджується розрахунком заборгованості зі сплати аліментів. Відповідач на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно, умови проживання відповідача задовільні. ОСОБА_2 звертався до Броварської міської ради із заявою щодо участі у вихованні дитини, проте листом відповідачу було роз`яснено, що це неможливо, оскільки ОСОБА_1 з дитиною перебуває за межами України. Враховуючи, що позивачкою не надано жодного доказу на обґрунтування позовних вимог та інших обставин, які мають істотне значення для вирішення справи, просила відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав.

За ухвалою суду від 30 листопада 2023 року було закрито підготовче провадження і призначено справу до судового розгляду.

У судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 та її представник - адвокат Хайнацька О.Ф. позов підтримали, посилаючись на викладені в ньому доводи, та просили його задовольнити. Позивачка додатково вказала, що з кінця 2019 року відповідач не спілкувався з сином та не цікавився його життям, фінансової допомоги не надавав. Син дуже переживав коли батько зник з його життя. Наразі син не має бажання спілкуватися з батьком. У неї з дитиною довірливі стосунки, а тому син знає усе щодо батька, у тому числі щодо нерегулярної сплати аліментів. Психолог не рекомендує сину спілкуватися з батьком, оскільки батько, то з`являється у його житті, то зникає. Наразі відповідач надсилає повідомлення щодо бажання поспілкуватися із дитиною, проте вона розцінює такі повідомлення як тиск у зв`язку із подачею нею позову. До того як відповідач перестав цікавитися життям дитини, відповідач приїзжав до дитини та допомагав фінансово, проте не регулярно. Представник позивачки також додатково зауважила, що у переписці позивачки з відповідачем, останній вказав, що поки позивачка не відмовиться від аліментів, він не напише заяву про те, що він не заперечує щодо позову про позбавлення його батьківських прав.

Відповідач ОСОБА_2 і його представник - адвокат Горбаченко М.О. позов не визнали, посилаючись на викладені у відзиві доводи, та просили відмовити в його задоволенні. Додатково представник відповідача вказала, що після того як сталася пожежа у будинку у селищі Бабинці, де сторони проживали разом з дитиною, позивачка виявила бажання переїхати проживати разом з дитиною до своїх батьків у м. Бровари. Після цього відповідач приїжджав до дитини 1-2 рази на тиждень. У 2016 році позивачка подала позов про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на її утримання та утримання дитини. Після розірвання шлюбу з 2016 року по 2019 рік відповідач продовжував приїжджати до сина, спілкувався з ним та брав участь у його вихованні та матеріальному забезпеченні. У подальшому на прохання позивачки, у зв`язку із розповсюдженням з кінця 2019 року хвороби covid, відповідач перестав приїжджати до сина, проте спілкувався із ним по телефону. Відповідач цікавився життям сина та матеріально його утримував. У 2022 році почалося повномасштабне вторгнення РФ на територію України, відповідач опинився в окупації, у нього забрали телефон, у зв`язку із чим зв`язок обірвався. Після того як відповідач налагодив зв`язок, то намагався зв`язатися із позивачкою з приводу спілкування з дитиною, проте позивачка ігнорує повідомлення відповідача та не надає йому можливості спілкуватися із дитиною. Відповідач підтвердив доводи свого представника, вказав, що до 2019 року приїжджав до сина, а з 2019 року по 2022 рік спілкувався із сином по телефону, надавав матеріальну допомогу. Після повномасштабного вторгнення РФ на територію України, селище де він проживав було окуповано, він опинився у полоні, у нього забрали телефон, а тому він не мав змоги нікому подзвонити. Після звільнення селища він дізнався, що позивачка його розшукувала та дзвонила його дядьку, який і дав йому телефон позивачки. У подальшому він з телефону сусіда подзвонив позивачці, проте ніхто не брав слухавку. Він писав позивачці повідомлення про те, що він хоче поспілкуватися із сином, проте позивачка ігнорує такі прохання; позивачка написала, що син його не знає та не хоче із ним спілкуватися, щоб він більше не дзвонив. Позивачка, звернувшись із позовом про позбавлення його батьківських прав, просила його, щоб він відмовився від сина, але він категорично проти, хоче спілкуватися із сином. Щодо переписки, на яку вказує представник позивачки, не підтвердив існування такої переписки.

