ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2025 року

м. Черкаси

Справа № 707/1040/20
Провадження № 22-ц/821/1219/25, № 22-ц/821/1125/25
категорія: 304090100

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Василенко Л. І.,

суддів: Карпенко О. В., Новікова О. М.,

секретаря Дмитренко В. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси в режимі відеоконференції апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Поле» адвоката Тищенка Юрія Петровича, апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Корчинської Вікторії Іванівни на рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 04 квітня 2025 року та апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Корчинської Вікторії Іванівни, апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Поле» адвоката Тищенка Юрія Петровича на додаткове рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 06 травня 2025 року у цивільній справі за первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Поле», треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Змисловська Тетяна Василівна, приватний нотаріус Черкаського районного нотаріального округу Старовойтов Олександр Сергійович, про визнання договорів недійсними, витребування нерухомого майна із чужого незаконного володіння, скасування державної реєстрації, та за позовом третьої особи з самостійними вимогами ОСОБА_5 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Поле», ОСОБА_3 , треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Змисловська Тетяна Василівна, приватний нотаріус Черкаського районного нотаріального округу Старовойтов Олександр Сергійович, про визнання договору іпотеки недійсним у частині та про витребування майна із чужого незаконного володіння, у складі головуючого судді Морозова В. В., повний текст рішення складено 14 квітня 2025 року, повний текст додаткового рішення складено 09 травня 2025 року,

в с т а н о в и в :

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У травні 2020 року представник ОСОБА_1 адвокат М`ялук О. П. звернулась до суду із первісним позовом.

Позовні вимоги мотивувала тим, що 03 лютого 2016 року між громадянкою Республіки Білорусь ОСОБА_1 (позикодавець) та громадянином України ОСОБА_3 (позичальник) був укладений Договір позики грошових коштів, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального руту Міхірьовою O. A., зареєстрований в реєстрі за № 63.

За даним Договором, позивач передала у власність ОСОБА_3 грошові кошти у сумі 11790000 грн, що становили в еквіваленті 450000 доларів США, за встановленим сторонами курсом 1 (один) долар США = 26,20 грн. Також, сторони Договору домовилися, що позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві позику грошові кошти у тій самій сумі, що були передані йому позикодавцем у строк до 03.06.2016.

03 лютого 2016 року, для забезпечення виконання, взятого на себе позичальником за Договором позики грошових коштів від 03 лютого 2016 року зобов`язання, сторони уклали Іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Міхірьовою O. A., зареєстрований в реєстрі за № 64.

Згідно пункту 1.3. Іпотечного договору іпотекодавець (яким виступав позичальник ОСОБА_3 ) передав в іпотеку наступне майно:

а) дачний будинок з прибудовою, терасою та підвалом, Р-1, р, р', пд, загальною площею 150,1 кв.м, житловою площею 110 кв.м, який знаходиться за адресою:

АДРЕСА_1 , загальною площею 222 кв.м, житловою площею 153,7 кв.м, з надвірними спорудами: погріб під літ. «Ф», баня під літ. «У», навіс під літ. «Я», гараж під літ. «Т», огорожа під № 11-13, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 ;

в) нежитлові будівлі, які складаються з елінгу під літ. «Ш», господарського блоку під літ. «Ц», огорожі №7-10, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_3 ;

г) нежитлову будівлю, а саме гараж під літ. «С», який знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 .

02.06.2016 сторони уклали Договір про внесення змін до Договору позики грошових коштів від 03.02.2016, яким були внесені зміни щодо строку виконання зобов`язання за яким позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві позику у строк до 02.08.2016. Цього ж дня, сторони уклали Договір про внесення змін до Договору іпотеки від 03 лютого 2016 року, у зв`язку із зміною строку виконання основного зобов`язання.

02.07.2016 сторони уклали Договір про внесення змін до Договору позики грошових коштів від 03.02.2016, яким були внесені зміни щодо строку виконання зобов`язання, а саме строк встановлений до 02.09.2016.

Оскільки, після спливу тридцятиденного терміну з моменту отримання вимоги про повернення боргу (дата отримання - 16.01.2019) ОСОБА_3 грошові кошти позивачу не повернув, остання звернулася до державного реєстратора, щодо звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом переходу до ОСОБА_1 прав власності на предмет іпотеки.

Державний реєстратор позивачу відмовив та повідомив, що звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом переходу до позивача прав власності неможливо, оскільки, власником майна вказаного у Договорі іпотеки в даний момент є інша особа - ОСОБА_4

06.06.2019 позивачем було отримано інформаційну довідку, згідно з якою 05.12.2018 вона начебто уклала з ОСОБА_2 . Договір про відступлення прав вимоги за Договором позики грошових коштів, за яким ОСОБА_1 передала право вимоги за Договором позики грошових коштів від 03.02.2016 ОСОБА_2 . Договір посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Змисловською Т. В. та зареєстровано в реєстрі за № 2222.

У той же день 05.12.2018 було укладено Договір про відступлення прав за Іпотечним договором. Відповідно до умов якого, ОСОБА_1 , як первісний іпотекодержатель, передала право вимоги за Іпотечним договором від 03.02.2016 ОСОБА_2 , як новому іпотекодержателю. Договір посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Змисловською Т. В. та зареєстровано в реєстрі за № 2223.

Наголошує, що вказані договори ОСОБА_1 , не укладала і взагалі не мала наміру здійснювати відступлення прав вимог на користь інших осіб.

07.12.2018 право власності на зазначене у Іпотечному договорі майно було зареєстроване за ОСОБА_2 .

07.12.2018 ОСОБА_2 - позикодавець, укладає Договір позики із ОСОБА_4 - позичальником. Договір посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Змисловською Т. В., зареєстрований в реєстрі № 2237.

07.12.2018 для забезпечення виконання Договору позики від 07.12.2018 між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 укладається Договір іпотеки, який посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Змисловською Т. В., зареєстрований в реєстрі за № 2238.

За даним договором в іпотеку передається наступне майно:

1) дачний будинок з прибудовою, терасою та підвалом, Р-1, р, р', пд;

2) нежитлові будівлі, які складаються з елінгу під літ. «Ш», господарського блоку під літ. «ц», огорожі №7-10;

3) нежитлова будівля, а саме гараж під літ. «С»;

31.01.2019 здійснено державну реєстрацію права власності за ОСОБА_4 .

Інше ж майно - дачний будинок П-1, п, п', пд, мс, переходить у власність ОСОБА_4 на підставі Договорів купівлі-продажу.

11.02.2019 між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 укладено Договір купівлі продажу на 1/2 частину зазначеного майна.

Крім того, позивачу стало відомо, що незважаючи на те, що дане майно перебувало в іпотеці (була заборона на його відчуження) 17.01.2017 рішенням Черкаського районного суду Черкаської області визнано за ОСОБА_5 право власності на 1/2 частину зазначеного майна (справа № 707/246/16-ц). Право власності на ОСОБА_5 зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 13.08.2018.

11.02.2019 ОСОБА_5 уклала Договір купівлі-продажу на 1/2 частину зазначеного майна за адресою АДРЕСА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Змисловською Т. В.

13.03.2019 ОСОБА_4 укладає Договір позики із ОСОБА_6 та Договір іпотеки.

За час підготовки позовної заяви стало відомо, що власник зазначеного майна знову змінився, а саме стало відомо, що 28.01.2020 право власності на: а) дачний будинок з прибудовою, терасою та підвалом, Р-1, р, р', пд, б) дачний будинок П-1, п, п', пд, мс, з надвірними спорудами: погріб під літ. «Ф», баня під літ. «У», навіс під літ. «Я», гараж під літ. «Т», огорожа під № 11-13; в) нежитлові будівлі, які складаються з елінгу під літ. «Ш», господарського блоку під літ. «Ц», огорожі № 7-10; г) нежитлову будівлю, а саме гараж під літ. «С», було відчужено на користь ТОВ «Агрофірма «Поле» на підставі договорів купівлі-продажу, серія та номер 410, 412, 414, 416.

Вказує, що Договір про відступлення прав вимоги за Договором позики грошових коштів від 05.12.2018 та Договір про відступлення прав за Іпотечним договором від 05.12.2018 не укладала, довіреності на підписання та укладення вказаних договорів від її імені іншим особам не надавала, тому звернулася із заявою (повідомленням) про кримінальне правопорушення до органів поліції.

Відповідно до витягу з кримінального провадження № 0000467, внесеного до ЄДРДР 24.04.2019, проводиться досудове розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

Висновком експертного дослідження за результатами проведення почеркознавчого дослідження № 17-3/164 від 13.02.2020 встановлено, що «рукописний текст « ОСОБА_1 » на останній сторінці Договору відступлення прав за Іпотечним договором між ОСОБА_7 та ОСОБА_2 від 05.12.2018 (№ в реєстрі 2223), - виконано не ОСОБА_1 , а іншою особою.

Підпис від імені ОСОБА_1 біля рукописного тексту « ОСОБА_1 » на останній сторінці Договору відступлення прав за Іпотечним договором між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 від 05.12.2018 (№ в реєстрі 2223), - виконано не ОСОБА_1 , а іншою особою з наслідуванням підпису ОСОБА_1 .

Крім того, у Договорі про відступлення прав за Іпотечним договором від 05.12.2018 вказані дані тимчасової посвідки на постійне місце проживання позивача, яка на момент підписання даного Договору була недійсна, оскільки, по досягненню 45-річного віку посвідка підлягає обміну, тому позивачем 27.06.2017 було отримано нову посвідку на постійне місце проживання.

Вважає, що шахрайськими діями її фактично позбавлено права власності на вище зазначене майно (предмет іпотеки, вказаний у п. 1.3. Іпотечного договору), яке вибуло із її володіння незаконним шляхом та всупереч її волі.

Враховуючи, що Договір про відступлення прав вимоги за Договором позики грошових коштів від 05.12.2018 та Договір про відступлення прав за Іпотечним договором від 05.12.2018 є недійсними, усі подальші похідні від них правочини є незаконними, а об`єкти відчуження за даними правочинами підлягають поверненню на користь законного власника - ОСОБА_1 .

Зазначає, що п. 3.2.12. Іпотечного договору встановлено, що при укладанні цього Договору сторони, керуючись ч. 2 ст. 36 та ст. 37 ЗУ «Про іпотеку», обумовлюють і встановлюють застереження, що вони домовилися про позасудове врегулювання питання звернення стягнення на предмет іпотеки.

Оскільки у зазначений умовами Договору позики строк, а саме, у строк до 02.09.2016, ОСОБА_3 , не повернув грошові кошти тому, 31 жовтня 2018 року, відповідно до пункту 3.2.9. Іпотечного договору, позивачем було направлено ОСОБА_3 лист-повідомлення з вимогою у тридцятиденний строк, з моменту отримання даного листа-повідомлення повернути грошові кошти (отримані за Договором позики).

ОСОБА_3 повідомлено, про те, що у разі не повернення грошових коштів у тридцятиденний строк буде розпочато звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом переходу до іпотекодержателя ( ОСОБА_1 ) права власності на предмет іпотеки.

Однак, після спливу тридцятиденного терміну з моменту отримання листа-вимоги (08.11.2018 - дата отримання) ОСОБА_3 грошові кошти позивачу не повернув, тому, дотримуючись законодавчих норм та умов Договору іпотеки 15.01.2019 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Петренко О. А. ОСОБА_3 (позичальнику) було направлено заяву вих. № 189/02-24 від 18.12.2018 про передачу заяви гр. ОСОБА_1

ОСОБА_3 отримав заяву 16.01.2019, що підтверджується копією рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, тобто іпотекодержатель виконав обов`язок передбачений іпотечним застереженням та ч. 1 ст. 35 ЗУ «Про іпотеку».

Враховуючи вищенаведені правові норми позивач набула право власності на предмет іпотеки, вказаний у п. 1.3. Іпотечного договору, у відповідності до закону та Договорів.

Просила суд:

1) визнати недійсним Договір відступлення прав вимоги за Договором позики грошових коштів від 05.12.2018, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Змисловською Т. В., за реєстровим № 2222;

2) визнати недійсним Договір про відступлення прав за Іпотечним договором від 05.12.2018, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Змисловською Т. В., за реєстровим № 2223;

3) витребувати у власність ОСОБА_1 від ТОВ «Агрофірма «Поле» наступне майно:

а) дачний будинок з прибудовою, терасою та підвалом, Р-1, р, р', пд, загальною площею 150,1 кв.м, житловою площею 110 кв.м, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 49;

б) дачний будинок П-1, п, п', пд, мс, загальною площею 222 кв.м, житловою площею 153,7 кв.м, з надвірними спорудами: погріб під літ. «Ф», баня під літ. «У», навіс під літ. «Я», гараж під літ. «Т», огорожа під №11-13, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 49;

в) нежитлові будівлі, які складаються з елінгу під літ. «Ш», господарського блоку під літ. «Ц», огорожі №7-10, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_3 реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 49;

г) нежитлову будівлю, а саме гараж під літ. «С», який знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 49;

4) скасувати рішення про державну реєстрацію права та їх обтяжень прийняте державним реєстратором приватним нотаріусом Черкаського районного нотаріального округу Старовойтовим О. С., індексний номер: 50848394 від 28.01.2020, номер запису про право власності: 35220142, за яким право власності на дачний будинок з прибудовою, терасою та підвалом, Р-1, р, р', пд, загальною площею 150,1 кв.м., житловою площею 110 кв.м, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 49 належить ТОВ «Агрофірма «Поле»;

5) скасувати рішення про державну реєстрацію права та їх обтяжень прийняте державним реєстратором приватним нотаріусом Черкаського районного нотаріального округу Старовойтовим О. С., індексний номер: 50848121 від 28.01.2020 номер запису про право власності: 35219870, за яким право власності на дачний будинок П-1, п, п', пд, мс, загальною площею 222 кв.м, житловою площею 153,7 кв.м, з надвірними спорудами: погріб під літ. «Ф», баня під літ. «У», навіс під літ. «Я», гараж під літ. «Т», огорожа під №11-13, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 49 належить ОСОБА_4 ;

6) скасувати рішення про державну реєстрацію права та їх обтяжень прийняте державним реєстратором приватним нотаріусом Черкаського районного нотаріального округу Старовойтовим О. С., індексний номер 50850213 від 28.01.2020, номер запису про право власності: 35221688, за яким право власності на нежитлові будівлі, які складаються з елінгу під літ. «Ш», господарського блоку під літ. «Ц», огорожі №7-10, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 49 належить ОСОБА_4 ;

7) скасувати рішення про державну реєстрацію права та їх обтяжень прийняте державним реєстратором приватним нотаріусом Черкаського районного нотаріального округу Старовойтовим О. С., індексний номер: 50849126 від 28.01.2020, номер запису про право власності: 35220794 за яким право власності на нежитлову будівлю, а саме гараж під літ. «С», який знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 49.

12.10.2020 представником третьої особи із самостійними вимогами ОСОБА_5 адвокатом Клян А. Ф. подано до суду позов третьої особи з самостійними вимогами до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ТОВ «Агрофірма «Поле», ОСОБА_3 , треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Змисловська Т. В., приватний нотаріус Черкаського районного нотаріального округу Старовойтов О. С., про визнання договору іпотеки недійсним у частині та про витребування майна із чужого незаконного володіння.

Свої вимоги мотивували тим, що ОСОБА_5 є власницею 1/2 частини належного їй на праві спільної сумісної власності дачного будинку загальною площею 222 кв.м, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

Право власності ОСОБА_5 на 1/2 частки вищевказаного нерухомого майна виникло на підставі рішення Черкаського районного суду Черкаської області у цивільній справі № 707/246/16-ц від 17.01.2017 за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю та поділ майна.

На основі вказаного рішення у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно було зареєстровано 1/2 частку даного дачного будинку за ОСОБА_5 .

Проте, 07.02.2020 із відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно ОСОБА_5 стало відомо, що станом на 07.02.2020 належне їй нерухоме майно за реєстраційним номером 49 зареєстроване за ТОВ «Агрофірма «Поле».

Наскільки відомо ОСОБА_5 , 1/2 частки належного їй дачного будинку, вибула з її власності на підставі Договору купівлі-продажу № 158 від 11.02.2019, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Змисловською Т. В.

Зазначає, що не укладала жодного подібного договору, не відчужувала своє майно третім особам, не давала згоди на таке відчуження та нікого не уповноважувала здійснити продаж належного їй майна від її імені.

Реєстрації належного ОСОБА_5 нерухомого майна за ТОВ «Агрофірма «Поле» передували наступні рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень:

1. Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 44473935 від 07.12.2018, прийняте приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Змисловською Т. В. Внаслідок такого рішення ОСОБА_2 набула право власності на 1/2 частину дачного будинку ОСОБА_5 на підставі Іпотечного договору № 64 від 03.02.2016.

2. Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 45461071 від 11.02.2019, прийняте приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Змисловською Т. В. Внаслідок такого рішення ОСОБА_2 здійснила продаж 1/2 частки належного їй дачного будинку ОСОБА_4 (Договір купівлі-продажу № 159 від 11.02.2019).

3. Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 45460366 від 11.02.2019, прийняте приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Змисловською Т. В. Внаслідок такого рішення 1/2 частки будинку ОСОБА_5 була продана ОСОБА_4 (Договір купівлі-продажу № 158 від 11.02.2019).

4. Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 50848121 від 28.01.2020, прийняте приватним нотаріусом Черкаського районного нотаріального округу Старовойтовим О. С. Внаслідок такого рішення ОСОБА_4 здійснив продаж дачного будинку на підставі Договору купівлі-продажу № 410 від 28.01.2020 ТОВ «Агрофірма «Поле».

Вважає, що проведені приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Змисловською Т. В. та приватним нотаріусом Черкаського районного нотаріального округу Старовойтовим О. С. вищезазначені реєстраційні дії є незаконними та такими, що підлягають скасуванню, у зв`язку з чим звернулася до Міністерства юстиції України для захисту своїх порушених прав з відповідною скаргою.

В результаті розгляду вищевказаної скарги, 05.08.2020 Мінюст видав наказ 22645/5, яким скаргу ОСОБА_5 задовольнив частково та скасував рішення № 44473935 від 07.12.2018.

Незважаючи на скасовану реєстраційну дію, майно ОСОБА_5 знаходиться у незаконному володінні ТОВ «Агрофірма «Поле» та з незрозумілих причин 1/2 частки належного ОСОБА_5 дачного будинку витребовується позивачем.

ОСОБА_5 зазначає, що належне їй майно, а саме: 1/2 частка дачного будинку загальною площею 222 кв.м, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , вибуло з права власності ОСОБА_5 без достатньої правової підстави, однак належить саме їй, а не ТОВ «Агрофірма «Поле» чи позивачу.

Крім того, ОСОБА_5 переконана, що відсутні будь-які правові підстави для витребування належного їй майна на користь позивачки, що обґрунтовується наступним.

У період з 11.02.2011 до 23.11.2014 ОСОБА_5 та ОСОБА_3 проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу.

На час проживання однією сім`єю, а саме 13.12.2013 ОСОБА_3 придбав дачний будинок, а 03.02.2016 було укладено Іпотечний договір № 64 між ОСОБА_3 (іпотекодавець) та ОСОБА_1 (іпотекодержатель).

У січні 2016 року, до дати укладання Іпотечного договору, ОСОБА_5 зверталася до ОСОБА_3 із проханням оформити частину спільного майна на неї, оскільки дачний будинок був придбаний за час цивільного шлюбу, однак останній відмовився вирішити це питання мирним шляхом.

Відтак, 05.02.2016 ОСОБА_5 було подано позов до ОСОБА_3 про визнання дачного будинку об`єктом права сумісної власності та поділ такого майна. ОСОБА_5 наголошує, що на момент укладення Іпотечного договору ОСОБА_3 було достеменно відомо про зазначений позов ОСОБА_5 , однак ОСОБА_3 все рівно вчинив дії характерні недобросовісному співвласнику та передав дачний будинок в іпотеку без згоди іншого співвласника.

У червні та серпні 2016 року ОСОБА_3 та ОСОБА_1 вносили зміни до Іпотечного договору. Станом на момент внесення змін до Іпотечного договору, ОСОБА_3 знав, що існує спір про поділ спільного дачного будинку та брав участь у справі, однак, незважаючи на це, ніяким чином не відобразив у відповідних Договорах про внесення змін до Іпотечного договору інформацію про те, що дачний будинок є спільною сумісною власністю і його частка належить ОСОБА_5 , а також те, що такий дачний будинок може бути переданий в іпотеку лише за згодою усіх співвласників.

Про існування вказаного Іпотечного договору ОСОБА_5 не знала, ніякої згоди на передачу свого майна та майна, що раніше знаходилось у спільній сумісній власності подружжя ОСОБА_5 та ОСОБА_3 не давала. Підтверджує, що ніколи не давала жодної згоди на відчуження як майна, що знаходилось у спільній власності, так і майна, що було виключно її власності.

Вважає, шо ОСОБА_3 свідомо ввів позивача в оману та вказав недостовірну інформацію під час укладання Іпотечного договору, доказом чого є рішення у справі № 707/246/16-ц від 16.03.2017, яким підтверджено законне право ОСОБА_5 на 1/2 частки дачного будинку. Вказане рішення набрало законної сили та залишене без змін апеляційною та касаційною інстанціями.

Зазначає, що 07.12.2018 та 11.02.2019 невідома особа - ОСОБА_2 здійснила ряд незаконних реєстраційних дій, внаслідок яких право власності на об`єкт нерухомого майна з реєстраційним номером: 49, що належить ОСОБА_5 , перейшло до іншої особи.

Відповідно до Договору про відступлення прав вимоги за Іпотечним договором № 64 від 03.02.2016 новим іпотекодержателем стала ОСОБА_2 , яка, всупереч вимогам законодавства України, перереєструвала спірне майно на своє ім`я.

Вважає, що реєстраційні дії, вчинені після рішення № 44473935 від 07.12.2018, що було скасоване Наказом № 2645/5, не мають жодних правових наслідків.

До всіх вищезазначених правовідносин щодо переходу права власності на 1/2 частки дачного будинку від неї до інших осіб ОСОБА_5 відношення не мала, вказані дії не вчиняла та не була обізнана про них аж до 07.02.2020.

Наголошує, що наявність іпотеки не є тотожним поняттям із правом власності. Право власності на майно виникає внаслідок реєстрації такого майна, яке, зокрема, може бути здійснено на підставі застереження про задоволення вимог іпотекодержателя. Тобто, право власності на витребуване позивачем майно не перейшло до ОСОБА_8 , а відтак і віндикація в даному випадку неможлива, оскільки позивач не була ні власником, ні володільцем майна - відсутні підстави для задоволення вимог про витребування майна на користь ОСОБА_8 .

Просила суд:

1) визнати недійсним Іпотечний договір № 64 від 03.02.2016, який посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Міхірьовою О. А. в частині передачі в іпотеку майна, а саме: дачного будинку загальною площею 222 (кв.м), який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 ;

2) витребувати у власність ОСОБА_5 із незаконного володіння ТОВ «Агрофірма «Поле» нерухоме майно, а саме: 1/2 частку дачного будинку загальною площею 222 (кв.м), який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 ;

3) стягнути з відповідачів на її користь судові витрати.

Також, просить повністю відмовити у первісних позовних вимогах ОСОБА_1 .

Ухвалою суду від 07.06.2021 прийнято позов третьої особи з самостійними вимогами ОСОБА_5 до провадження суду.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 04 квітня 2025 року у задоволенні первісного позову ОСОБА_1 відмовлено повністю.

Зустрічний позов третьої особи з самостійними вимогами ОСОБА_5 задоволено повністю.

Визнано недійсним Іпотечний договір № 64 від 03.02.2016, який посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Міхірьовою О. А. в частині передачі в іпотеку майна, а саме: дачного будинку загальною площею 222 (кв.м), який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

Витребувати у власність ОСОБА_5 із незаконного володіння ТОВ «Агрофірма Поле» нерухоме майно, а саме: 1/2 частку дачного будинку загальною площею 222 (кв.м), який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

Стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ТОВ «Агрофірма Поле» та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 судовий збір у розмірі 11350,80 грн по 2837,70 грн з кожного.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ТОВ «Агрофірма Поле» та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 витрати на проведення судової почеркознавчої експертизи у розмірі 14338,80 грн, по 5384,70 грн з кожного.

Рішення суду мотивоване тим, що обраний ОСОБА_7 спосіб захисту є неефективним, оскільки ОСОБА_1 не реалізувала своє право на звернення стягнення на предмет іпотеки та не зареєструвала право власності на майно, яке є предметом іпотеки, тому і не є власником вказаного майна та не може звертатись до суду з вимогою про витребування у її власність майна від ТОВ «Агрофірма поле», тому відсутні підстави для задоволення вказаної позовної вимоги.

Щодо вимог позивача про скасування рішень про державну реєстрацію права та їх обтяжень № 50848394, № 50848121, № 50850213, № 50849126, які прийнято державним реєстратором приватним нотаріусом Черкаського районного нотаріального округу Старовойтовим О. С. 28.01.2020, то суд дійшов висновку, що вказані вимоги є похідними від вимоги про витребування у власність майна від ТОВ «Агрофірма Поле», тому також не підлягають до задоволення.

Суд дійшов висновку, що Іпотечний договір № 64 від 03.02.2016, укладений з порушенням норм законодавства України, під впливом обману зі сторони ОСОБА_3 , що є підставою для визнання такого Договору недійсним у частині передачі в іпотеку 1/2 частини майна, яке на праві власності належить ОСОБА_5 .

Судом зазначено, що ОСОБА_5 доведено, що спірне майно вибуло з її законного володіння без достатніх правових підстав.

Короткий зміст заяви про ухвалення додаткового рішення

16.04.2025 від представника третьої особи із самостійними вимогами на предмет спору ОСОБА_5 адвоката Клян А. Ф. надійшла заява про стягнення витрат на професійну правничу допомогу разом з додатками та доказами її направлення іншим учасникам справи, яку скеровано поштою 09.04.2025, у якій представник третьої особи із самостійними вимогами на предмет спору, посилаючись на норми законодавства та судової практики, просить суд ухвалити додаткове рішення у справі № 707/1040/20 про стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ТОВ «Агрофірма Поле» та ОСОБА_3 витрат на професійну правничу допомогу на користь ОСОБА_5 у розмірі 169816,44 грн.

Короткий зміст додаткового рішення суду першої інстанції

Додатковим рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 06 травня 2025 року заяву задоволено частково.

Ухвалено додаткове рішення щодо розподілу судових витрат у цивільній справі № 707/1040/20.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ТОВ «Агрофірма Поле» та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 витрати на професійну правничу допомогу в сумі 130000 грн, по 32500 грн з кожного.

У задоволенні решти вимог заяви відмовлено.

Додаткове рішення мотивовано тим, що третьою особою доведено факт понесення нею витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 169816,44 грн.

Разом з тим, при визначені розміру компенсації третій особі витрат на правничу допомогу, суд врахував доводи викладені у клопотаннях представника позивача за первісним позовом та представника відповідача за позовом третьої особи ОСОБА_1 адвоката Корчинської В. І. і представника відповідача за первісним та позовом третьої особи ТОВ «Агрофірма Поле» Тищенка Ю. П. про зменшення витрат на правову допомогу, категорію справи, яка є складною, адже судом одночасно розглядались первісний позов та позов третьої особи з самостійними вимогами, кількість судових засідань, в яких брали участь представники, тривалий час розгляду справи, обсяг фактичних витрат, понесених ОСОБА_5 їх необхідність та доцільність. Керуючись принципом законності, співмірності та справедливості суд дійшов висновку про зменшення витрат на правову допомогу та стягнути з відповідачів на користь третьої особи витрати на правову допомогу у розмірі 130000 грн, що буде відповідати принципу справедливості та розумності.

Короткий зміст вимог апеляційних скарг

В апеляційній скарзі, поданій в інтересах ОСОБА_1 , адвокат Корчинська В. І. просить скасувати рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 04 квітня 2025 року в частині, постановити у справі нове рішення, яким надати оцінку (визнати) неукладеними:

1) Договір відступлення прав вимоги за Договором позики грошових коштів від 05.12.2018, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Змисловською Т. В., за реєстровим № 2222;

2) Договір про відступлення прав за Іпотечним договором від 05.12.2018, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Змисловською Т. В., за реєстровим № 2223;

3) скасувати рішення про державну реєстрацію права та їх обтяжень прийняте державним реєстратором приватним нотаріусом Черкаського районного нотаріального округу Старовойтовим О. С., індексний номер: 50848394 від 28.01.2020, номер запису про право власності: 35220142, за яким право власності на дачний будинок з прибудовою, терасою та підвалом, Р-1, р, р', пд, загальною площею 150,1 кв.м, житловою площею 110 кв.м, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 49 належить ТОВ «Агрофірма «Поле»;

5) скасувати рішення про державну реєстрацію права та їх обтяжень прийняте державним реєстратором приватним нотаріусом Черкаського районного нотаріального округу Старовойтовим О. С., індексний номер: 50848121 від 28.01.2020 номер запису про право власності: 35219870, за яким право власності на дачний будинок П-1, п, п', пд, мс, загальною площею 222 кв.м, житловою площею 153,7 кв.м, з надвірними спорудами: погріб під літ. «Ф», баня під літ. «У», навіс під літ. «Я», гараж під літ. «Т», огорожа під №11-13, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 49 належить ОСОБА_4 ;

6) скасувати рішення про державну реєстрацію права та їх обтяжень прийняте державним реєстратором приватним нотаріусом Черкаського районного нотаріального округу Старовойтовим О. С., індексний номер 50850213 від 28.01.2020, номер запису про право власності: 35221688, за яким право власності на нежитлові будівлі, які складаються з елінгу під літ. «Ш», господарського блоку під літ. «Ц», огорожі №7-10, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 49 належить ОСОБА_4 ;

7) скасувати рішення про державну реєстрацію права та їх обтяжень прийняте державним реєстратором приватним нотаріусом Черкаського районного нотаріального округу Старовойтовим О. С., індексний номер: 50849126 від 28.01.2020, номер запису про право власності: 35220794 за яким право власності на нежитлову будівлю, а саме гараж під літ. «С», який знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 49.

8) витребувати у власність ОСОБА_1 від ТОВ «Агрофірма «Поле» наступне майно:

а) дачний будинок з прибудовою, терасою та підвалом, Р-1, р, р', пд, загальною площею 150,1 кв.м., житловою площею 110 кв.м, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 49;

б) 1/2 дачного будинку П-1, п, п', пд, мс, загальною площею 222 кв.м, житловою площею 153,7 кв.м, з надвірними спорудами: погріб під літ. «Ф», баня під літ. «У», навіс під літ. «Я», гараж під літ. «Т», огорожа під № 11-13, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 49;

в) нежитлові будівлі, які складаються з елінгу під літ. «Ш», господарського блоку під літ. «Ц», огорожі №7-10, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_3 реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 49;

г) нежитлову будівлю, а саме гараж під літ. «С», який знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 49.

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення суду оскаржується в частині. З урахуванням обставин, встановлених в ході судового розгляду, скаржник вважає підставним витребування з чужого незаконного володіння ТОВ «Агрофірма Поле» 1/2 частки дачного будинку загальною площею 222 кв. м, який знаходиться за адресою АДРЕСА_2 у власність позивача за зустрічним позовом ОСОБА_5 , право власності на яке виникло у позивачки на підставі судового рішення від 17.01.2017.

Зазначає, що в іншій частині оскаржуване рішення є незаконним і підлягає скасуванню.

Вважає, що схема неправомірного заволодіння майном позивачів за первісним та зустрічним позовами вчинялась ідентично, одними ж і тими ж особами, а саме: ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , приватний нотаріус Змисловська Т. В., а висновки суду щодо оцінки вказаних обставин непослідовні та суперечливі.

Вважає, що висновок суду, що ОСОБА_1 не реалізувала своє право на звернення стягнення на іпотечне майно в позасудовому порядку є помилковим, адже у викладені фактів суд зазначає, що позивач звернулась за таким стягненням у власність, з дотриманням усіх, визначених законом вимог, проте не змогла його реалізувати, оскільки майно протиправно відчужене третіми особами.

Вказує, що суд не може покласти відповідальність за протиправні дії третіх осіб на позивача.

При цьому зауважує, що Іпотечний договір від 03.02.2016, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 є чинним і діючим, а обраний нею спосіб захисту ґрунтується на діючому законодавстві і відповідає договірним приписам.

Не погоджуючись із рішенням суду, ТОВ «Агрофірма Поле» подало апеляційну скаргу в якій просить скасувати рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 04 квітня 2025 року в частині витребування у власність ОСОБА_5 із незаконного володіння ТОВ «Агрофірма Поле» нерухоме майно, а саме: 1/2 частки дачного будинку загальною площею 222 (кв.м), який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , стягнення на користь ОСОБА_5 судового збору у розмірі 2837,7 грн, витрат на проведення почеркознавчої експертизи 5384,70 грн та ухвалити в цій частині нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 до ТОВ «Агрофірма Поле» про витребування у власність 1/2 частку дачного будинку загальною площею 222 (кв.м), який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 відмовити повністю.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом не враховано практику Верховного Суду з приводу того, що, вирішуючи спір про витребування майна, суди повинні передусім перевіряти добросовісність набуття такого майна у власність, а також неприпустимості покладення на правомірного набувача надмірного тягаря через втручання у право на мирне володіння майном.

Більше того, судом першої інстанції застосовано формальний підхід до вирішення спору в даній частині, що полягає у використанні сталої судової практики у даних правовідносинах, без врахування того, що обставини кожної справи є різними, а тому підхід до вирішення спору має ґрунтуватися на дослідженні всіх обставин у сукупності.

Не погоджуючись із додатковим рішенням суду, представником ОСОБА_1 адвокатом Корчинською В. І. подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати додаткове рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 09 травня 2025 року в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 витрат на правничу допомогу. Ухвалити нове додаткове рішення, яким в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 витрат на професійну правничу допомогу в сумі 32500 грн відмовити.

Апеляційну скаргу мотивує тим, що оскаржуване рішення є безпідставним та необґрунтованим, постановленим з порушенням як норм процесуального права, так і без врахування основоположних принципів співмірності та розумності судових витрат, судом грубо порушено право на справедливий суд.

Зазначає, що порушення судом норм процесуального права унеможливили іншій стороні доводити неспівмірність витрат на правничу допомогу.

Не погоджуючись із додатковим рішенням суду, ТОВ «Агрофірма Поле» подало апеляційну скаргу в якій просить скасувати рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 06 травня 2025 року в частині стягнення з ТОВ «Агрофірма Поле» на користь ОСОБА_5 витрат на правничу допомогу. Ухвалити нове додаткове рішення, яким в частині стягнення з ТОВ «Агрофірма Поле» на користь ОСОБА_5 витрати на професійну правничу допомогу в сумі 32500 грн відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не перевірив та не встановив, що ТОВ «Агрофірма «Поле» є по суті потерпілою особою.

Крім того, саме дії представника ОСОБА_5 призвели до того, що остання не дізналась про своє порушене речове право.

У відзиві ТОВ «Агрофірма «Поле» на апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Корчинської В. І. просить суд відмовити в задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 та залишити рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 04 квітня 2025 року в частині відмовити в задоволенні вимог первісного позову ОСОБА_1 без змін.

