Справа №345/6822/24
Провадження № 2/345/226/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06.01.2025 р. м.Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді - Юрчака Л.Б.

секретаря - Пилипів Н.П.

розглянувши у підготовчому відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області №6справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом, суд -

В С Т А Н О В И В :

Позивачка звернулася до суду з вищевказаним позовом. Свої вимоги мотивує тим, що після смерті голови колгоспного двору - спадкодавця ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , котра померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , та після смерті члена колгоспного двору - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , котрий помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , - відкрилася спадщина на наступне спадкове майно, а саме: на будинковолодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 та яке складається із: А) житлового будинку під літерою «А», загальною площею 75,8 кв.м.; з яких житлова площа складає 58,1 кв.м.; допоміжна площа складає 17,7 кв.м.; Б) гаражу під літерою «Б», площею 28,6 кв.м.; В) сараю під літерою «В», площею 30,8 кв.м.; Г) сараю під літерою «В1», площею 41,9 кв.м.; Ґ) сараю під літерою «Г», площею 12,9 кв.м.; Д) вбиральні під літерою «Д», площею 1,0 кв.м.; Е) літньої кухні під літерою «Е», площею 31,0 кв.м.; Є) погребу під літерою «Є», площею 20,7 кв.м.; Ж) воріт під № 1, площею 7,9 кв.м.; З) огорожі під № 2, площею 8,8 кв.м.; И) огорожі під № 3, площею 48,0 кв.м.; І) криниці під № 4, площею 4,5 мПГ. Постановою № 438/02-31 від 25 липня 2024 року приватного нотаріуса Калуського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Лесюка П.В., позивачці відмовлено в видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок АДРЕСА_1 , в зв`язку з тим, що відповідно до свідоцтва про право власності на житловий будинок, яке видане 10.08.1988 року Новицькою сільською радою Калуського району Івано-Франківської області, житловий будинок належить членам колгоспного двору та не визначено частки кожного члена колгоспного двору в у спільній сумісній власності, та рекомендовано звернутися до суду. Вважає, що оскільки її конституційне право на власність порушено, а іншим способом його захистити в неї не має можливості, тому вона вимушена звернутися до суду за захистом свого права.

Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

Ухвалою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 16.12.2024р відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження.

У підготовче судове засідання позивачка ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_6. не з`явилися, однак у позовній заяві позивачка просила розгляд справи провести з участю її представника, з яким мною укладено угоду про надання правничої (правової) допомоги та винести рішення на підставі наявних в справі доказів. У свою чергу представник позивачки ОСОБА_6 подав суду заяву, в якій зазначив, що у зв`язку з повним визнанням відповідачами позову до початку розгляду справи по суті, просить суд провести розгляд справи в порядку письмового провадження у відсутності сторін та прийняти рішення на підставі наявних у справі доказів, позовні вимоги позивача підтримує та просить їх задоволити в повному обсязі.

У підготовче судове засідання відповідачка ОСОБА_2 не з`явилася, однак подала до суду заяву про відмову від своєї частки в майні колишнього колгоспного двору та про визнання позову, згідно якої просить суд провести розгляд справи в її відсутності, позовні вимоги визнає повністю, підтримує, та просить суд задоволити їх в повному обсязі та прийняти рішення на підставі наявних у справі доказів. Також ствердила, що добровільно відмовилася від свого законного права на частку в майні колишнього господарського двору та від участі у виділі права власності на частку в житловому будинку із відповідною часткою господарських будівель та споруд, а також від отримання свідоцтва на зазначене майно в користь позивачки.

У підготовче судове засідання відповідачка ОСОБА_3 не з`явилася, однак подала до суду заяву про відмову від своєї частки в майні колишнього колгоспного двору та про визнання позову, згідно якої просить суд провести розгляд справи в її відсутності, позовні вимоги визнає повністю, підтримує, та просить суд задоволити їх в повному обсязі та прийняти рішення на підставі наявних у справі доказів. Також ствердила, що добровільно відмовилася від свого законного права на частку в майні колишнього господарського двору та від участі у виділі права власності на частку в житловому будинку із відповідною часткою господарських будівель та споруд, а також від отримання свідоцтва на зазначене майно в користь позивачки.

Згідно абз. 3 п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи.

Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Зважаючи на те, що відповідачі по справі визнали вимоги позивача і це визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у відповідності до частини четвертої статті 206 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у справі доказів та ухвалити рішення про задоволення позову.

В судовому засіданні встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на житловий будинок по АДРЕСА_2 , яке видане на підставі рішення виконкому Калуської районної ради народних депутатів № 61 від 14 квітня 1988 року та яке зареєстроване в реєстрову книгу № 2 за реєстровим № 317 від 10.08.1988 року в Івано-Франківському ОБТІ, зазначений жилий будинок в цілому на праві особистої власності зареєстрований за колгоспним двором, головою якого є ОСОБА_4 (а.с. 30).

