Провадження № 2/752/2714/25
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

04.07.2025 року Голосіївський районний суд м.Києва в складі:

головуючого судді - Чекулаєва С.О.,

за участі секретаря судового засідання - Шевченко В.В,,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами цивільну справу

за позовом ОСОБА_1

до ОСОБА_2 , ОСОБА_3

про стягнення боргу за житлово - комунальні послуги

ВСТАНОВИВ:

1.Описова частина

1.1. Стислий виклад позиції позивача

У жовтні 20254 року ОСОБА_1 звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва із позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , у якому просить стягнути з відповідачів на свою користь в рахунок погашення заборгованості за отримані житлово - комунальні послуги, утримання та збереження спільного майна, відповідно до умов Договору найму житлово приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , суму у розмірі по 50 000,00 грн. з кожного. Здійснити розподіл судових витрат.

1.2. Стислий виклад позиції учасників справи

14.02.20219 померла мати позивача, яка згідно ордеру була наймачем квартири АДРЕСА_2 . 30.08.2019 договір найму було переоформлено на позивача. Вказана квартира не приватизована, у ній зареєстровано семеро осіб. Окрім малолітніх дітей, у вказаному житловому приміщенні зареєстровані відповідачі, які самоусунулися від виконання своїх прямих обов`язків по утриманню вказаного житла.

Внаслідок несплати житлово - комунальних послуг утворилась заборгованість, яка з 2018 року складає 134 009,18 грн., з яких : 27 287,78 грн - постачання теплової енергії із врахуванням обсягів витрат на функціонування системи гарячої води; 6 593,53 грн - вивезення побутових відходів; 28 157,71 грн - централізоване постачання холодної води та водовідведення; 18 531,67 грн - утримання будинків та прибудинкової території; 46 197,51 грн - постачання гарячої води.

Позивач вказує, що з 26.05.2023 по вересень 2024 року сплатив суму боргу у розмірі 26 677,33 грн.

У зв`язку із довготривалим невиконанням відповідачами своїх прямих обов`язків, встановлених чинним законодавством щодо утримання вказаного нерухомого майна повністю або частково, неможливістю вирішити спірне питання мирним шляхом, позивач звернувся до суду із вказаним позовом.

1.3. Заяви, клопотання учасників справи

Заперечення щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін за наявними у справі матеріалами до суду не надходили.

Станом на дату розгляду справи на адресу суду клопотання про розгляд справи у загальному позовному провадженні не подавалися.

Відзиви від відповідачів не надійшли.

1.4.Процесуальні дії у справі

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.10.2024 головуючим суддею у справі визначений суддя С.О. Чекулаєв.

Ухвалою Голосіївського районного суду від 28.11.2024 у справі відкрито провадження та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного провадження без виклику (повідомлення) учасників справи.

Оскільки розгляд справи здійснюється в порядку спрощеного провадження без виклику (повідомлення) учасників справи, судове засідання в справі не проводилось та особи, які беруть участь у справі не викликались.

Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

2.Мотивувальна частина

2.1.Фактичні обставини, встановлені судом

Відповідно до витягу з Розпорядження Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації від 30.08ю2019 року № 563, розпорядження виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 31.01.2011 № 121 «Про реалізацію районними в місті Києві державними адміністраціями окремих повноважень», враховуючи пропозиції Громадської комісії з житлових питань при Голосіївській районній в місті Києві державній адміністрації (протокол від 31.07.2019 року) змінено договір найму:

1.3 ОСОБА_1 , який родиною з 7 осіб (він, брат, невістка, племінник, онук, онук) мешкає в трикімнатній квартирі ізольованій АДРЕСА_2 , житловою площею 41,70 кв.м., з померлої матері ОСОБА_4 (свідоцтво про смерть серія НОМЕР_1 від 14.02.2019року).

Згідно доданого до позовної заяви витягу з Реєстру територіальної громади м. Києва про зареєстрованих осіб у житловому приміщенні за адресою АДРЕСА_1 станом на 20.03.2024 року зареєстровано семеро осіб 1962 року народження, 1967 року народження, 1990 року народження, 1970 року народження, 2002 року народження, 2018 року народження, 2021 року народження. Відомості про прізвище, ім`я та по батькові вказаних осіб у витязі відсутні.

На підтвердження наявної заборгованості по житлово - комунальним послугам за адресою АДРЕСА_1 позивачем надано роздруківку по особистим рахункам № НОМЕР_2 КП «Київтеплоенерго», № НОМЕР_3 ТОВ «Київські енергетичні послуги», № НОМЕР_4 ПрАТ АК «Київводоканал» та КП «Керуюча компанія Голосіївського району», № 190726616 ТОВ «ГК Нафтогаз України», №98819 ТОВ «Домофон Флагман Сервіс» на загальну суму 134 009,18 грн.

Позивач зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 .

Також за вказаною адресою зареєстрований відповідач ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 09.02.1988 року, що підтверджується відомостями з Управління обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області.

Докази на підтвердження місця реєстрації відповідача ОСОБА_2 матеріали справи не містять.

Із відповідним клопотанням до суду позивач не звертався.

2.2. Застосовані норми права

Положеннями ст. 11 ЦПК України визначено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі, а у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду.

За змістом ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.

Отже, співвідповідачі є споживачами наданих позивачем послуг з утримання будинку та прибудинкової території за адресою місцезнаходження квартири.

