Номер провадження: 22-ц/813/5645/25
Справа № 522/9687/24-Е
Головуючий у першій інстанції Шенцева О. П.
Доповідач Карташов О. Ю.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.12.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Карташова О.Ю.

суддів: Коновалової В.А., Ю.П. Лозко

за участю секретаря судового засідання - Рудуман А.О.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1

відповідач Акціонерне товариство «Українська залізниця»

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду

апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Українська залізниця», в інтересах якого діє адвокат Бабак Анатолій Васильович

на рішення Приморського районного суду міста Одеси від 24 березня 2025 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про скасування наказу

ВСТАНОВИВ:

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог

У червні 2024 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшла цивільна справа (522/9687/24-Е) за позовом ОСОБА_1 до Виробничого підрозділу «Одеський загін воєнізованої охорони» філії «Відомча воєнізована охорона» Акціонерного товариства «Українська залізниця» про скасування наказу та стягнення моральної шкоди.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що йому, начальнику команди воєнізованої охорони на станції Одеса-Застава 1 виробничого підрозділу «Одеський загін відомчої воєнізованої охорони» філії «Відомча воєнізована охорона» акціонерного товариства «Українська залізниця» ОСОБА_1 , на підставі вищезазначеного наказу від 19.03.2004 № 1 безпідставно оголошено догану, будь-яких порушень у службовій діяльності він не допускав, норми чинного законодавства не порушував.

ОСОБА_1 вважає, що 19.03.2024 його незаконно притягнуто до дисциплінарної відповідальності у зв`язку з чим звернувся до суду за захистом його порушеного права.

Так, позивач з урахуванням уточненої позовної заяви просив скасувати наказ виконувача обов`язків начальника виробничого підрозділу «Одеський загін воєнізованої охорони» філії «Відомча воєнізована охорона» акціонерного товариства «Українська залізниця» Сивака С.С. від 19.03.2004 № 1 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» за порушення трудової дисципліни на підставі пункту 1 статті 147 Кодексу законів про працю України, стягнути з Акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 968,96 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Приморського районного суду міста Одеси від 24 березня 2025 року позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) до Акціонерного товариства «Українська залізниця» (, місцезнаходження юридичної особи - 03150, м. Київ, вул. Єжи Ґедройця, буд. 5) про скасування наказу - задоволено.

Скасовано наказ виконувача обов`язків начальника виробничого підрозділу «Одеський загін воєнізованої охорони» філії «Відомча воєнізована охорона» акціонерного товариства «Українська залізниця» Сивака С.С. від 19.03.2004 № 1 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності», прийнятого відносно ОСОБА_1 .

Стягнуто з Акціонерного товариства «Українська залізниця» (, місцезнаходження юридичної особи - 03150, м. Київ, вул. Єжи Ґедройця, буд. 5) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) судові витрати на сплату судового збору в розмірі 968,96 грн.

Рішення суду вмотивовано тим, що у наказі про притягнення до дисциплінарної відповідальності відсутні фактичні дані щодо допущених позивачем порушень; відсутні посилання на конкретні обставини вчинення порушення, які допустив позивач; викладені у наказі загальні формулювання не пояснюють суть порушень трудової дисципліни, які допустив у роботі позивач.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Акціонерне товариство «Українська залізниця», в інтересах якого діє адвокат Бабак А.В. подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись, що оскаржуване рішення постановлено з порушенням норм матеріального права, а саме висновки суду не відповідають обставинам справи та неповно з`ясовано обставини справи, які мають суттєве значення для правильного вирішення справи, просить рішення Приморського районного суду м. Одеси від 24.03.2025 року у справі №522/9687/24-Е скасувати з направленням справи для розгляду до іншого суду першої інстанції за встановленою підсудністю.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга мотивована тим, що зазначена справа не підсудна Приморському районному суду м. Одеси, оскільки ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , що територіально відноситься до Київського районного суду м. Одеси. Акцентується увага на тому, що представник скаржника у суді першої інстанції з поважних причин не заявив про непідсудність справи, оскільки про те, що справа непідсудна Приморському районному суду м. Одеси стало відомо із змісту ухвали Приморському районному суду м. Одеси у справі № 522/10223/24-Н від 24.03.2025 за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Українська залізницям про скасування наказу від 25.03.2024 року №2 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» та відшкодування моральної шкоди у розмірі 15000.00 грн.

Крім того, в скарзі наголошується, що стороною відповідача було надано всі необхідні докази, на які посилається відповідач як на підставу прийняття наказу від 19.03.2024 № 1, що підтверджується супровідним листом № 43-2024 про надсилання Протоколу оперативної наради № 1 від 13.02.2024 та письмові пояснення ОСОБА_1 від 02.02.2024 року, а тому зазначене спростовує висновки суду першої інстанції з цього приводу.

Щодо відзиву на апеляційну скаргу

Ознайомившись з текстом апеляційної скарги АТ «Українська залізниця» ОСОБА_1 в інтересах якого діє адвокат Хараїм В.В. подав на неї відзив, в якому зазначає, що позивач вважає апеляційну скаргу безпідставною, необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню, просить оскаржуване рішення залишити без змін.

Наголошується, що судове рішення ухвалене з урахуванням юридичної сили правового акта в ієрархії національного законодавства, що регулює спірні правовідносини, конституційних принципів і загальних засад права, принципів верховенства права, при дотриманні норм процесуального права, враховуючи всі фактичні обставини справи, в межах наданих суду повноважень. Крім того, судом в повному обсязі з`ясовано обставини, що мають значення для правильного вирішення позовної заяви, доведено та всебічно їх обґрунтовано.

Узагальнені доводи та заперечення учасників справи

Представник ОСОБА_1 адвокат Хараїм В.В. в судовому засіданні, заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив оскаржуване рішення залишити без змін.

Від представник АТ «Українська залізниця» адвокат Бабака А.В. надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, ніяких клопотань, відводів не має та просить апеляційну скаргу задовольнити в повному обсязі.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи сповіщений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення судової повістки № R16.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Таким чином, законодавець передбачив, що явка до апеляційного суду належним чином повідомленого учасника справи не є обов`язковою.

Виходячи з вищевказаного, враховуючи передбачені діючим процесуальним законодавством строки розгляду справи, баланс інтересів учасників справи у якнайшвидшому розгляді справи, освідомленість учасників справи про її розгляд, створення апеляційним судом під час розгляду даної справи умов для реалізації її учасниками принципу змагальності сторін, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, відсутність клопотань про відкладення розгляду справи, враховуючи думку учасників, що з`явились, колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності учасників які не з`явились.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

ОСОБА_1 обіймав посаду начальника команди воєнізованої охорони на станції Одеса-Застава 1 виробничого підрозділу «Одеський загін відомчої воєнізованої охорони» філії «Відомча воєнізована охорона» акціонерного товариства «Українська залізниця».

Наказом виконувача обов`язків начальника виробничого підрозділу «Одеський загін воєнізованої охорони» філії «Відомча воєнізована охорона» акціонерного товариства «Українська залізниця» Сивака С.С. від 19.03.2004 № 1 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» за порушення трудової дисципліни на підставі пункту 1 статті 147 Кодексу законів про працю України ОСОБА_1 оголошено догану.

Копію наказу від 19.03.2024 № 1 ОСОБА_1 отримав 19.03.2024 року.

Як зазначено у наказі, підставою для його прийняття стали: протокол оперативної наради від 22.02.2024; письмові пояснення: ОСОБА_1 , начальника відділення ОСОБА_2 , та стрільця 4 розряду ОСОБА_3 ; а також довідка за результатами перевірки команди воєнізованої охорони станції Одеса-Сортувальна, станції Одеса-Застава виробничого підрозділу «Одеський загін воєнізованої охорони» від 01.02.2024 року.

З тексту наказу слідує, що під час проведення провідним інженером відділу взаємодії з правоохоронними органами та профілактики правопорушень філії ВВО ОСОБА_4 , в.о. начальника відділу спеціального призначення (Одеса) ситуаційно-оперативного управління філії ВВО ОСОБА_5 та охоронником відділу спеціального призначення (Київ) ситуаційно-оперативного управління філії ВВО ОСОБА_6 , 01.02.2024 перевірки команди воєнізованої охорони виявлено порушення: 1) у веденні службової документації, а саме: маршрутні листи змін варт тривалий час не здаються стрільцями та не обробляються; 2) виявлена невідповідність записів в книзі видачі та приймання вогнепальної зброї та боєприпасів із записами у маршрутних листах (виявлені помарки у внесених записах); 3) у підрозділі не проводяться щомісячні звірки про вчинення на об`єктах інфраструктури залізничного транспорту кримінальних та адміністративних правопорушень; 4) охорона бази палива ТЧ-1 станції Одеса Застава 1 та дотримання правил пропускного режиму на станції ТНТС забезпечується формально, що не дає можливості здійснювати якісний контроль за виконанням робочих процесів, пов`язаних з прийомом, зберіганням, відпуском та отриманням паливно-мастильних матеріалів на базі палива; 5) ОСОБА_1 не здійснював контроль за роботою особового складу варт, не здійснював контроль за веденням службової документації, не здійснював контроль за правильним зберіганням та використанням вогнепальної зброї у підрозділі, чим порушив пункт 7.10 своєї посадової інструкції, пункт 8.5 «Положення про придбання, перевезення, облік, зберігання та застосування вогнепальної зброї, боєприпасів до неї, підрозділами відомчої воєнізованої охорони на залізничному транспорті», пункт 1.7 «Порядку зберігання, видачі та використання маршрутів варти форми ХУ-2 в підрозділах воєнізованої охорони.

Як зазначено у наказі, підставою для його прийняття стали: протокол оперативної наради від 22.02.2024; письмові пояснення: ОСОБА_1 , начальника відділення ОСОБА_2 , та стрільця 4 розряду ОСОБА_3 ; а також довідка за результатами перевірки команди воєнізованої охорони станції Одеса-Сортувальна, станції Одеса-Застава виробничого підрозділу «Одеський загін воєнізованої охорони» від 01.02.2024 року.