Відповідно до виписки №239 від 30.04.2024 р. з погосподарської книги № 10, сторінка 137, номер об`єкта по господарського обліку 849 Новицької сільської ради за 1986-1990 роки, згідно із записом в погосподарській книзі в домоволодінні за адресою АДРЕСА_2 , були зареєстровані:

1. ОСОБА_4 , 1947 р.н. - голова сім`ї;

2. ОСОБА_5 , 1957 р.н., - брат;

3. ОСОБА_7 , 1989 р.н. - племінниця.

4. ОСОБА_8 , 1990 р.н. - племінниця. (а.с. 24).

Окрім того, 23 квітня 1988 року позивачка ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уклала шлюб із членом колгоспного двору ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Їхній шлюб зареєстрований Новицькою сільською радою Калуського району Івано-Франківської області, актовий запис № 12 від 23.04.1988 року, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу Серія НОМЕР_1 , яке видане 23.04.1988 року Новицькою сільською радою Калуського району Івано-Франківської області (а.с. 12).

ІНФОРМАЦІЯ_6 народилася член колгоспного двору - старша дочка позивачки ОСОБА_10 , що підтверджується свідоцтвом про народження Серія НОМЕР_2 , яке видане 26.08.1989 року Новицькою сільською радою Калуського району Івано-Франківської області, актовий запис № 38 від 26.08.1989 року (а.с. 13).

ІНФОРМАЦІЯ_7 , народилася член колгоспного двору - молодша дочка позивачки ОСОБА_11 , що підтверджується свідоцтвом про народження Серія НОМЕР_3 , яке видане 05.11.1990 року Новицькою сільською радою Калуського району Івано-Франківської області, актовий запис № 49 від 05.11.1990 року (а.с. 18).

Відповідно до ст. 120 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності.

Колгоспний двір може мати у власності підсобне господарство на присадибній ділянці землі, що знаходиться в його користуванні, жилий будинок, продуктивну худобу, птицю та дрібний сільськогосподарський реманент відповідно до статуту колгоспу. Крім того, колгоспному двору належать передані в його власність членами двору їх трудові доходи від участі в громадському господарстві колгоспу або інше передане ними у власність двору майно.

У відповідності до ст. 121 того ж Кодексу володіння, користування і розпорядження майном колгоспного двору здійснюється за згодою всіх членів двору.

При відсутності згоди спір про володіння, користування або розпорядження майном колгоспного двору вирішується судом за позовом будь-якого члена двору, який досяг шістнадцяти років.

Згідно ч. 2 ст. 123 зазначеного вище Кодексу, розмір частки члена двору встановлюється, виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 20 від 22.12.1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» роз`яснено, що положення статтей 17, 18 Закону "Про власність" щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15 квітня 1991 року).

До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме:

а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, які до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору.

б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається, виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося.

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла колишній голова колгоспного двору ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_4 від 12.08.2019 року, яке видане Калуським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області, актовий запис № 163 від 12.08.2019 року (а.с. 25 ).

ІНФОРМАЦІЯ_4 помер колишній член колгоспного двору - чоловік позивачки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_5 від 13.12.2023 року, яке видане Калуським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Калуському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис № 1500 від 13.12.2023 року.

Спадкодавці заповітів не залишили.

Після смерті голови колгоспного двору - спадкодавця ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , котра померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , та після смерті члена колгоспного двору - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , котрий помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , - відкрилася спадщина на наступне спадкове майно, а саме: на будинковолодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 та яке складається із: А) житлового будинку під літерою «А», загальною площею 75,8 кв.м.; з яких житлова площа складає 58,1 кв.м.; допоміжна площа складає 17,7 кв.м.; Б) гаражу під літерою «Б», площею 28,6 кв.м.; В) сараю під літерою «В», площею 30,8 кв.м.; Г) сараю під літерою «В1», площею 41,9 кв.м.; Ґ) сараю під літерою «Г», площею 12,9 кв.м.; Д) вбиральні під літерою «Д», площею 1,0 кв.м.; Е) літньої кухні під літерою «Е», площею 31,0 кв.м.; Є) погребу під літерою «Є», площею 20,7 кв.м.; Ж) воріт під № 1, площею 7,9 кв.м.; З) огорожі під № 2, площею 8,8 кв.м.; И) огорожі під № 3, площею 48,0 кв.м.; І) криниці під № 4, площею 4,5 мПГ.

Вищезазначене підтверджується технічним паспортом на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 від 25.03.2024 року, який виготовлений ОКП «Івано-Франківське обласне бюро технічної інвентаризації» (а.с. 36-39) та витягом з Реєстру будівельної діяльності щодо інформації про технічні інвентаризації Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва, реєстраційний номер документу: ТІ01:7415-5177-6478-1066, інвентаризаційна справа № 5220 (а.с. 40-47).

Відповідно до Звіту про оцінку майна від 30 липня 2024 року, виконаного суб`єктом оціночної діяльності - ТОВ «ІМПЕРІЯ-2022», що діє на підставі сертифікату суб`єкта оціночної діяльності, виданого Фондом державного майна України № 106/2023 від 22.02.2023 року, ринкова вартість домоволодіння, загальною площею 75,8 кв. м., житловою площею 58,1 кв. м., , що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , становить 100 037 грн., (сто тисяч тридцять сім гривень нуль копійок) (а.с. 48-64)

Таким чином, загальна вартість спадкового майна становить100 037 грн. (сто тисяч тридцять сім гривень нуль копійок).