Відповідно до п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 572 від 08 жовтня 1992р. «Про механізм впровадження Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» власник та наймач (орендар) квартири, житлового приміщення у гуртожитку зобов`язаний: укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем відповідно до типового договору; оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст. 179 ЖК України, користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватизованого житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов`язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями, які затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

За змістом ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має грунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Стаття 629 ЦК України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Позивач належним чином виконав умови договору, адже у строки та в порядку надав споживачам послуги з утримання будинку та прибудинкової території.

Статтею 156 ЖК України визначено, що члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

За згодою власника будинку (квартири) член його сім`ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім`ї. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей згоди власника не потрібно.

Члени сім`ї власника будинку (квартири) зобов`язані дбайливо ставитися до жилого будинку (квартири). Повнолітні члени сім`ї власника зобов`язані брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і придомової території та проведенню ремонту. Спори між власником та членами його сім`ї про розмір участі в витратах вирішуються в судовому порядку.

До членів сім`ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім`ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу.

Згідно ст. 162 ЖК України, плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін.

Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами.

Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги.

Згідно ст. 64 ЖК України члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення.

Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору.

До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх син. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім`ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов`язки, як наймач та члени його сім`ї.

На підставі ст. ст. 66, 67, 162 ЖК України плата за користування житлом (квартирна плата) обчислюється виходячи із загальної площі квартири, а плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами у відповідності до кількості проживаючих в квартирі осіб.

Отже, як наймачі (власники) та споживачі житлово-комунальних послуг, згідно ст. 162 ЖК України, зобов`язані не тільки брати участь у витратах по утриманню квартири і прибудинкової території, а й своєчасно і в повному обсязі вносити плату за отримані комунальні послуги.

Відповідно до ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, а кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

2.3. Мотиви, з яких виходить суд

У ході розгляду справи судом встановлено, що позивач зареєстрований у квартирі АДРЕСА_2 та на підставі Розпорядження Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації від 30.08ю2019 року № 563 є наймачем вказаного нерухомого майна.

Позивач, звернувши до суду, вказує на наявність з 2018 року заборгованості по житлово - комунальним послугам у розмірі 134 009,18 грн., з яких : 27 287,78 грн - постачання теплової енергії із врахуванням обсягів витрат на функціонування системи гарячої води; 6 593,53 грн - вивезення побутових відходів; 28 157,71 грн - централізоване постачання холодної води та водовідведення; 18 531,67 грн - утримання будинків та прибудинкової території; 46 197,51 грн - постачання гарячої води.

За твердженнями позивача, вказана заборгованість утворилася через споживання відповідачами вказаних житлово - комунальних послуг з 2018 року.

Натомість позивачем не надано суду належним та допустимих доказів на підтвердження наявності заборгованості по житлово - комунальним послугам у розмірі 134 009,18 грн.по квартирі АДРЕСА_2 .

Із доданої до позовної заяви роздруківки заборгованості суд позбавлений можливості встановити, що така заборгованість обраховується саме по квартирі АДРЕСА_2 , а також те, що вказані у роздруківці особові рахунки відкриті на позивача за наданим послуг по вказаному житловому приміщенні, оскільки такі відомості у роздруківці відсутні.

Крім того, згідно доданого позивачем до позовної заяви витягу з Реєстру територіальної громади , у спірній квартирі зареєстровано семеро осіб, п`ятеро з яких є повнолітніми.

Разом з тим, із позовом до суду про солідарне стягнення з заборгованості по житлово - комунальним послугам позивач звернувся лише до двох з них.

При цьому, доказів на підтвердження місця реєстрації відповідача ОСОБА_2 у спірному житловому приміщенні матеріали справи не містять.

Також суд звертає увагу, що заявивши вимогу про стягнення з відповідачів на користь позивача суми заборгованості по житлово - комунальним послугам у розмірі 100 000,00 грн, тобто з кожного по 50 000,00 грн, з урахуванням існуючої заборгованості на загальну суму 134 009, 18 грн, позивач не обґрунтував чому саме на відповідачів повинно бути покладено обов`язок по відшкодуванню суми у розмірі 100 000,00 грн.

Зокрема суд звертає увагу, що вказана заборгованість була сплачена позивачем самостійно лише у розмірі 26 677,33 грн, а не у розмірі 134 009,18 грн. Відтак позивачем не доведено наявність у нього законного права на відшкодування вказаної суми відповідачами. Такі витрати підлягають стягненню на користь позивача лише у разі їх сплати останнім на користь надавача послуг.

3. Висновки суду

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, відсутність доказів на підтвердження викладених у позовній заяві обставин виникнення заборгованості по житлово - комунальних послугами та наявності у відповідачів обов`язку по її відшкодуванню саме позивачу, суд дійшов висновку про відмову ОСОБА_1 у задоволенні позову.

4.Судові витрати

Питання щодо розподілу судових витрат суд вирішує у відповідності до вимог ст.141 ЦПК України.

Так, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частина друга статті 141 ЦПК України).

Оскільки суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову судові витрати залишаються за позивачем.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 76-78, 81, 128, 131, 141, 247, 259, 263, 264, 265, 280, 274, 275, 279, 352, 354 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення боргу за житлово - комунальні послуги - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.О. Чекулаєв