Вважає, що Черкаським районним судом Черкаської області правомірно відмовлено в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 і рішення суду в частині відмови у задоволенні первісного позову ОСОБА_1 не підлягає скасуванню.

Зазначає, що судом першої інстанції не порушено норм матеріального права і відповідач погоджується, що наданий позивачем доказ є недопустимим, а тому не може підтверджувати обставини, зазначені ОСОБА_1 у своєму позові.

У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «Агрофірма «Поле», представник ОСОБА_5 адвокат Клян А. Ф. просить суд відмовити в її задоволенні, а додаткове рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 06 травня 2025 року залишити без змін.

Вважає скаргу ТОВ «Агрофірма «Поле» безпідставною, необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Наголошує, що додаткове рішення є законним та обґрунтованим, ухваленим відповідно до норм матеріального та процесуального права, з повним і всебічним з`ясуванням обставин справи та урахування висновків Верховного Суду та судової практики Європейського суду з прав людини, а доводи апеляційної скарги ТОВ «Агрофірма «Поле» цього не спростовують.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , представник ОСОБА_5 адвокат Клян А. Ф. просить суд відмовити в її задоволенні, а рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 04 квітня 2025 року залишити без змін.

Вважає, що рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 04.04.2025 є законним, обґрунтованим, ухваленим відповідно до норм матеріального та процесуального права, з повним і всебічним з`ясуванням обставин справи та урахуванням висновків Верховного Суду та судової практики Європейського суду з прав людини, а доводи апеляційної ОСОБА_1 цього не спростовують.

Наголошує, що ніколи не надавала згоди на відчуження як майна, що знаходиться у спільній сумісній власності, так і майна, що було виключно її власністю. При цьому позивач ОСОБА_1 не була володільцем майна, тому відсутні підстави для задоволення вимог про витребування майна на її користь, про що вірно зазначено в оскаржуваному рішенні.

У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «Агрофірма «Поле», представник ОСОБА_5 адвокат Клян А. Ф. просить суд відмовити в її задоволенні, а рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 04 квітня 2025 року залишити без змін.

Вважає, що рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 04.04.2025 є законним, обґрунтованим, ухваленим відповідно до норм матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної ОСОБА_1 цього не спростовують.

Зазначає, що оскаржуване судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення, оскільки судом надана оцінка всім важливим аргументам сторін, а твердження скаржника про те, що судом застосовано формальний підхід до вирішення спору є надуманим та таким, що не відповідає дійсним обставинам справи.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 на додаткове рішення, представник ОСОБА_5 адвокат Клян А. Ф. просить суд відмовити в її задоволенні, а додаткове рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 06 травня 2025 року залишити без змін.

Вважає, що доводи скаржника суперечать процесуальному законодавству.

Зазначає, що суд першої інстанції належним чином оцінив надані докази, встановив дійсні обставини справи та ухвалив законне і обґрунтоване рішення.

Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції

03.02.2016 між громадянкою Республіки Білорусь ОСОБА_1 (Позикодавець) та громадянином України ОСОБА_3 (Позичальник) укладено Договір позики грошових коштів, відповідно до якого позикодавець передає у власність позичальника грошові кошти у сумі 11790000 грн, що становить в еквіваленті 450000 доларів США. Позичальник зобов`язався повернути позикодавцеві позику у строк до 03.06.2016. Вказаний Договір позики посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Міхірьовою О. А. та зареєстровано у реєстрі за № 63 (т. 1 а.с. 25-26).

02.06.2016 між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 укладено Договір про внесення змін до Договору позики грошових коштів, який посвідчено 03.02.2016 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Міхірьовою О. А. та зареєстровано у реєстрі за № 63, відповідно до якого сторони внесли зміни щодо строку повернення грошових коштів, а саме продовжили його до 02.08.2016. Вказаний Договір позики посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Міхірьовою О. А. та зареєстровано у реєстрі за № 478 (т. 1 а.с. 27).

02.08.2016 між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 укладено Договір про внесення змін до Договору позики грошових коштів, який посвідчено 03.02.2016 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Міхірьовою О. А. та зареєстровано у реєстрі за № 63, відповідно до якого сторони внесли зміни щодо строку повернення грошових коштів, а саме продовжили його до 02.09.2016. Вказаний Договір позики посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Міхірьовою О. А. та зареєстровано у реєстрі за № 587 (т. 1 а.с. 28).

03.02.2016 між громадянкою Республіки Білорусь ОСОБА_1 (Іпотекодержателем) та громадянином України ОСОБА_3 (Іпотекодавцем) укладено Іпотечний договір, який посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Міхірьовою О. А. та зареєстровано у реєстрі за № 64 (т. 1 а.с. 29-32).

Відповідно до п. 1.1. Іпотечного договору, цей Договір забезпечує вимоги Іпотекодержателя, що випливають з Договору позики грошових коштів від 03.02.2016, посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Міхірьовою О. А. та зареєстровано у реєстрі за № 63, який передбачає надання позики у сумі 11790000 грн, що становить в еквіваленті 450 000 доларів США за встановленим сторонами курсом 1 долар США = 26 грн 20 коп. до 03.06.2016 включно, без сплати відсотків, укладеного між Іпотекодержателем та Іпотекодавцем, за умовами якого, останній зобов`язується повернути суму позики до 03.06.2016 року включно; сплатити неустойку штраф(пеню) та відшкодувати збитки у випадках передбачених цим Договором іпотеки та можливими договорами про внесення змін до Договору позики та цього Договору іпотеки та можливими договорами про внесення змін до Договору позики та цього Договору іпотеки (Далі «Основне зобов`язання»).

Відповідно до п. 1.3. Іпотечного договору, в забезпечення виконання основного зобов`язання, іпотекодавець на умовах, передбачених цим Договором, передає в іпотеку:

а) дачний будинок з прибудовою, терасою та підвалом, Р-1, р, р', пд, загальною площею 150,1 кв.м, житловою площею 110 кв.м, який знаходиться адресою:

АДРЕСА_1 , загальною площею 222 кв.м, житловою площею 153,7 кв.м, з надвірними спорудами: погріб літ, «Ф», баня під літ. «У», навіс під літ. «Я», гараж під літ. «Т», огорожа під №11-13, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 ;

в) нежитлові будівлі, які складаються з елінгу під літ. «Ш», господарського блоку під літ. «Ц», огорожі № 7-10, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_3 ;

г) нежитлову будівлю, а саме гараж під літ. «С», який знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 (т. 1 а.с. 29).

У п. 1.5. Іпотечного договору зазначено про те, що Іпотекодавець підписанням цього Договору стверджує, що Предмет іпотеки вказаний в п. 1.3. цього Договору, на момент посвідчення цього Договору не відчужений будь-яким способом, не є внеском до статутних фондів (капіталів) юридичних осіб, не зданий в оренду, не заставлений, в спорі, під забороною (арештом) та в податковій заставі не перебуває, не є предметом судового спору, іпотекою, правами третіх осіб, як в Україні так і за її межами - не обтяжений, вимог до нього, в тому числі і незареєстрованих в установленому законом порядку, не існує, на Предмет іпотеки може бути звернено стягнення, Предмет іпотеки не є часткою (паєм).

Згідно з Інформаційними довідками від 03 лютого 2016 року, наданими з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відомості про наявність обтяжень та реєстрації іпотек щодо Предмету іпотеки цього Договору - відсутні. Відсутність податкової застави підтверджується витягом, наданим з Державного реєстру обтяжень рухомого майна 03 лютого 2016 року (т. 2 а.с. 243-250).

Пунктом 1.5 Іпотечного договору визначено, що предмет іпотеки, вказаний в п. 1.3. цього Договору, є особистою приватною власністю Іпотекодавця - ОСОБА_3 , оскільки він або набувався в дар, або за особисті кошти Іпотекодавця, а також на момент набуття права власності на нього в зареєстрованому шлюбі та фактичних шлюбних відносинах він не перебував та ні з ким не проживав однією сім`єю без укладання шлюбу та особи, які б могли поставити питання про визнання за ним права власності, у тому числі відповідно до статей 65, 74 та 97 СК України, відсутні, що підтверджується відповідною заявою Іпотекодавця, що призначена для зберігання у справах нотаріуса, зміст якої доведений до Іпотекодержателя (т. 1 а.с. 29).

У п. п. 2.7., 2.11., 2.12. Іпотечного договору зазначено про те, що у разі порушення Основного зобов`язання, забезпеченого іпотекою, Іпотекодержатель набуває право звернення стягнення на Предмет іпотеки. Звернення стягнення на Предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог Іпотекодержателя. До повного виконання Основного зобов`язання правовстановлюючі документи на Предмет іпотеки залишаються на зберіганні у Іпотекодержателя (т.1 а.с. 30 зворот).

Пунктом 3.2.8. Іпотечного договору визначено, що у разі порушення Боржником Основного зобов`язання, Іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за Основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на Предмет іпотеки, яке здійснюється на підставах: рішення суду; виконавчого напису нотаріуса; застереження про задоволення вимог Іпотекодержателя, яке є частиною цього Договору; за окремим договором між Іпотекодавцем та Іпотекодержателем про задоволення вимог Іпотекодержателя, що може бути укладений Сторонами в майбутньому (т.1 а.с. 31 зворот).

Пунктами 3.2.12., 3.2.13. Іпотечного договору визначено, що при укладанні цього Договору сторони керуючись ч. 2 ст. 36 та ст. 37 Закону України «Про іпотеку», обумовлюють і встановлюють застереження, що вони домовилися про позасудове врегулювання питання звернення стягнення на Предмет іпотеки шляхом:

- переходу до Іпотекодержателя права власності на Предмет іпотеки на підставі його одностороннього письмового рішення про придбання Предмет іпотеки у власність, на що Іпотекодавець шляхом підписання цього Договору надає свою згоду. Іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб`єктом оціночної діяльності. Цей Договір разом з письмовим рішенням Іпотекодержателя про придбання Предмету іпотеки у власність мають силу договору купівлі-продажу Предмета іпотеки Іпотекодержателем у Іпотекодавця і є підставою для реєстрації права власності Іпотекодержателя на Предмет іпотеки. Після набуття Іпотекодержателем права власності на Предмет іпотеки іпотека припиняється;

- у разі виникнення у Іпотекодержателя права на звернення стягнення на Предмет іпотеки Іпотекодержатель має право звернутися до уповноважених органів з метою реєстрації права власності на Предмет іпотеки на підставі цього Договору;

- Іпотекодержатель приймає у власність та реєструє за собою Предмет іпотеки, при цьому письмово повідомляє про це Іпотекодавця шляхом направлення йому за 30 (тридцять) днів повідомлення про реєстрацію права власності на Предмет іпотеки за Іпотекодержателем;

- Іпотекодержатель набуває Предмет іпотеки у власність за ціною, що визначається на момент звернення стягнення згідно зі звітом про оцінку Предмета іпотеки, виконаним відповідно до Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні»;

- наявність будь-яких інших документів, крім цього Договору та письмового повідомлення Іпотекодержателя про реєстрацію Предмета іпотеки, для реєстрації права власності Іпотекодержателя на Предмет іпотеки не вимагається. Цей Договір має силу правовстановлюючого договору на Предмет іпотеки. Право власності на Предмет іпотеки переходить до Іпотекодержателя з моменту державної реєстрації права власності на Предмет іпотеки;

- продажу Предмету іпотеки будь-якій особі та будь-яким способом, в тому числі на біржі, на підставі договору купівлі-продажу у порядку ст. 38 ЗУ «Про іпотеку», для чого Іпотекодавець шляхом підписання цього Договору надає Іпотекодержателю право укласти такий договір за ціною та на умовах, визначених на власний розсуд Іпотекодержателя і здійснити всі необхідні дії від імені Іпотекодавця (т. 1 а.с. 32).