В установлений законом спосіб та строк, як колишній член колгоспного двору та спадкоємець першої черги за законом ОСОБА_1 , - звернулася до приватного нотаріуса Калуського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Лесюка П.В., з письмовою заявою про прийняття спадщини (а.с. 29).

Однак, постановою № 438/02-31 від 25 липня 2024 року приватного нотаріуса Калуського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Лесюка П.В., позивачці відмовлено в видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок АДРЕСА_1 , в зв`язку з тим, що відповідно до свідоцтва про право власності на житловий будинок, яке видане 10.08.1988 року Новицькою сільською радою Калуського району Івано-Франківської області, житловий будинок належить членам колгоспного двору та не визначено частки кожного члена колгоспного двору у спільній сумісній власності, та рекомендовано звернутися до суду (а.с. 28).

Крім позивачки, інших спадкоємців, які б протягом встановленого законом строку звернулись до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини в порядку ст. 1269 ЦК України та спадкоємців, передбачених ст.1261 ЦК України, які претендують на обов`язкову частку в спадщині, передбачену ст. 1241 ЦК України, а також проживаючих із спадкодавцем однією сім`єю без укладення шлюбу, немає. Спадковий договір від імені спадкодавців, не укладався.

Відповідачі по справі - колишні члени колгоспного двору - рідна дочка позивачки ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , та рідна дочка позивачки ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , від свого законного права на частку в майні колишнього колгоспного двору добровільно відмовились, від участі у виділі права власності на частку в житловому будинку із відповідною часткою господарських будівель та споруд, а також від отримання свідоцтва на вищезазначене майно, також добровільно відмовились та кожен з них надав персональну згоду на оформлення права власності на вищезазначене майно на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 що підтверджуєть заявами.

Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину, або не прийняти її.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до заяви позивачки до приватного нотаріуса Калуського районного нотаріального округу Лесюка П.В. про прийняття спадщини від 02.02.2024 року та заяви від 25.07.2024 року про видачу позивачці свідоцтва про право на спадщину за законом на вищезазначене спадкове майно, (спадкова справа № 24/2024), спадкоємець ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , - прийняла спадщину.

Окрім того, відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини, вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Таким чином, після смерті голови колгоспного двору - ОСОБА_4 , котра померла ІНФОРМАЦІЯ_2 та після смерті чоловіка позивачки - члена колгоспного двору ОСОБА_5 , котрий помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_1 прийняла спадщину.

За статтею 1 Першого Протоколу від 20.03.1952 року до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Стаття 41 Конституції України визначає, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку визначеному законом.

Частиною 1 ст. 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

У ст. 328 ЦК України зазначено, що право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Одним із способів набуття права власності є спадкування.

Так статті 1216, 1217 ЦК України, визначають, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ст. 1261 ЦК України позивачка є спадкоємцем за законом першої черги. Спадкоємців, які б в силу ст. 1241 ЦК України мали право на обов`язкову частку у спадщині немає.

У ч. 5 ст. 1268 ЦК України зазначено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

У відповідності до статті 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, передбачених ч. 2 ст. 16 ЦК України, є визнання права.

Стаття 386 ЦК України говорить про те, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності.

У ст. 392 ЦК України зазначено, що, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Через наявність відмови приватного нотаріуса, позивачка не може скористатися своїм правом на оформлення в установленому порядку спадщини та отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на нерухоме майно, яким є майно колишнього колгоспного двору - на житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами в цілому, які знаходяться по АДРЕСА_1 .

Отже, право на спадщину є самостійним майновим правом, яке виникає на підставі факту її прийняття та підлягає захисту в передбачений законом спосіб, і через відмову приватного нотаріуса у видачі позивачці, як спадкоємцю за законом, свідоцтва про право на спадщину, не може бути захищене в інший спосіб.

У п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008р. «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до положень ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпорядження майном. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Як вбачається із матеріалів справи позивачка не відмовилася від прийняття спадщини.

Згідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Статтею 12 ЦПК України, встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Частиною 1 ст. 80 ЦПК України на сторін покладено обов`язок доказування і подання доказів. Це положення є одним із найважливіших наслідків принципу змагальності. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ч. 6 ст. 80 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про задоволення позову.

На підставі ст.ст.355, 328, 372, 1216, 1223 ЦК Украни, керуючись ст.ст. 259, 263-265, 273, 354-355 ЦПК України суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом - задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , РНОКПП - НОМЕР_6 , право власності на наступне спадкове майно, яке належало спадкодавцю ОСОБА_4 , котра померла ІНФОРМАЦІЯ_11 та спадкодавцю ОСОБА_5 , котрий помер ІНФОРМАЦІЯ_12 , а саме на майно колишнього колгоспного двору - на житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами в цілому, які знаходяться по АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржене до Івано-Франківського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги через Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Головуючий: