Номер провадження 2-ві/754/1/25
Справа № 754/7907/23
У Х В А Л А

Іменем України

14 січня 2025 року Суддя Деснянського районного суду міста Києва Буша Н.Д., розглянувши заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Пономаренка Валерія Ігоровича про відвід судді Деснянського районного суду м. Києва Зотько Т.А. по цивільній справі № 754/7907/23, -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні судді Деснянського районного суду міста Києва Зотько Т.А. перебуває цивільна справа за позовом за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Служба у справах дітей виконавчого комітету Корсунь-Шевченківської міської ради, Служба у справах дітей та сім`ї Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації про визначення місця проживання малолітньої дитини та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи: Служба у справах дітей виконавчого комітету Корсунь-Шевченківської міської ради, Служба у справах дітей та сім`ї Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації про визначення місця проживання малолітньої дитини.

10.01.2025 року до суду подано заяву про відвід судді Деснянського районного суду міста Києва Зотько Т.А. від представника ОСОБА_1 - адвоката Пономаренка В.І.

Заява мотивована тим, що у провадженні судді Зотько Т.А. зосереджено одночасно три взаємопов`язані справи за участю тих самих сторін: справа №754/7907/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини; справа №754/5661/24 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів; справа №754/11247/23 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів та визначення місця проживання дітей. Така концентрація взаємопов`язаних справ у судді створює обґрунтовані сумніви в неупередженості з наступних причин: всі справи стосуються питань утримання та місця проживання дітей ОСОБА_2 ; в кожній справі досліджуються подібні обставини щодо виконання батьківських обов`язків, матеріального забезпечення дітей та умов їх проживання; висновки, зроблені в одній справі, неминуче впливають на формування позиції судді в інших справах; створюється ситуація, коли один суддя фактично формує всю практику щодо сімейних спорів за участю ОСОБА_2 ; різні підходи та строки розгляду справ демонструють очевидну упередженість. Суддя демонструє принципово різний підхід до розгляду взаємопов`язаних справ, що викликає обґрунтовані сумніви в її неупередженості.

Крім того, зазначає, що при ухваленні рішення по справі №754/5661/24, суддя Зотько Т.А. не навела жодного власного аналізу чи оцінки доказів, а просто відтворила позицію адвоката протилежної сторони. Суддя Зотько Т.А. фактично створила упереджене уявлення про матеріальні можливості батька щодо утримання дитини. Створює негативний образ батька, який нібито має кошти, але не бажає утримувати дитину. Формує упереджене ставлення до його спроможності забезпечувати потреби дитини. Унеможливлює справедливий розгляд питання про визначення місця проживання дитини, де матеріальне становище батьків є одним із критеріїв оцінки. Особливо показовим є те, що суддя використала банківські виписки не для встановлення реального доходу, а для формування негативного образу відповідача, що прямо свідчить про її упередженість.

Представник ОСОБА_1 - адвокат Пономаренко В.І. також зазначає, що наразі склалася ситуація, коли подальший розгляд справи про визначення місця проживання дитини цією ж суддею є неможливим, оскільки суддя Зотько Т.А. вже висловила свою позицію з усіх ключових питань, причому зробила це в рамках розгляду похідного спору про аліменти.

Таким чином, в обґрунтовування відводу вказано, що концентрація всіх справ щодо дітей перебуває на розгляді у одного ж судді. Суддя Зотько Т.А. демонструє різний підхід до розгляду подібних справ. Істотна різниця у строках розгляду. Преюдиційний вплив між справами. За суб`єктивним критерієм неупередженості судді встановлено: публічне висловлення позиції щодо спірних питань; формування негативного ставлення до однієї зі сторін; упереджена оцінка доказів; вибірковий підхід до розгляду справ.

Враховуючи сформовану суддею позицію щодо всіх ключових питань спору, справедливий та об`єктивний розгляд справи можливий лише після задоволення заяви про відвід та передачі справи іншому судді.

На підставі викладеного, адвокат Пономаренко В.І. просив суд відвести суддю Деснянського районного суду міста Києва Зотько Т.А. від розгляду цивільної справи №754/7907/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей виконавчого комітету Корсунь-Шевченківської міської ради про визначення місця проживання малолітньої дитини.

Статтею 40 ЦПК України, визначено порядок вирішення заявленого відводу та самовідводу.

Відповідно до ч. 2 ст. 40 ЦПК України, питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Частина 3 ст. 40 ЦПК України визначає, якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу, він вирішує питання про зупинення провадження у справі. У такому випадку вирішення питання про відвід судді здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Ухвалою судді Зотько Т.А. від 13.01.2025 про відвід судді визнано заяву, подану представником позивача ОСОБА_1 - адвокатом Пономаренком В.І., необґрунтованою. Передано заяву на розгляд іншого судді у порядку, встановленому ч. 1 ст. 33 ЦПК України.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Деснянського районного суду міста Києва від 13.01.2025 року для розгляду заяви про відвід судді Зотько Т.А. визначено суддю Буша Н.Д.

Відповідно до ч. 7 ст. 40 ЦПК України питання про відвід судді має бути розглянуто не пізніше двох днів із дня надходження заяви про відвід судді, а у випадку розгляду заяви про відвід суддею іншого суду - не пізніше десяти днів з дня надходження заяви про відвід судді.

Частиною 8 ст. 40 ЦПК України передбачено, що суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи.

Стаття 36 ЦПК України містить в собі вичерпний перелік підстав для відводу (самовідводу) судді.

Згідно до ч. 8, 9, 11 ст. 40 ЦПК України суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи. За ініціативою суду питання про відвід судді може вирішуватися у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неявка учасників справи у судове засідання, в якому вирішується питання про відвід судді, не перешкоджає розгляду судом питання про відвід судді.

У відповідності до положень п. 1.1. Бангалорських принципів поведінки судді від 19.05.2006 року, що схвалені Резолюцією Економічної та Соціальної ради ООН 27.07.2006 року № 2006/23, які адресовані суддям для використання, суддя повинен здійснювати свою судову функцію незалежно, виходячи виключно із оцінки фактів, відповідно до свідомого розуміння права, незалежно від будь-якого стороннього впливу, спонукань, тисків, погроз або втручання, прямого чи опосередкованого, здійснюваного з будь-якої сторони та маючого на меті будь-які цілі.

За приписами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Статтею 2 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" встановлено, що рішення Європейського суду з прав людини є обов`язковими для виконання Україною. Вказаний Закон прямо закріплює, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Європейський суд з прав людини розрізняє чи в конкретній справі існує яке - небудь переконання або особиста зацікавленість даного судді та вимоги, чи суддя забезпечує достатню гарантію, щоб виключити підозру в цьому. Крім того, згідно принципу, який є стабільним, суд має бути неупередженим і безстороннім.

У справі «Гаусшильдт проти Данії», «Мироненко і Мартиненко проти України» зазначається, що наявність безсторонності, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, має визначатися за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі «Гаусшильдт проти Данії» вказано, що потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного.

В п. 105 рішення ЄСПЛ у справі «Олександр Волков проти України» від 09.01.2013 року (заява № 21722/11) суд дійшов висновку про те, що «між суб`єктивною та об`єктивною безсторонністю не існує беззаперечного розмежування, оскільки поведінка судді не тільки може викликати об`єктивні побоювання щодо його безсторонності з точки зору стороннього спостерігача (об`єктивний критерій), а й може бути пов`язана з питанням його або її особистих переконань (суб`єктивний критерій). Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (рішення у справі «Мироненко і Мартиненко проти України»).

Конкретизуючи суб`єктивний критерій, Суд підкреслює, що поки не доведено інше, діє презумпція особистої безсторонності судді (рішення ЄСПЛ від 23.06.1981 у справі «Ле Комт (Le Compte), Ван Левен (Van Leuven) и Де Мейер (De Meyere) проти Бельгії»), як наслідок таку презумпцію спростувати досить складно, адже критерієм суб`єктивної безсторонності є відсутність з боку судді умисних або необережних дій чи висловлювань, які б свідчили про пряму чи опосередковану особисту зацікавленість у вирішенні справи або іншим чином давали б підстави сумніватися в його неупередженості.

Об`єктивно безстороннім є судовий орган, діяльність якого відповідає таким критеріям: забезпечується не лише здійснення правосуддя, а й зовнішній вияв того, що відбувається; суддею створено достатні гарантії для усунення об`єктивно виправданих підстав (і навіть потенційної можливості) побоюватися, що він, незалежно від особистої поведінки, не є безстороннім. При цьому, ЄСПЛ у справі «Ушаков та Ушакова проти України» 18 червня 2015 року вказує на те, що Суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності «поза розумним сумнівом». Згідно з його усталеною практикою доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій стосовно фактів, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою. Більше того, слід нагадати, що під час провадження на підставі Конвенції застосовується принцип affirmanti incumbit probatio (той, хто стверджує щось, повинен довести це твердження).

З огляду на зазначені в заяві обставини та підстави відводу у поданій заяві, суд вважає, що заявлений відвід не містить належних та підтверджених даних, які б свідчили про наявність таких обставин, які б викликали сумнів у неупередженості судді Зотько Т.А. у вирішенні справи, стороною заявника не наведені прямо передбачені законом обставини для відводу судді, які відповідно до приписів ст. 36 ЦПК України виключають участь судді у розгляді цивільної справи, а є лише власними припущеннями не аргументованими достатніми доводами.

Непогодження сторони з рішенням суду №754/5661/24 є підставою для подання апеляційної скарги, в якій зазначаються обставини, що підлягають перегляду та аргументи, які підтверджують неправильність або необґрунтованість на думку апелянта рішення суду.

Отже, посилання представника ОСОБА_1 - адвоката Пономаренка В.І. в заяві про відвід на незаконні, за його твердженням, процесуальні дії судді Зотько Т.А. та прийняті нею рішення по справі 754/5661/24 як на одну із підстав для відводу судді при розгляді цивільної справи № 754/7907/23 не можуть оцінюватись як сумнів у неупередженості судді в межах розгляду саме даної цивільної справи у розумінні приписів ст. 36 ЦПК України.

Таким чином, зважаючи на те, що заява про відвід не містить посилань на існування обставин, визначених саме ст. 36 ЦПК України, як підстав для відводу судді від розгляду саме цієї цивільної справи №754/7907/23, і наявних доказів упередженості судді при розгляді даної цивільної справи не надано і судом не встановлено, суд приходить до висновку, що дана заява про відвід судді є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 36-40, 260 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити представнику ОСОБА_1 - адвокату Пономаренку Валерію Ігоровичу у задоволені заяви про відвід судді Деснянського районного суду міста Києва Зотько Т.А. по цивільній справі № 754/7907/23.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено та підписано 14.01.2025 року.

Суддя Н.Д.Буша