02.06.2016 між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 укладено Договір про внесення змін до Іпотечного договору, який посвідчено 02.06.2016 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Міхірьовою О. А. та зареєстровано у реєстрі за № 479, відповідно до якого сторони внесли зміни щодо строку повернення грошових коштів, а саме продовжили його до 02.08.2016 (т. 1 а.с. 33).

02.08.2016 між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 укладено Договір про внесення змін до Іпотечного договору, який посвідчено 02.08.2016 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Міхірьовою О. А. та зареєстрованоу реєстрі за № 588, відповідно до якого сторони внесли зміни щодо строку повернення грошових коштів, а саме продовжили його до 02.09.2016 (т. 1 а.с. 34).

31.10.2018 ОСОБА_1 направлено ОСОБА_3 лист-повідомлення про повернення грошових коштів за Договором позики від 03.02.2016 у сумі 11790000 грн, що становить в еквіваленті 450000 доларів США та повідомлено ОСОБА_3 , що у разі неповернення вказаної суми у 30-денний строк з моменту отримання даного листа-повідомлення іпотекодержателем (позикодавцем) буде здійснено звернення стягнення на предмет іпотеки (т.1 а.с. 35-38).

Згідно даних із сайту Укрпошти про відстеження поштового пересилання, вказаний лист-повідомлення особисто вручено ОСОБА_3 08.11.2018 (т. 1 а.с. 39).

15.01.2019 ОСОБА_1 через приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Петренко О. А. передано ОСОБА_3 заяву ОСОБА_1 від 18.12.2018 про повернення грошових коштів за Договором позики від 03.02.2016 яку направлено поштою 15.01.2019 та отримано ОСОБА_3 16.01.2019 (т. 1 а.с. 41-43, т. 3 а.с. 40-43).

Відповідно до Договору про відступлення права за Іпотечним договором, який укладено між ОСОБА_1 (первісним іпотекодержателем) та ОСОБА_2 (новим іпотекодержателем) 05.12.2018 і посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Змисловською Т. В. та зареєстровано у реєстрі за № 2222, первісний іпотекодержатель відступив новому іпотекодержателю усі права вимоги за Договором позики грошових коштів від 03.02.2016, який посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Міхірьовою О. А. та зареєстровано у реєстрі за № 63, Договором про внесення змін до договору позики грошових коштів, що посвідчений 03.02.2016 Міхірьовою О. А. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу та зареєстрований в реєстрі за № 63, від 02 червня 2016 року, зареєстровано в реєстрі за № 478, Іпотечним договором, посвідченим Міхірьовою O. A. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу 03 лютого 2016 року, зареєстровано в реєстрі за № 64, Договором про внесення змін до договору іпотеки, що посвідчений 03.06.2016 Міхірьовою O. A., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу та зареєстрований в реєстрі за № 64 від 02.06.2016, зареєстровано в реєстрі за № 479 та Договором про внесення змін до договору іпотеки, що посвідчений 03.02.2016 Міхірьовою O. A., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу та зареєстрований в реєстрі за № 64 від 02 серпня 2016 року, зареєстровано в реєстрі за № 588, укладеним між Первісним Іпотекодержателем та Іпотекодавець - ОСОБА_3 ; Первісний Іпотекодержатель відступає, а Новий Іпотекодержатель набуває права Первісного Іпотекодержателя, належні Первісному Іпотекодержателю згідно з Іпотечним договором (т. 3 а.с. 44-45).

Згідно п. 1.2. вказаного Договору, за цим Договором Новий Іпотекодержатель одержує право замість Первісного Іпокодержателя в разі невиконання або неналежного виконання Позичальником зобов`язань Новим Іпотекодержателем в сумі, яка визначена в п. 1.3 цього Договору, одержати задоволення своїх вимог за рахунок майна, зазначеного в п. 1.4. цього Договору переважно перед іншими кредиторами Іпотекодавця (Позичальника) у порядку, визначеному Договором та Законом України «Про іпотеку» (т. 3 а.с. 44).

07.12.2018 ОСОБА_2 (позичальник) та ОСОБА_4 (позикодавець) уклали Договір позики, який посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Змисловською Т. В. та зареєстровано у реєстрі за № 2223, про передачу позикодавцем позичальнику грошових коштів у розмірі 1000000 грн у строк до 17.01.2019 (т. 1 а.с. 59-60, т. 3 а.с. 46).

Для забезпечення вимог Іпотекодержателя ( ОСОБА_4 ) до Іпотекодавця ( ОСОБА_2 ) між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 07.12.2018 укладено Договір іпотеки, який посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Змисловською Т. В. та зареєстровано у реєстрі за № 2238 (т. 3 а.с. 47-50).

Відповідно до п. 1.3. вказаного Договору іпотеки, іпотекодавець на забезпечення своєчасного та повного виконання своїх зобов`язань за Договором позики передає в іпотеку Іпотекодержателю:

1.3.1 дачний будинок з прибудовою, терасою та підвалом, Р-1, р, р', під, загальною площею 150,1 кв.м, житловою площею 110,0 кв.м, який знаходиться адресою: АДРЕСА_4 ;

1.3.2 нежитлові будівлі, які складаються з елінгу під літ. «Ш», господарського блоку під літ. «Ц», огорожі №7-10, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_3 ;

1.3.3. нежитлові будівлі, а саме гараж під літ. «С», який знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 (т.1 а.с. 61).

Відповідно до витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000467 від 24.04.2019, за заявою ОСОБА_1 Головним управлінням Національної поліції у м. Києві внесено відомості до ЄРДР за № 0000467 за ч. 4 ст. 190 КК України. Короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення: 18.04.2019 до СУ ГУНП у м. Києві надійшла заява ОСОБА_1 про те, що упродовж 2016 року ОСОБА_3 шахрайським шляхом заволодів її грошовими коштами у особливо великих розмірах (т. 1 а.с. 81).

Згідно з висновком експерта від 13.02.2020 № 17-3/164 за результатами почеркознавчої експертизи, проведеної у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за № 0000467 від 24.04.2019, згідно якого рукописний текст « ОСОБА_1 » на останній сторінці Договору відступлення права за Іпотечним договором між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 від 05.12.2018 (№ в реєстрі 2223) виконано не ОСОБА_1 , а іншою особою. Підпис від імені ОСОБА_1 біля рукописного тексту « ОСОБА_1 » на останній сторінці Договору відступлення права за Іпотечним договором між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 від 05.12.2018 (№ в реєстрі 2223) виконано не ОСОБА_1 , а іншою особо з наслідуванням підпису ОСОБА_1 (т. 3 а.с. 84-88).

Рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 17.01.2017 у справі № 707/2646/16-ц, встановлено факт проживання ОСОБА_5 та ОСОБА_3 однією сім`єю без реєстрації шлюбу з 11 лютого 2011 року по 23 листопада 2014 року. Визнано дачний будинок АДРЕСА_2 об`єктом права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_5 та ОСОБА_3 . Визнано за ОСОБА_5 право власності на 1/2 частину дачного житлового будинку із надвірними спорудами, що розташований по АДРЕСА_2 . Визнано за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частину дачного житлового будинку із надвірними спорудами, що розташований по АДРЕСА_2 (т. 3 а.с. 245-249).

Ухвалою Апеляційного суду Черкаської області від 16.03.2017, вказане рішення суду залишено без змін. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 08.11.2017 залишено без змін рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 17.01.2017 та ухвалу Апеляційного суду Черкаської області від 16.03.2017 (т. 3 а.с. 250-259).

Згідно висновку Колегії Міністерства юстиції України з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністрества юстиції від 16.07.2020, скаргу ОСОБА_5 від 13.02.2020 задоволено частково. Скасовано рішення від 07.12.2018 № 44473935, прийняте приватним нотаріусом Змисловською Т. В. Наказом № 2645/5 від 05.08.2020 Міністра юстиції України Д. Малюськи скаргу ОСОБА_5 від 13.02.2020 задоволено частково, скасовано рішення від 07.12.2018 № 44473935, прийняте приватним нотаріусом Змисловською Т. В. (т. 1 а.с. 262-264).

Згідно листа заступника Міністра з питань державної реєстрації О. Оніщук від 26.08.2020 року, ОСОБА_5 надано відповідь про те, що керуючись ст. ст. 26, 37 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», на підставі висновку Колегії від 16.07.2020, Міністерством юстиції України було прийнято рішення у формі Наказу «Про задоволення скарги» від 05.08.2020 № 2645/5, яким скаргу задоволено частково, скасовано оскаржуване від 07.12.2018 № 44473935, прийняте приватним нотаріусом Змисловською Т. В. Виконання Наказу покладено на Департамент нотаріату та державної реєстрації Міністерства юстиції України. Виконання пункту 2 Наказу виявилося неможливим, у зв`язку з наявністю зареєстрованих в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (далі - Державний реєстр прав) обтяжень щодо об`єкту нерухомого майна. Повідомлено, що для забезпечення виконання п. 2 Наказу, до Державного реєстру прав необхідно внести відповідні відомості про припинення обтяжень, про що повідомити Міністерство юстиції України (т. 1 а.с. 260-261).

Згідно Договору купівлі продажу дачного будинку від 28.01.2020 та зареєстрованого у реєстрі за № 410, ОСОБА_4 продав, а ТОВ «АГРОФІРМА «ПОЛЕ» в особі директора ОСОБА_9 придбало дачний будинок з прибудовою, терасою, підвалом та мансардою «П-1, п, п, пд, мс» загальною площею 222 кв.м з надвірними спорудами: погріб «Ф», баня «У», навіс «Я», гараж «Т», огорожа 11-13, який розташовано за адресою АДРЕСА_2 (т. 2 а.с. 176-177).

Згідно Договору купівлі продажу дачного будинку з розстроченням платежу від 28.01.2020 та зареєстрованого у реєстрі за № 412, ОСОБА_4 продав, а ТОВ «АГРОФІРМА «ПОЛЕ» в особі директора Томенка І. М. придбало дачний будинок з прибудовою, терасою, підвалом «Р-1, р, р`» загальною площею 150,1 кв.м, житловою площею 110 кв.м (т. 2 а.с. 178-179).

Згідно Договору купівлі продажу дачного будинку з розстроченням платежу від 28.01.2020 та зареєстрованого у реєстрі за № 414, ОСОБА_4 продав, а ТОВ «АГРОФІРМА «ПОЛЕ» в особі директора ОСОБА_9 придбало нежитлову будівлю, а саме гараж під літ. «С», який знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 (т. 2 а.с. 178-179).

Згідно Договору купівлі-продажу дачного будинку з розстроченням платежу від 28.01.2020 та зареєстрованого у реєстрі за № 416, ОСОБА_4 продав, а ТОВ «АГРОФІРМА «ПОЛЕ» в особі директора ОСОБА_9 придбало нежитлові будівлі, які складаються з елінгу під літ. «Ш», господарського блоку під літ. «Ц», огорожі № 7-10, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_3 (т. 2 а.с. 180-183).

Відповідно до заяви ОСОБА_3 , вказане у п. 1.3. Договору іпотеки майно, що передається в іпотеку, не є спільною сумісною власністю та є його особистою приватною власністю, і особи, які б могли поставити питання про визнання права власності на вищевказані об`єкти нерухомого майна (чи їх частку), у тому числі відповідно до ст. ст. 65, 74 та 97 СК України відсутні. Зміст ст. ст. 57, 60, 65 СК України ОСОБА_3 нотаріусом роз`яснено. Під змістом заяви стоїть підпис ОСОБА_3 та підпис ОСОБА_1 , яка зі змістом заяви ОСОБА_3 ознайомлена (т. 2 а.с. 208).

Матеріали, надіслані суду нотаріусом містять заяву дружини ОСОБА_3 - ОСОБА_10 про надання згоди на укладання договору позики грошових коштів у сумі 11790000 грн (т. 2 а.с. 226).

Відповідно до заяви громадянина Республіки Білорусь ОСОБА_11 надана згода на укладання договору позики грошових коштів у сумі 11790000 грн його дружині ОСОБА_1 та додані документи, що посвідчують їх особи, та про укладення шлюбів (т. 2 а.с. 228).

