РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 грудня 2025 року м. Запоріжжя

Вознесенівський районний суд міста Запоріжжя у складі головуючого судді Стеценка А.В., за участю секретаря судового засідання Резніченко Ю.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі - ТОВ «ФК «ЄАПБ») звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами.

Позов обґрунтований тим, що відповідач 26.09.2023 уклав з ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» договір позики № 76289176, за умовами якого ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» зобов`язалося передати відповідачеві у власність грошові кошти на погоджений умовами договору строк шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок відповідача, а відповідач зобов`язався повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики або достроково та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики.

27.02.2024 на підставі договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021, укладеному між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та позивачем, останній набув право грошової вимоги до відповідача за вищезазначеним договором позики в розмірі 18597,50 грн., з яких 5000,00 грн. заборгованість за основною сумою боргу, 13597,50 грн. заборгованість за відсотками.

17.08.2023 відповідач уклав з ТОВ «МІЛОАН» кредитний договір № 102520818, за умовами якого ТОВ «МІЛОАН» зобов`язалося надати відповідачеві грошові кошти на строк та в сумі, визначені договором, а відповідач зобов`язався повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування ним.

29.01.2024 на підставі договору факторингу № 29012024 від 29.01.2024, укладеному між ТОВ «МІЛОАН» та позивачем, останній набув право грошової вимоги до відповідача за вищезазначеним кредитним договором в розмірі 18297,10 грн., з яких 4650,00 грн. заборгованість за основною сумою боргу, 13397,10 грн. заборгованість за відсотками, 250,00 грн. заборгованість за комісією.

21.08.2023 відповідач уклав з ТОВ «МІЛОАН» кредитний договір № 7922496, за умовами якого ТОВ «МІЛОАН» зобов`язалося надати відповідачеві грошові кошти на строк та в сумі, визначені договором, а відповідач зобов`язався повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування ним.

29.01.2024 на підставі договору факторингу № 29012024 від 29.01.2024, укладеному між ТОВ «МІЛОАН» та позивачем, останній набув право грошової вимоги до відповідача за вищезазначеним кредитним договором в розмірі 19376,91 грн., з яких 4650,00 грн. заборгованість за основною сумою боргу, 14226,91 грн. заборгованість за відсотками, 500,00 грн. заборгованість за комісією.

Після відступлення позивачеві прав грошової вимоги до відповідача за вищезазначеним договорами останній зобов`язань з повернення позики (кредиту), сплати процентів та комісій не виконав.

З огляду на викладене, позивач просив суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за договором позики № 76289176 в загальному розмірі 18597,50 грн.; заборгованість за кредитним договором № 102520818 в загальному розмірі 18297,10 грн.; заборгованість за кредитним договором № 7922496 в загальному розмірі 19376,91 грн.

Ухвалою суду від 19.09.2024 відкрито провадження в справі, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначено судове засідання для розгляду справи по суті, встановлені сторонам строки для подання заяв по суті справи.

22.10.2024 представник відповідача подав відзив на позовну заяву, в якому заперечував проти позовних вимог ТОВ «ФК «ЄАПБ». Заперечення представника відповідача обґрунтовані тим, що позивач не надав суду належних доказів на підтвердження того, що позика та кредити надавалися первісними кредиторами відповідачу. Надані позивачем розрахунки заборгованості не є первинними документами, які підтверджують отримання кредиту, користування ним, укладення договору на умовах, які вказані позивачем у позовній заяві. Ненадання позивачем первинних документів щодо надання позики (кредиту) унеможливлює перевірку правильності здійснених позивачем розрахунків заборгованості, зокрема розрахунків розміру процентів за користування позикою (кредитом)в межах строку дії договорів. З наданих позивачем розрахунків неможливо встановити за який період первісними кредиторами були нараховані проценти за користування позикою (кредитами) та чи здійснено таке нарахування в межах строку кредитування. Крім того, зі змісту доданих до позовної заяви кредитних договорів неможливо встановити за які саме послуги первісних кредиторів була нарахована комісія.

Інші заяви по суті справи на адресу суду не надходили.

В судові засідання представники сторін та відповідач не з`явилися. Представники сторін подали до суду заяви, в яких просили справу розглядати за їх відсутності.

З огляду на викладене, суд вирішив справу розглядати за відсутності сторін та їх представників та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Вивчивши доводи сторін, викладені в заявах по суті справи, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд встановив наступні фактичні обставини.