Третя особа орган опіки та піклування виконавчого комітету Броварської міської ради Київської області свого представника в судове засідання не направив, просив розглянути справу без його участі. 04 березня 2024 року до суду від представника третьої особи виконавчого комітету Броварської міської ради Броварського району Київської області надійшли письмові пояснення у яких зазначено, що 13 червня 2023 року надійшла заява ОСОБА_5 , яка представляє інтереси ОСОБА_1 , щодо надання висновку до суду про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 по відношенню до малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 12 липня 2023 року відбулося засідання комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Броварської міської ради Броварського району Київської області, де розглядалася заява позивачки про надання висновку до суду про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 . Вивчивши всі матеріали справи, орган опіки та піклування виконавчого комітету вирішив за недоцільне позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 по відношенню до малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Судом заслухано думку малолітнього ОСОБА_6 , який вказав, що зараз він живе з мамою у Німеччині. Повідомив, що не пам`ятає коли останній раз спілкувався з батьком. Лише пам`ятає як батько збирав йому велосипед та колись він дзвонив батьку, проте останній не відповів. З батьком спілкуватися не хоче.

Суд, вислухавши сторін, їхніх представників, заслухавши думку малолітньої дитини ОСОБА_6 , допитавши свідків, вивчивши і дослідивши письмові матеріали справи, аналізуючи і оцінюючи надані докази, приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що сторони є батьками малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (т. 1, а.с. 14).

За рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області було розірвано шлюб між ОСОБА_2 і ОСОБА_1 , стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі по 1 000 грн на місяць, починаючи з 16 листопада 2016 року до досягнення дитиною повноліття, а також стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на утримання ОСОБА_1 до досягнення сином трьох років у твердій грошовій сумі по 500 грн, щомісячно, починаючи з 16 листопада 2016 року (т. 1, а.с. 15-16).

З копії довідки КП Броварської міської ради Броварського району Київської області «Житлово-експлуатаційна контора-2» № 139 від 20 липня 2022 року вбачається, що ОСОБА_1 і ОСОБА_3 проживають у АДРЕСА_2 (т. 1, а.с. 20).

Як зазначено в позовній заяві та підтверджено позивачем у судовому засіданні, з березня 2022 року ОСОБА_1 разом із дитиною ОСОБА_3 виїхали за кордон і на даний час проживають у Німеччині, Нижня Саксонія, м. Цефен.

Згідно з копією довідки № 17 від 11 листопада 2022 року, син ОСОБА_1 - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відвідував дитячу поліклініку з народження під супроводом матері або бабусі (т. 1, а.с. 19).

Відповідно до психолого-педагогічної характеристики, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є учнем Броварського ліцею № 2 ім В.О. Сухомлинського з 01 вересня 2021 року. Хлопчик має хороший фізичний і розумовий розвиток. Загальний рівень розвитку пізнавальної сфери - вище середнього. Рівень розвитку пам`яті - достатній, уваги - середній, мислення - вище середнього, уяви - низький; мовлення активне, стримане, змістовне. Пізнавальна активність виражена помірно: працює за вказівкою вчителя, інколи задає запитання. Учень має нестійку увагу, а тому не швидко переключається із одного виду діяльності на інший, не вміє швидко зосереджуватися на суттєвих фактах, не вміє розподіляти увагу. Програмний матеріал засвоює після багаторазового пояснення вчителя, може відволікатися при поясненні матеріалу. Має хорошу пам`ять, проте запам`ятовує матеріал і відтворює його при допомозі вчителя. Рівень мотивації навчання помірний, досягнення успіху - високий. Ставлення до навчання нестійке позитивне: вважає, що вчитися треба, але інтересу до навчання та систематичності в підготовці не виявляє. ОСОБА_3 справляє враження компанійської, товариської людини. Позитивно сприймає оточуючих. Легко підтримує бесіду. Хлопцеві властивий вияв позитивних емоцій. В учня високий рівень потреби у спілкуванні з ровесниками. ОСОБА_4 систематично відвідує навчальний заклад. Хлопчик завжди охайний. Дитина забезпечена необхідним шкільним приладдям та іншими речами. Мама ОСОБА_1 приділяє належну увагу вихованню та навчанню дитини, систематично відвідує батьківські збори та контактує з вчителем. Допомогу у піклуванні про дитину надає бабуся. Тато дитини не виявляє цікавості до навчання дитини, жодного разу не відвідував батьківські збори та не спілкувався з вчителем, не приділяє належної уваги вихованню сина (т. 1, а.с. 18).

Згідно з копією довідки керівника закладу ОСОБА_7 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , навчався в англійській школі «Helen Doron» на курсі «Alphaboat» 2021-2022 року в м. Бровари (т. 1, а.с. 191).

Позивачем також надано документи на підтвердження понесених нею витрат на дитину (т. 1, а.с. 193-216).

З копії розрахунку заборгованості зі сплати аліментів за виконавчим листом № 361/6556/2015-ц за період з 16 листопада 2016 року по 31 жовтня 2022 року вбачається, що заборгованість ОСОБА_2 станом на 01 листопада 2022 року становить 11 092 гривні 75 копійок (т. 1, а.с. 22-24).

Згідно з копією розрахунку заборгованості зі сплати аліментів за виконавчим листом № 361/6556/2015-ц, станом на 01 квітня 2023 року заборгованість по аліментам в ОСОБА_2 відсутня, переплата становить 1 097 гривень 25 копійок (т. 1, а.с. 68-69, 118-119).

Відповідно до копії розрахунку заборгованості зі сплати аліментів за період з 16 листопада 2016 року по 31 липня 2023 року заборгованість у ОСОБА_2 за виконавчим листом № 361/6556/2015-ц станом на 01 серпня 2023 року відсутня; переплата становить 15 032 гривні 71 копійка (т. 1, а.с. 153-154, 187-188).

У відзиві представником відповідача - адвокатом Горбаченко М.О. зазначено, що відповідач, крім сплати аліментів на утримання сина ОСОБА_4 , також сплачує додаткові витрати на дитину.

На підтвердження вказаних обставин суду надано копії платіжних інструкцій № Р24АР24А6600383А4474557 та № Р24АР24А221584332А97123 з яких вбачається, що ОСОБА_2 здійснив переказ коштів ОСОБА_1 у розмірі: 4 000,00 грн - 07 грудня 2015 року на щеплення ОСОБА_4 ; 201,01 грн - 04 травня 2017 року за одяг (т. 1, а.с. 120-121).

Відповідач ОСОБА_2 зареєстрований у АДРЕСА_3 . У ході проведеного обстеження умов проживання за вказаною адресою було встановлено, що будинок складається із 2 кімнат, кухні, санвузла, ванної кімнати та коридору. В будинку є усі необхідні комунікації: газопостачання, вода, електроенергія. Є меблі та побутова техніка (холодильник, пральна машина, телевізор). Умови проживання є задовільними та придатними для проживання, для розвитку та виховання дитини створено належні умови, що підтверджується копіями актів обстеження умов проживання від 30 червня 2023 року та 20 червня 2023 року (т. 1, а.с. 128, 129).

Відповідно до копій довідок № 117 і № 175 від 19 червня 2023 року ОСОБА_2 на диспансерному обліку при Бородянській ЦРЛ у лікаря психіатра та нарколога не знаходиться (т. 1, а.с. 130).

З характеристики № 10-10-2438 від 21 червня 2023 року вбачається, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований і фактично проживає у АДРЕСА_3 . У Бородянській селищній раді відсутня інформація про факти притягнення ОСОБА_2 до кримінальної чи адміністративної відповідальності. Заяв, скарг, повідомлень про порушення громадського порядку чи інших компрометуючих матеріалів від жителів, сусідів, Бучанського РУП ГУНП в Київській області, депутатів селищної ради до Бородянської селищної ради не надходило (т. 1, а.с. 131).