Згідно сформованих нотаріусом інформаційних довідок з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 52541047, № 52541798, № 52542093, № 52542172, № 52542473, № 52542717, № 52542772 від 03.02.2016, щодо об`єктів нерухомого майна, які зазначені у п. 1.3. Договору іпотеки та щодо особи ОСОБА_3 , станом на день укладення Договору іпотеки вказане майно перебувало на праві приватної власності у ОСОБА_3 , відомості щодо державної реєстрації іпотеки та обтяжень, а також про заборони відчуження відсутні (т. 2 а.с. 237-250).

Відповідно до Договору купівлі-продажу від 11.02.2019 за реєстровим № 158, який посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Змисловською Т. В., ОСОБА_5 , від імені якої діє ОСОБА_2 на підставі довіреності, посвідченої Змисловською Т. В., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу 08.02.2019, зареєстровано у реєстрі за № 153 - Продавець - з однієї сторони та ОСОБА_4 - Покупець з другої сторони уклали договір, яким Продавець передає у власність покупцю, а Покупець приймає у власність 1/2 частку дачного будинку «П-1, п, п, пд, мс» загальною площею 222 кв.м з надвірними спорудами: погріб «Ф», баня «У», навіс «Я», гараж «Т», огорожа 11-13, який розташовано за адресою АДРЕСА_2 (т. 3 а.с. 5).

Згідно з п. 3 Договору купівлі-продажу майно належить продавцю на підставі рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 17.01.2017 (справа № 707/246/16-ц), право власності зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 13.08.2018 (номер запису про право власності 27539225, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 49) (т. 3 а.с. 5).

Відповідно до Договору купівлі-продажу від 11.02.2019 за реєстровим № 159, який посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Змисловською Т. В., ОСОБА_2 (Продавець) передає у власність ОСОБА_4 (Покупцю) 1/2 частку дачного будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , який на праві приватної власності належить ОСОБА_2 на підставі Іпотечного договору, посвідченого Міхірьовою O. A., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу 03 лютого 2016 року, зареєстровано в реєстрі за № 64; Договору про внесення змін до договору іпотеки, що посвідчений 03.02.2016 Міхірьовою O. A., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу та зареєстрований в реєстрі за № 64, від 02 червня 2016 року, зареєстровано в реєстрі за № 479, Договору про внесення змін до договору іпотеки, що посвідчений 03.02.2016 Міхірьовою O. A., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу та зареєстрований в реєстрі за № 64, від 02 серпня 2016 року, зареєстровано в 588; Договору відступлення права за іпотечним договором, посвідченого Змисловською Т. В. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу 05 грудня 2018 року, зареєстровано у реєстрі за № 2223; право власності зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 15 листопада 2018 року; право власності зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 06 грудня 2018 року (номер запису про право власності 29317908, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 49) (т. 3 а.с. 84).

Серед копій документів на підставі яких вчинявся вищевказаний правочин, копія довіреності від 08.02.2019, яку посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Змисловською Т. В. та зареєстровано у реєстрі за № 153, якою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , паспорт НОМЕР_2 , виданий Дніпровське РУ ГУ МВС України у м. Києві 24.04.2005 уповноважує ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , паспорт НОМЕР_4 , виданий Мінським РУ ГУ МВС України у м. Києві 21.09.2000, представляти її інтереси в будь-яких установах, підприємствах та організаціях незалежно від їх підпорядкування, форм власності, галузевої належності, в правоохоронних органах, у Комунальному підприємстві бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, районній, міській та державних адміністраціях, житлово-експлуатаційній конторі, органах паспортного режиму, АТС, РАГС, - енерго та газових установах, в Київенєрго, ДТЕК Київські електромережі, в Реєстраційній службі, Центрах надання адміністративних послуг, органах нотаріату, банківських установах, з наступних питань:

1. продати належну їй 1/2 частку дачного будинку П-1, п, п, пд, мс, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 222 кв.м, житловою площею 153,7 кв.м, з надвірними спорудами: погріб підліт. «Ф», баня під літ. «У», під літ. «Я», гараж під літ. «Т», огорожа під № 11-13;

2. підписати договір купівлі-продажу (майно - зазначене в п. 1 цієї Довіреності) за ціну і на умовах на її розсуд та отримати належні їй грошові кошти від вищезазначеного договору, а також, але не обмежуючись отримувати завдаткову суму;

3. замовити та отримати незалежну експертну оцінку (Звіт про оцінку майна, Висновок про вартість майна); всі необхідні довідки та документи, в тому числі довідки про балансову вартість, довідки про відсутність заборгованості по платежах;

4. подати документи до Комунального підприємства бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна для отримання інформаційної довідки, виготовлення технічного паспорту та отримання його;

5. відкрити на її ім`я поточні рахунки в будь-якому банку для отримання коштів з операції купівлі-продажу вищезазначеного майна; сплачувати комісію та інші платежі за використання Поточних рахунків; одержувати довідки або інші документи про наявність грошових сум, нарахувань по них чи руху зазначених сум; укладати та підписувати договори про внесення змін та доповнень до договору банківського рахунку.

Для цього надає їй право: подавати від її імені заяви, подавати та отримувати необхідні довідки і документи, в тому числі подати від їхнього імені Заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (щодо права власності, про скасування, про відкликання заяви, про надання інформації з Державного реєстру речових прав на майно), отримати Інформаційну довідку, Витяг з Державного реєстру про реєстрацію права власності; подавати заяви та запити про надання інформаційних довідок, витягів з Державних реєстрів та отримувати витяги та виписки з них, Технічний паспорт, подавати та підписувати заяви про належність їй майна на праві особистої приватної власності, заяви про її сімейний стан, сплачувати за неї необхідне мито, податки, інші збори та платежі, розписуватись за неї, а також виконувати всі необхідні дії, пов`язані з даним дорученням (т. 3 а.с. 11).

Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Змисловською Т. В. сформовано інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 155781268 від 11.02.2019 щодо об`єкту нерухомого майна з реєстраційним номером 49, з якої вбачається, що 1/2 частина дачного будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 на праві приватної власності належить ОСОБА_2 на підставі Іпотечного договору № 64, виданого 03.02.2016 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Міхірьовою О. А. та інші 1/2 частина вказаного дачного будинку належить на праві власності ОСОБА_4 на підставі Договору купівлі-продажу № 158, посвідченого 11.02.2019 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Змисловською Т. В., рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 45460366. (т. 3 а.с. 157).

10.05.2022 до суду від Київського державного нотаріального архіву, на виконання ухвали суду про витребування доказів від 27.01.2022, надійшла належним чином завірена копія довіреності № 153 від 08.02.2019, яку посвідчено приватним нотаріусом КМНО Змисловською Т. В. та копії документів, на підставі яких посвідчувалась довіреність. Зокрема додано копію паспорта громадянки України ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 , серії НОМЕР_2 , виданий Дніпровським РУ ГУ МВС України у Київській області 24.05.2005, переклад по батькові ОСОБА_5 на російську мову зазначено як « ОСОБА_12 ». (т. 4 а.с. 163)

Згідно відповіді ДМС України від 19.10.2022 на запит адвоката Клян А. Ф., паспорт громадянина України зразка 1994 року серії НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_5 (російською мовою по батькові « ОСОБА_12 », місце народження м. Київ) Дніпровським РУ ГУ МВС України у Київській області 24.05.2005 не оформлювався та відповідно не видавався.

Відповідно відповіді ДМС України від 17.10.2022 на запит адвоката Клян А. Ф., в період з 01 січня 2005 року до 06 листопада 2015 року в структурі Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Київській області Дніпровського РУ не було.

Відповідно до копії протоколу допиту свідка ОСОБА_4 від 02.07.2021, якого допитано у рамках кримінального провадження № 0000467 від 24.04.2019, ОСОБА_4 мав товариські відносини з ОСОБА_3 та довіряв йому. ОСОБА_3 неодноразово брав у нього в борг грошові кошти та повертав їх, а тому на прохання ОСОБА_3 ним укладались договори позики грошових коштів та купівлі-продажу з іншими особами, а за останнім договором, укладеним 28.01.2020 року з ТОВ «Агрофірма «Поле» він грошові кошти не отримував, кошти були передані ОСОБА_3 , а право власності на належне йому майно перейшло до ТОВ «Агрофірма «Поле». Кошти та майно йому ніхто так і не повернув.

Відповідно до висновку експерта КНДІСЕ від 01.08.2024 року № 27594/23-32 ОСОБА_13 за результатами проведення почеркознавчої експертизи у цивільній справі № 707/1040/20 відповідно до ухвали суду від 30.01.2023, рукописний текст « ОСОБА_5 » у довіреності від 08 лютого 2019, зареєстрованій у реєстрі за № 153 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Змисловською Т. В., - виконані не ОСОБА_5 , а іншою особою (т. 7 а.с. 19-27).

Відповідно до інформаційної довідки № 199481365 від 07.02.2020 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження щодо об`єкта нерухомого майна № 49, а саме дачного будинку загальною площею 222 кв.м з надвірними спорудами, який розташовано за адресою: АДРЕСА_2 станом на 07.02.2020 власником вказаного об`єкту нерухомості є ТОВ «Агрофірма «Поле» на підставі Договору купівлі-продажу № 410, виданого 28.01.2020, посвідченого приватним нотаріусом Черкаського районного нотаріального округу Старовойтовим О. С. 13.08.2018 державним реєстратором Департаменту організаційного забезпечення Черкаської міської ради Гриценко М. О. внесено запис № 27539225 про реєстрацію права приватної власності на 1/2 частину вказаного об`єкту нерухомості за ОСОБА_5 згідно рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 17.01.2017 року у справі № 707/246/16-ц (т. 1 а.с. 265-277).

Право власності ОСОБА_3 на вказаний об`єкт припинено 06.12.2018, відомості внесено до реєстру приватним нотаріусом КМНО Змисловською Т. В. номер рішення 44473935. Також на підставі рішення № 44473935 приватного нотаріуса КМНО Змисловської Т. В. від 07.12.2018 припинено право власності ОСОБА_2 на вказаний об`єкт. 13.08.2018 за ОСОБА_5 зареєстровано право власності на 1/2 частку вказаного об`єкту, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 42593585 від 17.07.2018 прийняте державним реєстратором Департаменту організаційного забезпечення Черкаської міської ради Гриценко М. О. 11.02.2019 право власності на вказану 1/2 частину вказаного об`єкту нерухомості припинено на підставі рішення про державну реєстрацію приватного нотаріуса КМНО Змисловської Т. В. номер рішення 45461071. 28.01.2020 на підставі рішення приватного нотаріуса Черкаського районного нотаріального округу Старовойтова О. С. № 50848121 право власності на вказаний об`єкт ОСОБА_4 припинено та на підставі вказаного рішення та зареєстровано за ТОВ «Агрофірма «Поле».

У графі інформації про зміни іпотеки інформаційної довідки № 199481365 від 07.02.2020 щодо об`єкта нерухомого майна - дачного будинку по АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 49, зазначено, що 03.02.2016 приватним нотаріусом Петренко О. А. зареєстровано іпотеку № 13107259, 05.12.2018 приватним нотаріусом КМНО Змисловською Т. В. зареєстровано відступлення права іпотеки, № рішення 44437565, Іпотекодержателя ОСОБА_1 змінено на ОСОБА_2 06.12.2018 приватним нотаріусом КМНО Змисловською Т. В. зареєстровано припинення іпотеки, № рішення 44458400.