26.09.2023 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (позикодавець) та ОСОБА_1 (позичальник) укладено договір позики № 76289176, згідно умов якого позикодавець зобов`язався передати позичальнику у власність грошові кошти в сумі 5000,00 грн. на строк 20 днів, шляхом перерахування коштів на банківський рахунок позичальника із використанням реквізитів електронного платіжного засобу позичальника, а останній зобов`язався повернути позикодавцеві таку суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити позикодавцеві плату (проценти) від суми позики. В договорі сторони також узгодили розмір процентів за користування позикою: 2,5 % в день - знижена процентна ставка; 2,7% в день - процентна ставка за понадстрокове користування позикою. Договір укладений в електронній формі.

14.06.2021 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (клієнт) та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (фактор) укладено договір факторингу № 14/06/21, у відповідності до умов якого ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» зобов`язалося передати грошові кошти у розпорядження ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» за плату, а останнє відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язання за якою настав до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання, плату за позикою (плату за процентною ставкою), процент за порушення грошових зобов`язань, право на одержання яких належить клієнту (а.с. 13 16). У п. 1.2 договору факторингу його сторони узгодили, що перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі відповідного реєстру боржників…,після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги.

27.02.2024 ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (клієнт) та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (фактор) підписано акт прийому-передачі реєстру боржників № 18, згідно якого клієнт передав, а фактор прийняв реєстр боржників № 18 від 27.02.2024 (а.с. 17).

Згідно витягу з реєстру боржників № 18 від 27.02.2024 (а.с. 18) ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передано позивачеві право грошової вимоги до відповідача за договором позики № 76289176 в загальному розмірі 18597,50 грн., з яких 5000,00 грн. заборгованість за основною сумою боргу; 13597,50 грн. сума заборгованості за відсотками.

17.08.2023 між ТОВ «Мілоан» (кредитодавець) та ОСОБА_1 (позичальник) укладено договір про споживчий кредит № 102520818 (а.с. 25 30), згідно умов якого кредитодавець зобов`язався надати позичальнику кредит в сумі 5000,00 грн. на строк 120 днів, з яких 30 днів пільговий період, 90 днів - поточний період, шляхом перерахування кредитних коштів на банківський рахунок з використанням карти, а позичальник зобов`язався повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту в розмір 250,00 грн., проценти за користування кредиту в розмірі 0,63 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом протягом пільгового періоду та 3 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом протягом поточного періоду. Договір укладений в електронній формі.

21.08.2023 між ТОВ «Мілоан» (кредитодавець) та ОСОБА_1 (позичальник) укладено договір про споживчий кредит № 7922496 (а.с. 38 43), згідно умов якого кредитодавець зобов`язався надати позичальнику кредит в сумі 5000,00 грн. на строк 115 днів, з яких 25 днів пільговий період, 90 днів- поточний період, шляхом перерахування кредитних коштів на банківський рахунок з використанням карти, а позичальник зобов`язався повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту в розмір 500,00 грн., проценти за користування кредиту в розмірі 1,25 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом протягом пільгового періоду та 3 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом протягом поточного періоду. Договір укладений в електронній формі.

29.01.2024 між ТОВ «Мілоан» (клієнт) та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (фактор) укладено договір факторингу № 29012024 (а.с. 33 34), у відповідності до умов якого ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» зобов`язалося передати грошові кошти у розпорядження ТОВ «Мілоан» за плату, а останнє відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язання за якою настав або виникне у майбутньому до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за управління кредитом, плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та платежі, право на одержання яких належить клієнту. У п. 1.2 договору факторингу його сторони узгодили, що перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі відповідного реєстру боржників…,після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги.

29.01.2024 ТОВ «Мілоан» (клієнт) та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (фактор) підписано акт прийому-передачі реєстру боржників № 1, згідно якого клієнт передав, а фактор прийняв реєстр боржників № 1 від (а.с. 48).

Згідно витягу з реєстру боржників № 1 від 29.01.2024 (а.с. 49) ТОВ «Мілоан» передано позивачеві право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 7922496 в загальному розмірі 19376,91 грн., з яких 4650,00 грн. заборгованість за основною сумою боргу; 14226,91 грн. сума заборгованості за відсотками; 500,00 грн. сума заборгованості за комісією.

29.01.2024 ТОВ «Мілоан» (клієнт) та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (фактор) підписано акт прийому-передачі реєстру боржників № 2, згідно якого клієнт передав, а фактор прийняв реєстр боржників № 2 від (а.с. 35).

Згідно витягу з реєстру боржників № 2 від 29.01.2024 (а.с. 36) ТОВ «Мілоан» передано позивачеві право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 102520818 в загальному розмірі 18297,10 грн., з яких 4650,00 грн. заборгованість за основною сумою боргу; 13397,10 грн. сума заборгованості за відсотками; 250,00 грн. сума заборгованості за комісією.

У відповідності до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України).

Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.

Відповідно до правового висновку, викладеного Верховним Судом у постановах від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Факт укладення договорів, заборгованість за якими є предметом позову, відповідачем не заперечується.

Разом з тим, позивачем не надано суду доказів на підтвердження того, що відповідач отримав позику та кредити, в подальшому порушив обов`язок із їх повернення, тобто не виконував, або неналежним чином виконував зобов`язання за договором позики № 76289176 від 26.09.2023, договорами про споживчий кредит № 102520818 від 17.08.2023 та № 7922496 від 21.08.2023.

Обов`язок доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Важливим елементом змагальності процесу є стандарти доказування - спеціальні правила, якими суд має керуватися при вирішення справи. Ці правила дозволяють оцінити, наскільки вдало сторони виконали вимоги щодо тягаря доказування і наскільки вони змогли переконати суд у своїй позиції, що робить оцінку доказів більш алгоритмізованою та обґрунтованою (постанова Верховного Суду від 22 квітня 2021 року у справі № 904/1017/20).

Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони.

Водночас цей принцип не створює для суду обов`язку вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц, провадження № 14-400цс19; пункт 9.58 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2021 року у справі № 904/2104/19, провадження № 12-57гс21).

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (статті 79 ЦПК України).

Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Статтею 80 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини 2 статті 83 ЦПК України позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Такими доказами можуть бути, зокрема, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо.

Однак станом на день ухвалення рішення суду першої інстанції матеріали справи не містять первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», які підтверджують наявність заборгованості відповідача за договором позики № 76289176 від 26.09.2023, договорами про споживчий кредит № 102520818 від 17.08.2023 та № 7922496 від 21.08.2023.

Розрахунок заборгованості не є належним доказом наявності заборгованості та її розміру та не є первинним документом у розумінні статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».

З урахуванням того, що на підтвердження позовних вимог позивач не надав належних та допустимих доказів, які підтверджують надання відповідачу кредитних коштів у розмірі, які були передбачені договором позики № 76289176 від 26.09.2023, договорами про споживчий кредит № 102520818 від 17.08.2023 та № 7922496 від 21.08.2023, наявність заборгованості за тілом кредиту, процентами та комісією, суд доходить висновку про те, що позивач не довів наявність заборгованості у розмірі, вказаному у наданих ним розрахунках за договором позики № 76289176 від 26.09.2023, договорами про споживчий кредит № 102520818 від 17.08.2023 та № 7922496 від 21.08.2023.

До подібних висновків дійшов Верховний Суду постановах від 16 вересня 2020 року у справі №200/5647/18, від 25 травня 2021 року у справі № 554/4300/16-ц, від 26 травня 2021 року у справі № 204/2972/20, від 13 жовтня 2021 року у справі № 209/3046/20, від 26 жовтня 2022 року у справі № 686/6783/21.

Також слід зазначити, що позивач не був позбавлений можливості подати суду вищезазначені докази у відповідь на заперечення відповідача, викладені у відзиві, звернутися до суд з клопотанням про витребування судом виписок по банківському рахунку відповідача, проте таким правом не скористався.

Зазначене відповідає висновку Верховного Суду, викладеному в постанові від 18 грудня 2024 року у справі № 522/17681/16-ц (провадження № 61-10264св24), відповідно до якого виписка з рахунку особи є документом, який може бути доказом і який суду необхідно оцінити відповідно до вимог цивільного процесуального закону при перевірці доводів про реальне виконання кредитного договору.

Отже, позивач розпорядився своїми процесуальними правами на власний розсуд, а суд не зобов`язаний збирати докази в цивільних справах (ч. 2 ст. 13 ЦПК України).

З огляду на те, що позивач не надав належних і допустимих доказів на підтвердження обставин, на які він посилається як на підставу своїх вимог, в задоволенні позову необхідно відмовити за недоведеністю.

Згідно з положенням пункту 2 частини другої статті 141 ЦПК України у разі відмови в позові судові витрати покладаються на позивача. Відповідачем доказів понесення судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, суду не надано, із заявами про намір подати такі докази після ухвалення судом рішення в справі відповідач та його представник до суду не зверталися.

Керуючись ст.ст. 10-13, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволені позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами відмовити.

Рішення суду набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подана апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості про учасників справи:

Позивач: Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», ідентифікаційний код 35625014, адреса: 01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, буд. 30.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 .

Суддя А.В. Стеценко