Згідно з копією висновку оцінки потреб особи ОСОБА_2 , що проводилося 03 липня 2023 року, основними ознаками СЖО та чинниками, що їх спричиняють є те, що в батька відсутня можливість спілкування з дитиною, приймати участь у вихованні та розвитку дитини, оскільки дитина знаходиться за кордоном, а в телефонному режимі мама не надає можливості для спілкування; тривалість існування проблем - понад 1 рік (т. 1, а.с. 132-133).

З копії акту № 14 оцінки потреб сім`ї/особи від 03 липня 2023 року вбачається, що в ході проведеного оцінювання зі слів ОСОБА_2 було встановлено, що він має неповнолітнього сина, який проживає разом із мамою. Батьківські обов`язки виконує, з 2018 по 2020 рік приймав активну участь у вихованні сина та регулярно з ним спілкувався. З 2021 року спілкування із сином відбувалося у телефонному режимі в зв`язку з пандемією COVID-19. З лютого 2023 року він не мав змоги спілкуватися з дитиною навіть у телефонному режимі. Заборгованості по аліментах немає, має бажання спілкуватися з дитиною, приймати участь у вихованні дитини, однак на даний час син знаходиться за межами території України та не має жодного способу комунікації з дитиною (т. 1, а.с. 134-137).

18 липня 2023 року ОСОБА_2 , через представника - адвоката Горбаченко М.О., звернувся до комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Броварської міської ради Броварського району Київської області із заявою, у якій просив розглянути питання щодо надання йому рішення про участь у вихованні його малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає разом із матір`ю ОСОБА_1 , оскільки він проживає окремо від дитини, але має бажання брати участь у вихованні дитини, визначивши дні та години побачень, а саме вихідні дні, канікули, свята. Також у даній заяві зазначено, що наразі дитина з мамою перебувають за кордоном (т. 1, а.с. 138).

Листом виконавчого комітету Броварської міської ради Броварського району Київської області № 9.02-03/01/230 від 27 липня 2023 року про надання роз`яснень щодо визначення порядку участі у вихованні дитини, ОСОБА_2 було повідомлено про те, що органом опіки та піклування попередньо розглядалося питання щодо надання висновку до суду про доцільність позбавлення його батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_6 . В ході розгляду питання було з`ясовано, що в зв`язку зі збройною агресією РФ проти України ОСОБА_1 разом із сином у березні 2022 року змушена була виїхати за межі України. Наразі вона з сином проживає у м. Цевен Федеративної Республіки Німеччина, про що свідчать копії посвідок, надісланих нею. Беручи до уваги те, що розгляд питання про визначення порядку участі одного з батьків у вихованні дитини розглядається за місцем проживання (перебування) дитини, розглянути порушене ним питання не є можливим. Дане питання можливо вирішити шляхом звернення із заявою до Міністерства юстиції України. У разі, якщо той з батьків, що проживає окремо від дитини, не заперечує проти постійного місця проживання дитини на території іноземної держави, він може ініціювати процедуру щодо забезпечення реалізації права доступу до дитини (т. 1, а.с. 139-140).

З копії довідки (рекомендації) від 03 серпня 2023 року вбачається, що дитячим психологом було проведено психологічну консультацію дитини ОСОБА_6 в присутності мами. У вказаній довідці зазначено, що були виявлені страхи відсутності батька. Психологічні прояви переживання, що не бачився з татом з 2017 по 2023 рік. Зустрічі з татом були у 2017-2018 роках 1 раз на 1-3 місяці, у 2019-2023 роках майже не було. Тато фактично самоусунувся від контакту з дитиною. Не проводив час разом та не сплачував вчасно аліменти. Довгі паузи в зустрічах тата з ОСОБА_8 призводять до того, що у ОСОБА_9 формуються психологічні травми від очікування та емоційної нестабільності, що призводить у Саші до станів емоційного та психологічного закривання і нестабільних психічних станів (т. 1, а.с. 192).

Рішенням виконавчого комітету Броварської міської ради Броварського району Київської області № 591 від 25 липня 2023 року затверджено висновок про недоцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 по відношенню до малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (т. 1, а.с. 106, 107-112).