У графі інформації про обтяження та про зміни обтяження інформаційної довідки № 199481365 від 07.02.2020 щодо об`єкта нерухомого майна дачного будинку по АДРЕСА_2 , реєстраціний номер об`єкта нерухомого майна 49, зазначено, що 03.02.2016 приватним нотаріусом КМНО Петренко О. А. на підставі Іпотечного договору № 64 від 03.02.2016 внесено запис про обтяження № 13108284. 05.12.2018 приватним нотаріусом КМНО Змисловською Т. В. рішенням № 44437911 зареєстровано зміни обтяження видалено обтяжувача ОСОБА_1 та додано обтяжувача ОСОБА_2 , особа, майно/права якої обтяжується ОСОБА_3 . 06.12.2018 приватним нотаріусом КМНО Змисловською Т. В. рішенням № 44459883 зареєстровано припинення обтяження. 13.03.2019 приватним нотаріусом КМНО Сазоновою О. М. рішенням № 45939737 на підставі договору іпотеки № 644 від 13.03.2019 зареєстровано обтяження № 30677609, обтяжувач ОСОБА_6 , особа, майно/права якої обтяжується - ОСОБА_4 28.01.2020 приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу ОСОБА_14 рішенням № 50841059 зареєстровано припинення обтяження.

Мотивувальна частина

Позиція Черкаського апеляційного суду

Згідно з ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Мотиви, з яких виходить Черкаський апеляційний суд, та застосовані норми права

Частина 3 ст. 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч. 4 ст. 263 ЦПК України).

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч. 1 ст. 367 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною 1 ст. 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ст. 5 ЦПК України).

Щодо первісного позову ОСОБА_1 апеляційний суд дійшов наступного висновку.

Звертаючись в суд з даним позовом, ОСОБА_7 обґрунтовувала своє право на спірне майно, як іпотекодержатель, який реалізував своє право на звернення стягнення на предмет іпотеки та набув право власності на предмет іпотеки, та має право на витребування майна в порядку ст. ст. 392, 388 ЦК України, тобто в порядку заявлення вендикаційного позову.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року визнається право людини на доступ до правосуддя, а статтею 13 - на ефективний спосіб захисту прав. Це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Пряма чи опосередкована заборона законом захисту певного цивільного права чи інтересу не може бути виправданою.

Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.

Особа, права якої порушено, може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права (п. 5.6 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 925/1265/16, провадження № 12-158гс18).

Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника.

Тлумачення вказаних норм права свідчить, що цивільні права/інтереси захищаються у спосіб, який передбачений законом або договором, та є ефективним для захисту конкретного порушеного або оспорюваного права/інтересу позивача. Якщо закон або договір не визначають такого ефективного способу захисту, суд відповідно до викладеної в позові вимоги позивача може визначити у рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Загальний перелік способів захисту цивільного права та інтересів визначені у ст. 16 ЦК України, в якій зазначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів позивача у цивільному процесі можливий за умови, що такі права, свободи чи інтереси справді порушені, а позивач використовує цивільне судочинство саме для такого захисту, а не з іншою метою.

Застосування судом того чи іншого способу захисту має приводити до відновлення порушеного права позивача.

Відповідно до с. ст. 317 і 319 ЦК України саме власнику належить право розпоряджатися своїм майном за власною волею.

Статтею 396 ЦК України встановлено, що особа, яка має речове право на чуже майно, має право на захист цього права відповідно до положень гл. 29 ЦК України, зокрема й на витребування цього майна від добросовісного набувача.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом (ч. 2 ст. 328 ЦК України).

Якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до ст. 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього.

Власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним (ст. 387 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 та ч. 3 ст. 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках.

Метою віндикаційного позову є забезпечення введення власника у володіння майном, якого він був незаконно позбавлений. У випадку позбавлення власника володіння нерухомим майном означене введення полягає у внесенні запису про державну реєстрацію за власником права власності на нерухоме майно (принцип реєстраційного підтвердження володіння нерухомістю).

Задоволення вимоги про витребування нерухомого майна з незаконного володіння особи, за якою воно зареєстроване на праві власності, відповідає речово-правовому характеру віндикаційного позову та призводить до ефективного захисту прав власника. У тих випадках, коли має бути застосована вимога про витребування майна з чужого незаконного володіння, вимога власника про визнання права власності чи інші його вимоги, спрямовані на уникнення застосування приписів ст. ст. 387 і 388 ЦК України, є неефективними. Власник з дотриманням вимог статей 387 і 388 ЦК України може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння останнього набувача. Для такого витребування оспорювання наступних рішень органів державної влади чи місцевого самоврядування, договорів, інших правочинів щодо спірного майна і документів, що посвідчують відповідне право, не є ефективним способом захисту права власника.

Зазначений правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16-ц.

Власник має право витребувати майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним (ст. 387 ЦК України), незалежно від того, чи заволоділа ця особа незаконно спірним майном сама, чи придбала його у особи, яка не мала права відчужувати це майно. Стаття 400 ЦК України вказує на обов`язок недобросовісного володільця негайно повернути майно особі, яка має на нього право власності або інше право відповідно до договору або закону, або яка є добросовісним володільцем цього майна. У разі невиконання недобросовісним володільцем цього обов`язку заінтересована особа має право пред`явити позов про витребування цього майна. Разом з тим ст. 330 ЦК України передбачає можливість добросовісному набувачеві набути право власності на майно, відчужене особою, яка не мала на це права, як самостійну підставу набуття права власності (та водночас, передбачену законом підставу для припинення права власності попереднього власника відповідно до приписів ст. 346 ЦК України) (постанова Великої Палати Верховного Суду від 02 листопада 2021 року у справі № 925/1351/19).

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ст. 77 ЦПК України).

Відповідно до ст. 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст. 89 ЦПК України).

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 за Договором позики від 03.02.2016, є кредитором ОСОБА_3 , а за Договором іпотеки від 03.02.2016 іпотекодержателем майна ОСОБА_3 , яке визначене Договором. У вказані договори його сторонами неодноразово вносились зміни.

31.10.2018 ОСОБА_1 направлено ОСОБА_3 лист-повідомлення про повернення грошових коштів за Договором позики від 03.02.2016 у сумі 11790000 грн, що становить в еквіваленті 450000 доларів США та повідомлено ОСОБА_3 , що у разі неповернення вказаної суми у 30-денний строк з моменту отримання даного листа-повідомлення Іпотекодержателем (позикодавцем) буде здійснено звернення стягнення на предмет іпотеки.

Крім того, 15.01.2019 ОСОБА_1 через приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Петренко О. А. передано ОСОБА_3 заяву ОСОБА_1 від 18.12.2018 про повернення грошових коштів за Договором позики від 03.02.2016, яку направлено поштою 15.01.2019 та отримано ОСОБА_3 16.01.2019.

Разом з тим, звертаючись в суд з позовом, ОСОБА_1 не надала доказів, що вона у визначений законом спосіб реалізувала своє право на звернення стягнення на предмет іпотеки та набувала право власності на спірне майно, тобто набула статусу власника, який має право витребувати майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Вказані обставини вірно встановив суд першої інстанції та дійшов висновку про те, що обраний позивачем спосіб захисту є неефективним, тому відсутні підстави для задоволення вказаної позовної вимоги.

Щодо позовних вимог первісної позовної заяви у частині про визнання недійсними договорів відступлення прав вимоги за Договором позики грошових коштів та за Договором іпотеки від 05.12.2018, які укладено між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Змисловською Т. В., за реєстровим № 2222, № 2223 слід зазначити, що єдиним доказом на який посилалась позивач є висновок експерта, який, на думку позивача, доводить, що указані договори підписані не нею, а іншою особою.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 27 січня 2021 року в справі № 461/3675/17 (провадження №61-8732св20) зазначено, що «чинне процесуальне законодавство не встановлює заборону щодо можливості використання під час розгляду справи доказів, отриманих в межах інших проваджень. Достовірність і достатність таких доказів оцінюється судом з урахуванням обставин конкретної справи. При цьому відповідачі не скористалися своїм правом призначити іншу експертизу в межах цивільного судочинства».

Колегія суддів звертає увагу на те, що відповідно до положень КПК України, матеріали кримінального провадження - це сукупність документів, що мають значення для цього кримінального провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 222 КПК України відомості досудового розслідування можуть бути розголошеними лише з письмового дозволу слідчого або прокурора і в тому обсязі, в якому вони визнають можливим.

Тому, суд не вправі без письмового дозволу слідчого або прокурора витребувати документи з матеріалів кримінального провадження.

Відповідно до вимог ст. 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Вказане узгоджується із правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленою у постанові від 18.12.2019 у справі № 522/1029/18.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст. 13 ЦПК України).

Так, з копії висновку експерта вбачається, що він не завірений слідчим, якому доручено досудове розслідування, відсутній письмовий дозвіл слідчого на розголошення даних досудового розслідування відповідно до вимог ч. 1 ст. 222 КПК України, оригінал даного висновку відсутній, експертиза проведена в межах розгляду кримінального провадження і стороною позивача у даній справі, за даного суб`єктного складу, клопотання про її проведення не заявлялось.

Таким чином, суд першої інстанції обґрунтовано не взяв до уваги висновок експерта, як такий, що одержаний з порушенням порядку.

Інші вимоги ОСОБА_1 є похідними, а тому суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у їх задоволенні.

Щодо зустрічного позову ОСОБА_5 , апеляційний суд дійшов наступних висновків.

Звертаючись в суд з позовом, ОСОБА_5 посилаючись на те, що оспореним Договором іпотеки порушені її права, як співвласника майна.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 17.01.2017 спірний дачний будинок визнано спільною сумісною власністю подружжя та за нею визнано право власності на 1/2 його частину.

З метою захисту прав співвласників майна, у тому числі майна подружжя, норми цивільного та сімейного законодавства (ст. 369 ЦК України, ч. 1 та ч. 4 ст. 60 СК України) містять приписи, згідно з якими для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна згода другого з подружжя має бути подана письмово. Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена.

Зазначені приписи не тільки забезпечують права одного з подружжя, а й обмежують права іншого з подружжя на відчуження спільного подружнього майна, оскільки ставлять правомочності одного з подружжя на відчуження майна в залежність від наявності належним чином оформленої згоди іншого з подружжя на таке відчуження. Відсутність такої згоди свідчить про відсутність повноважень в одного з подружжя (відчужувача) на відчуження подружнього майна.

Тобто факт ненадання згоди одним із співвласників (колишнього подружжя) на розпорядження нерухомим майном може бути підставою визнання правочину, укладеного іншим співвласником щодо розпорядження спільним майном, недійсним, і такий спосіб захисту порушеного права власності одного з подружжя може бути ефективним у разі пред`явлення позивачем позовної вимоги про застосування наслідків недійсності правочину.

Положення ч. 2 ст. 369 ЦК України та ч. 2 ст. 65 СК України з урахуванням п. 6 ст. 3 ЦК України спрямовані на захист прав саме добросовісного набувача, а тому саме в разі його недобросовісності договір може бути визнаний недійсним (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 29 червня 2021 року у справі № 916/2813/18, провадження № 12-71гс20).

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно зі ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Частиною 1 ст. 215 ЦК України визначено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. 1- ч. 3, ч. 5 та ч. 6 ст. 203 цього Кодексу.

Згідно з ч. 3 ст. 215 ЦК України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Статтею 1 ЗУ «Про іпотеку» визначено, що іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 ЗУ «Про іпотеку» майно, що є у спільній власності, може бути передане в іпотеку лише за нотаріально засвідченою згодою усіх співвласників.

Згідно з ч. 1 ст. 578 ЦК України майно, що є у спільній власності, може бути передане у заставу лише за згодою усіх співвласників.

Системний аналіз вказаних вище норм законодавства свідчить про те, що на укладання будь-яких договорів щодо розпорядження майном, яке є об`єктом спільної сумісної власності, що підлягають нотаріальному посвідченню або державній реєстрації, в обов`язковому порядку необхідна згода всіх співвласників.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_5 набула право власності на 1/2 частину дачного будинку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , перебуваючи у фактичних шлюбних відносинах з ОСОБА_3 , а реалізувала його шляхом подачі позовної заяви про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю та поділ майна.

Пункти 1.5., 3.1.6. Іпотечного договору від 03.02.2016, заява ОСОБА_3 від 03.02.2016, яка знаходиться у матеріалах наданих суду приватним нотаріусом ОСОБА_15 та на підставі яких посвідчувався Іпотечний договір, свідчать про те, що ОСОБА_3 в порушення вимог законодавства України, будучи недобросовісним Іпотекодавцем та співвласником дачного будинку, надав неправдиву інформацію та ввів в оману ОСОБА_1 , оскільки надав недостовірну інформацію про те, що дачний будинок є його особистою приватною власністю, оскільки дачний будинок або набувався в дар, або за особисті кошти іпотекодавця, а також на момент набуття права власності на нього в зареєстрованому шлюбі та фактичних шлюбних відносинах ОСОБА_3 не перебував, та ні з ким не проживав однією сім`єю без укладання шлюбу та особи.

Установивши вказані обставини колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції про те, що відсутність волевиявлення позивачки ОСОБА_5 на надання дозволу на передачу ОСОБА_3 в іпотеку спірного дачного будинку свідчить про наявність підстав для визнання Іпотечного договору недійсним в частині передачі в іпотеку дачного будинку загальною площею 222 (кв.м), який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 та витребувати у власність ОСОБА_5 із незаконного володіння ТОВ «Агрофірма Поле» 1/2 частку вказаного дачного будинку.

Заявляючи вимогу про витребування із незаконного володіння ТОВ «Агрофірма «Поле» нерухомого майна, а саме 1/2 дачного будинку, ОСОБА_5 посилалась на положення ст. 388 ЦК України.

З матеріалів справи вбачається, що була відсутня воля ОСОБА_5 щодо розпорядження 1/2 частиною спірного дачного будинку та укладення Договору купівлі-продажу від 11.02.2019, який вчинено ОСОБА_2 від її імені на підставі довіреності від 08.02.2019, що підтверджується висновком експерта за результатами проведення судової почеркознавчої експертизи від 01.08.2024 № 27594/23-32, відповідно до якого підпис у вказаній довіреності вчинено не ОСОБА_5 , а іншою особою.

Крім того, згідно з Наказом Міністерства юстиції України № 2645/5 від 05.08.2020 скасовано рішення № 44473935 від 07.12.2018, прийняте приватним нотаріусом КМНО Змисловською Т. В., відповідно до якого ОСОБА_2 набула право власності на 1/2 частину дачного будинку.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04 липня 2023 року у справі № 373/326/17 (провадження № 14-201цс21), пославшись на свою сталу та сформовану судову практику, вказала, що набуття особою володіння нерухомим майном полягає у внесенні запису про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно за цією особою. Якщо право власності на спірне нерухоме майно зареєстроване за іншою особою, то належному способу захисту права відповідає вимога про витребування від (стягнення з) цієї особи нерухомого майна. Метою такого позову є забезпечення введення власника у володіння майном, якого він був позбавлений.

У випадку позбавлення власника володіння нерухомим майном означене введення полягає у внесенні запису про державну реєстрацію за власником права власності на нерухоме майно. Рішення суду про витребування з володіння відповідача нерухомого майна є підставою для внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про державну реєстрацію за позивачем права власності на нерухоме майно; такий запис вноситься у разі, якщо право власності на нерухоме майно зареєстроване саме за відповідачем, а не за іншою особою.

Витребування майна шляхом віндикації застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема якщо між власником і володільцем майна немає договірних відносин і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору. У цьому разі майно може бути витребуване від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання віндикаційного позову, зокрема від добросовісного набувача, з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 388 ЦК України.

Виникнення права власності у добросовісного набувача відбувається за таких умов: факт відчуження майна; майно відчужене особою, яка не мала на це права; відчужене майно придбав добросовісний набувач (постанова Верховного Суду від 20 березня 2019 року в справі № 521/8368/15-ц (провадження № 61-17779св18).

Правила ч. 1 ст. 388 ЦК України стосуються випадків, коли набувач за відплатним договором придбав майно в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач). У такому випадку власник має право витребувати це майно від набувача лише в разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. У частині третій цієї ж статті передбачено самостійне правило: якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача в усіх випадках.

Враховуючи наведене, встановивши фактичні обставини, що мають суттєве значення для справи, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про витребування від ТОВ «Агрофірма «Поле» на користь ОСОБА_5 спірного майна, а саме 1/2 частку дачного будинку загальною площею 222 (кв.м), який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , яке вибуло з володіння останньої поза її волею.

Щодо додаткового рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 06 травня 2025 року апеляційний суд дійшов наступного висновку.

Згідно зі ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України).

Аналогічні висновки викладені Об`єднаною палатою Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду у постановах від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі № 925/1137/19, Верховним Судом у постановах від 02 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19, від 03 лютого 2021 року у справі № 554/2586/16-ц, від 17 лютого 2021 року у справі № 753/1203/18, від 14 вересня 2021 року у справі № 204/6564/19, від 09 листопада 2021 року у справі № 648/2776/20.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. (Постанова Великої Палати Верховного Суду справа №755/9215/15-ц від 19 лютого 2020 року).

Так, відповідно положень ч. 6 ст. 137 ЦПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Суд під час вирішення питання про розподіл судових витрат може не тільки за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката, а і за власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені ч. 3, ч. 5 та ч. 9 ст. 141 ЦПК України, не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

Аналогічна позиція відображена в п. 119 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року № 922/1964/21

Також, у постанові Верховного Суду від 13 травня 2021 року у справі № 903/277/20 зазначено, що оцінка обґрунтованості, пропорційності витрат на професійну правничу допомогу з урахуванням обсягу наданих адвокатом послуг, складністю справи, беручи до уваги, зокрема критерії реальності понесення адвокатських витрат, розумності їхнього розміру, співмірності, а також підтвердження таких витрат належними та допустимими доказами вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням конкретних обставин кожної справи.

Варто також зауважити, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено, чи тільки має бути сплачено. Дана позиція є усталеною і підтверджується численними постановами Верховного суду, зокрема, постановами Верховного Суду від 23 грудня 2021 року у справі № 923/560/17, від 10 листопада 2021 у справі № 329/766/18, від 01 вересня 2021 у справі № 178/1522/18.

У позовній заяві від 12 жовтня 2024 року ОСОБА_5 , у межах цієї справи було заявлено про орієнтовний розрахунок суми судових витрат на професійну правничу допомогу у зв`язку із розглядом даної справи та про намір подати докази розміру витрат на правничу допомогу у межах строків визначених ч. 8 ст. 141 ЦПК України.

В обґрунтування факту надання правничої допомоги та її розміру ОСОБА_5 було надана суду наступні докази.

Договір про надання правової допомоги, укладений між ОСОБА_5 та Адвокатським об`єднанням «Гвоздій та Оберкович» № 49/08-20 від 21.08.2020, Додаток № 1 від 21.08.2020 до Договору № 49/08-20 від 21.08.2020

Підпунктом 5.2 п. 5 Договору встановлено, що розмір гонорару, порядок його обчислення (фіксований розмір, погодинна оплата тощо) та порядок проведення розрахунків за надання послуг Клієнту згідно з цим Договором визначається у Додатках/Додаткових угодах до цього Договору, які є його невід`ємними частинами.

Відповідно до п. 1 Додатку № 1 розмір гонорару Адвокатського об`єднання за послуги щодо представництва інтересів Клієнта в судовій справі про витребування майна з чужого незаконного володіння в суді першої інстанції є фіксованим та складає 5000 Доларів США.

Підпунктом 1.4. п. 1 Додатку № 1 закріплено, що загальна сума кожного рахунку збільшується на суму ПДВ.

В рахунку № 3047 на оплату професійних послуг з надання правової допомоги згідно з Додатком №1 було встановило суму гонорару 27394,20 грн, а разом з ПДВ - 32873,04 грн.

Сума гонорару розрахована Адвокатським об`єднанням із урахуванням вимог Договору та Додатку № 1 - в національній валюті згідно офіційного курсу валют НБУ на дату виставлення рахунку.

ОСОБА_5 також надано суду акт надання послуг від 09 квітня 2025 року до Додатку № 1 до Договору про надання правової допомоги №49/08-20 від 21 серпня 2020 року; опис деталізованого обсягу наданих послуг від 09 квітня 2025 року до Додатку № 1 до Договору про надання правової допомоги № 49/08- 20 від 21 серпня 2020 року.

У складених Адвокатським об`єднанням Акті та Описі наведено детальний перелік, обсяг та опис послуг, що були надані ОСОБА_5 , при наданні їй правової допомоги та супроводі у Черкаському районному суді Черкаської області справи № 707/1040/20.

З наданих ОСОБА_5 доказів, а саме: рахунку № 3047 від 25.08.2020 за платіжними інструкціями № ПН 1539125 від 31.08.2020, № 072220031 від 22.09.2020, № ПН 89313 від 22.09.2020, рахунку № 3108 від 01.10.2020 за квитанцією від 07.10.2021, рахунку № 3277 від 19.11.2020 за квитанцією від 25.10.2021, рахунку № 3364 від 29.12.2020 за квитанцією від 10.12.2021 та рахунку № 3475 від 15.02.2021 за квитанцією від 10.12.2021, витягу № 326 від 11.05.2019 з реєстру платників податку на додану вартість адвокатським об`єднанням Гвоздій та Оберкович, вбачається, що загальна сума наданих послуг Адвокатським об`єднанням за Рахунками № 3047 від 25 серпня 2020 року; № 3108 від 01 жовтня 2020 року, № 3277 від 19 листопада 2020 року, № 3364 від 29 грудня 2020 року та № 3475 від 15 грудня 2021 року становить 141513,70 грн, а разом з ПДВ складає 169816,44 грн.

Враховуючи викладене, апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції, що адвокатами Заболотної Н. П. надано докази в підтвердження надання правничої допомоги у визначеному законом порядку.

На ряду з цим суд першої інстанції, врахувавши складність справи, час, витрачений адвокатами на виконання наданих послуг, обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, клопотання ТОВ «Агрофірма «Поле», представника ОСОБА_1 про зменшення витрат на правничу допомогу, виходячи із принципу співмірності та справедливості дійшов вірного висновку про зменшення витрати на правову допомогу та стягнув з відповідачів на користь третьої особи витрати на правову допомогу у розмірі 130000 грн.

На ряду з цим, скаржниками не додано належних, допустимих та достатніх доказів в спростування висновків суду першої інстанції щодо визначення розміру витрат на правничу допомогу.

Апеляційний суд дійшов висновку, що стягнута судом першої інстанції сума витрат на професійну правничу допомогу відповідає критеріям розумності, справедливості та співмірності розміру витрат на професійну правничу допомогу.

Даючи оцінку доводам, викладеним у апеляційних скаргах, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що згідно з усталеною практикою ЄСПЛ, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення ЄСПЛ у справах «Серявін та інші проти України», «Трофимчук проти України», «Проніна проти України»). Отже, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо наведення обґрунтування рішення, що випливає зі ст. 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 374 та ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги залишає судове рішення без змін, а скаргу без задоволення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Рішення суду та додаткове рішення суду першої інстанції ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для їх скасування в межах доводів апеляційної скарги колегія суддів не вбачає.

Оскільки оскаржувані судові рішення підлягають залишенню без змін, то судові витрати, понесені на сплату судового збору за подання апеляційних скарг, покладаються на осіб, які її подали.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Поле» - адвоката Тищенка Юрія Петровича на рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 04 квітня 2025 року - залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Корчинської Вікторії Іванівни на рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 04 квітня 2025 року - залишити без задоволення.

Рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 04 квітня 2025 року - залишити без змін.

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Корчинської Вікторії Іванівни на додаткове рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 06 травня 2025 року - залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Поле» - адвоката Тищенка Юрія Петровича на додаткове рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 06 травня 2025 року - залишити без задоволення.

Додаткове рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 06 травня 2025 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, в порядку та за умов визначених ЦПК України.

Повний текст постанови складено 24 грудня 2025 року.

Головуючий Л. І. Василенко

Судді: О. М. Новіков

О. В. Карпенко