У вказаному висновку зазначено, що 13 червня 2023 року надійшла заява ОСОБА_5 , яка представляє інтереси ОСОБА_1 , щодо надання висновку про доцільність позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_10 15 червня 2023 року спеціалістами служби за допомогою мобільного додатку «Viber» по відеозв`язку було проведено бесіду із ОСОБА_1 , яка повідомила, що в зв`язку зі збройною агресією РФ проти України в березні 2022 року разом із сином була змушена виїхати за межі України. Наразі вона з сином перебуває у м. Цевен Федеративної Республіки Німеччина. Розповіла, що з листопада 2014 року по грудень 2016 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 . У 2015 році народився син ОСОБА_4 . Коли хлопчику виповнилося вісім місяців у будинку де вони проживали сталася пожежа, в зв`язку з чим вона з сином переїхала в м. Бровари. Після розлучення син залишився проживати разом із нею. Зі слів ОСОБА_1 , батько близько трьох років не спілкувався із сином. 23 червня 2023 року спеціалістом служби було проведено бесіду з ОСОБА_2 у присутності його представника - ОСОБА_11 . В ході бесіди ОСОБА_2 розповів, що вони проживали разом. Згодом ОСОБА_1 із сином переїхала проживати в м. Бровари. Зазначив, що раз на два тижні приїздив до сина, купував іграшки, фрукти, солодощі, проводив із ним час, надавав кошти на відвідування сином гуртків і секцій (хореографія, карате, басейн). Неодноразово пропонував дружині повернутися, проте вона постійно вказувала на різні причини, які перешкоджали її поверненню. У 2019 році після запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню гострої респіраторної хвороби COVID-19, зустрічі з сином за його місцем проживання були припинені, проте батько продовжував спілкування з ним по телефону. Після вторгнення РФ на територію України, селище Бородянка було окуповане ворогом, у зв`язку з чим ОСОБА_2 не мав змоги евакуюватися та втратив зв`язок із сином. Згодом дізнався, що колишня дружина виїхала за межі України. Наголосив, що повністю виплатив борг зі сплати аліментів. Зазначив, що заперечує щодо позбавлення його батьківських прав по відношенню до малолітнього сина ОСОБА_4 , хоче з ним спілкуватися і приймати участь у його вихованні. 19 червня 2023 року по відеозв`язку з мобільного додатку «Viber» спеціалістом служби було проведено бесіду з малолітнім ОСОБА_4 . Хлопчик розповів, що наразі проживає з матір`ю у Федеративній Республіці Німеччина, ходить до школи, навчається у другому класі. Зазначив, що йому дуже подобається навчатися, має друзів. На прохання спеціаліста розповісти про свого батька, ОСОБА_4 повідомив, що в нього є тато, якого звати ОСОБА_12 , з яким не бачився кілька років. Наголосив, що хотів би його бачити та спілкуватися з ним онлайн. 12 липня 2023 року на засіданні комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Броварської міської ради Броварського району Київської області ОСОБА_1 , спілкування з якою відбувалося у режимі відеоконференції, зазначила, що до подачі позову до суду про позбавлення батьківських прав, ОСОБА_2 дитиною не цікавився і не телефонував до нього. Коли приїздив до сина, йому було соромно вийти з ним і пограти в м`яча. Зазначила, що після народження ОСОБА_4 лише вона займалася його лікуванням, коли перебувала з ним на стаціонарному лікуванні в обласній лікарні, батько лише один раз приїхав до дитини. Повідомила, що ОСОБА_2 не займався сином і не розвивав його. ОСОБА_2 повідомив, що після розлучення приїздив до сина, привозив подарунки. Наразі хоче спілкуватися із сином, бачитися з ним і приймати участь у його вихованні. Проте, на даний момент він не має такої можливості, оскільки ОСОБА_1 перебуває із сином за межами України та заблокувала його номер телефону. Враховуючи викладене, беручи до уваги факт, що ОСОБА_2 хоче спілкуватися із сином, приймати участь у його вихованні, піклуватися про його фізичний і духовний розвиток, орган опіки та піклування Броварської міської ради Броварського району Київської області вважає за недоцільне позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 по відношенню до малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (т. 1, а.с. 107-112).

Свідок ОСОБА_13 суду пояснила, що вона є дружиною брата позивачки. З відповідачем вона познайомилася приблизно у 2014 році. Сторони одружилися, у них народився син ОСОБА_4 . Сторони спочатку проживали у селищі ОСОБА_14 . Коли ОСОБА_4 виповнилося два місяці він захворів та був госпіталізований до лікарні. Потім відносини між сторонами зіпсувалися і позивачка переїхала проживати у ОСОБА_15 . Відповідач спочатку приїздив до сина. Останній раз вона (свідок) бачила відповідача у 2021 році, а саме перед тим, як ОСОБА_4 повинен був йти у школу. Розвитком ОСОБА_4 займалася мама та бабуся дитини. Наразі з 2022 року дитина знаходиться у Німеччині.

Свідок ОСОБА_16 суду пояснила, що вона є матір`ю позивачки. Коли онуку ОСОБА_4 виповнилося два місяці він захворів та був госпіталізований до лікарні, проте відповідач не відвідував дитину у лікарні та не допомагав. Відповідач сплачував аліменти, але не регулярно. Відповідач після того як позивачка переїхала проживати у ОСОБА_15 , приїздив до сина, проте не регулярно. Останній раз відповідач приїздив до ОСОБА_4 у січні 2021 року. Відповідач не вітав дитину з днем народження, був відсутній коли дитина йшла до школи. Коли почалася війна, відповідач не дзвонив та не цікавився долею дитини. Тільки зараз відповідач з`явився та почав писати повідомлення. Позивачка не перешкоджає відповідачу спілкуватися із сином, проте ОСОБА_4 сам не хоче спілкуватися із батьком.

Свідок ОСОБА_17 суду пояснила, що вона є матір`ю відповідача. Вказала, що відповідач одружився з позивачкою у 2014 році, сторони почали проживати у селищі Бабинці, у 2015 році у них народився син ОСОБА_4 . Після того як сталася пожежа у будинку і будинок у зв`язку із цим не опалювався, позивачка виявила бажання переїхати проживати разом з дитиною до своїх батьків у м. Бровари. Відповідач їздив до дитини, а через деякий час позивачка подала позов про розірвання шлюбу. Після цього відповідач також приїжджав до дитини, дарував подарунки та допомагав матеріально. Коли з кінця 2019 року почалося розповсюдження хвороби covid, на прохання позивачки, відповідач перестав приїжджати до сина, проте продовжив спілкуватися із ним по телефону, допомагав матеріально. Через повномасштабне вторгнення РФ на територію України у неї (свідка) місяць не було зв`язку з відповідачем. Після цього вона (свідок) дізналася, що у відповідача під час окупації селища Бабинці забрали телефон. Її син (відповідач у справі) сплачує аліменти на утримання дитини. Відповідач дуже любить свого сина та хоче з ним спілкуватися.

Свідок ОСОБА_18 суду пояснила, що вона є тіткою відповідача. Вказала, що відповідач одружився з позивачкою у 2014 році, сторони почали проживати у селищі Бабинці, у 2015 році у них народився син ОСОБА_4 . Після того як загорілася котельня у будинку і зникло опалення, позивачка була вимушена переїхати проживати разом з дитиною до своїх батьків у м. Бровари. Відповідач робив ремонт у будинку та їздив до дитини, дарував іграшки та допомагав матеріально. Після розлучення відповідач продовжував приїжджати до дитини, сплачував аліменти. У 2019 році коли почалося розповсюдження хвороби covid, позивачка попросила відповідача не приїжджати до дитини. Відповідач продовжив перераховувати гроші на утримання дитини. Відповідач любить свого сина та не хоче, щоб його позбавляли батьківських прав. Відповідач намагався зв`язатися із позивачкою, щоб поспілкуватися із сином, проте позивачка такої можливості не надала.

В якості правових підстав позову про позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав щодо його малолітнього сина, позивачка посилалася на пункт 2 частини першої статті 164 СК України, відповідно до якого мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону.

Згідно з ч. 3 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

За правилами статті 9 Конвенції про права дитини, держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини, батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Згідно до ч. 2, ч. 3 ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Частиною 4 ст. 155 Сімейного кодексу України передбачено, що ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України).

Пленум Верховного Суду України у п. 15, 16, 18 постанови № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» зазначив, що розглядаючи справи даної категорії, судам слід мати на увазі, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування вирішується лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи та характеру ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.

Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграф 57, 58).

Європейський суд з прав людини зауважує, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року).

Відповідно до правових висновків, викладених у низці постанов Верховного Суду, зокрема від 13 березня 2019 року у справі № 631/2406/15-ц, від 24 квітня 2019 року у справі № 331/5427/17, від 25 листопада 2019 року у справі № 640/15049/17, від 17 січня 2020 року у справі № 712/14772/17, від 29 січня 2020 року у справі № 127/31288/18, від 29 січня 2020 року у справі № 643/5393/17, від 08 квітня 2020 року у справі № 645/731/18, від 13 жовтня 2021 року у справі № 359/8130/19, позбавлення батьківських прав за пунктом 2 частини першої статті 164 СК України має такі особливості: ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками; позбавлення батьківських прав є виключною мірою, що тягне за собою правові наслідки, як для батька (матері), так і для дитини, передбачені статтею 166 СК України; розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це буде вважатись виправданим лише за виняткових обставин.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

У частині першій статті 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно з частиною першою статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Доведення обставин свідомого, умисного ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків, які можуть бути підставою позбавлення останнього батьківських прав, покладено на позивача.

Суд вважає, що матеріали справи не містять достатніх доказів того, що поведінка відповідача відносно свого малолітнього сина ОСОБА_4 є свідомим нехтуванням ним своїми батьківськими обов`язками щодо дитини. Під час розгляду справи відповідач заперечував щодо позбавлення його батьківських прав, повідомив суд, що до 2019 року він спілкувався із дитиною та виконував свої батьківські обов`язки щодо її утримання, у подальшому через covid таке спілкування відбувалося по телефону, а після повномасштабного вторгнення РФ на територію України спілкування із сином взагалі було обмежено, проте наразі він намагається вчиняти відповідні дії, спрямовані на участь у житті дитини, але вони не реалізовуються через те, що наразі дитина перебуває у Німеччині, а позивачка не надає йому можливості спілкуватися із сином по телефону. Він бере участь в утриманні дитини, сплачує аліменти.

Допитані у судовому засіданні свідки також підтвердили, що відповідач до 2021 року спілкувався із дитиною, а у подальшому через повномасштабне вторгнення РФ на територію України та виїзд дитини за кордон, спілкування відповідача із сином було обмежено. Позивачка також підтвердила, що до 2021 року відповідач спілкувався із дитиною, а наразі надсилає повідомлення щодо бажання поспілкуватися із дитиною, проте вона розцінює такі повідомлення як тиск у зв`язку із подачею нею позову.

Позбавлення батьківських прав з підстав ухилення батьків від виконання своїх обов`язків може мати місце лише тоді, коли таке ухилення має явний характер, тобто коли батьки не спілкуються та не виявляють прагнення до спілкування з дитиною, взагалі не піклуються та не намагаються піклуватися про матеріальний добробут і розвиток дитини.

Судом встановлено, що відповідач в міру своїх об`єктивних можливостей намагається встановити зв`язок із сином та виявляє до нього інтерес.

Враховуючи вищевикладене, з урахуванням вищезазначених норм права, обставин справи, а також того, що матеріали справи не містять достатніх доказів для обґрунтованого висновку про свідоме та умисне ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог у зв`язку із їх недоведеністю.

Керуючись ст. 10-13, 258, 259, 263-265, 273, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - орган опіки та піклування виконавчого комітету Броварської міської ради Київської області про позбавлення батьківських прав залишити без задоволення.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення суду складено 07 січня 2025 року.

СуддяМ.Герасименко