Ухвалою суду від 25 червня 2024 року позовну заяву ОСОБА_1 до Виробничого підрозділу «Одеський загін воєнізованої охорони» філії «Відомча воєнізована охорона» Акціонерного товариства «Українська залізниця» про скасування наказу та стягнення моральної шкоди залишено без руху.

До суду 10 липня 2024 року надійшла від представника позивача заява про усунення недоліків, в якій остання просила відкрити провадження щодо вимоги про скасування наказу виконувача обов`язків начальника виробничого підрозділу «Одеський загін воєнізованої охорони» філії «Відомча воєнізована охорона» акціонерного товариства «Українська залізниця» Сивака С.С. від 19.03.2004 № 1 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» за порушення трудової дисципліни на підставі пункту 1 статті 147 Кодексу законів про працю України та стягнення з виробничого підрозділу «Одеський загін воєнізованої охорони» філії «Відомча воєнізована охорона» Акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь ОСОБА_1 судового збору у розмірі 968,96 грн. Позовну заяву ОСОБА_1 в частині відшкодування моральної шкоди у розмірі 15 000 (п`ятнадцять тисяч) гривень просила повернути.

05 серпня 2024 року ухвалою Приморського районного суду м. Одеси було відкрито провадження у справі 522/9687/24-Е за позовом ОСОБА_1 до Виробничого підрозділу «Одеський загін воєнізованої охорони» філії «Відомча воєнізована охорона» Акціонерного товариства «Українська залізниця» про скасування наказу та постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначенням судового засідання.

27 серпня 2024 року до суду від відповідача Виробничого підрозділу «Одеський загін воєнізованої охорони» філії «Відомча воєнізована охорона» Акціонерного товариства «Українська залізниця» надійшов відзив на позовну заяву, в якій вказано, що доказів порушення процедури притягнення до дисциплінарної відповідальності не надано.

04 листопада 2024 року представником позивача ОСОБА_1 адвокатом Хараїм О.В. до суду подано клопотання про заміну відповідача Виробничого підрозділу «Одеський загін воєнізованої охорони» філії «Відомча воєнізована охорона» Акціонерного товариства «Українська залізниця» на належного відповідача Акціонерного товариства «Українська залізниця», оскільки філія «Відомча воєнізована охорона» акціонерного товариства «Українська залізниця» має окремий код ЄДРПОУ, але не має статусу юридичної особи.

05 листопада 2024 року ухвалою Приморського районного суду м. Одеси задоволено клопотання представника позивача ОСОБА_1 адвоката Хараїм О.В. Замінено неналежного відповідача Виробничий підрозділ «Одеський загін воєнізованої охорони» філії «Відомча воєнізована охорона» Акціонерного товариства «Українська залізниця» () на належного Акціонерне товариство «Українська залізниця» (, місцезнаходження юридичної особи - 03150, м. Київ, вул. Єжи Ґедройця, буд. 5).

19 листопада 2024 року до суду від позивача надійшла позовна заява про скасування наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності (після заміни відповідача).

Позивач зазначає, що наказ про притягнення до дисциплінарної відповідальності прийнятий не на підставі матеріалів службового розслідування роботодавця, а на підставі листа від 21.02.2024 № ВВО-11/262. Дисциплінарне стягнення на нього накладене відповідачем в порушення вимог ст. 148 КЗпП України, тобто після сплину місячного терміну з моменту його виявлення (виявлено 01.02.2024, накладено 19.03.2024). Вказує, що не має жодного відношення до внесення записів до «Книги видачі та приймання вогнепальної зброї та боєприпасів», маршрутних листів, а також службової документації щодо прийому, зберігання, відпуску та отримання паливно-мастильних матеріалів на базі палива.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція апеляційного суду

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступного.

Зі змісту статті 367 ЦПК України вбачається, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до положень ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина четверта статті 12 ЦПК України).

Згідно з положенням частини третьої статті 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, у тому числі у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.

Дотримання принципу справедливості судового розгляду є надзвичайно важливим під час розгляду судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів.

Застосовані норми права та мотиви, з яких виходить апеляційний суд

Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною першою статті 5 ЦПК України передбачено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 139 КЗпП України, працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір.

Трудова дисципліна - це система правових норм, що регулюють внутрішній трудовий розпорядок, встановлюють трудові обов`язки працівників та роботодавця, визначають заохочення за успіхи в роботі й відповідальність за невиконання цих обов`язків.

Статтею 140 КЗпП України визначено, що трудова дисципліна на підприємствах, в установах, організаціях забезпечується створенням необхідних організаційних та економічних умов для нормальної високопродуктивної роботи, свідомим ставленням до праці, методами переконання, виховання, а також заохоченням за сумлінну працю.

У трудових колективах створюється обстановка нетерпимості до порушень трудової дисципліни, суворої товариської вимогливості до працівників, які несумлінно виконують трудові обов`язки. Щодо окремих несумлінних працівників застосовуються в необхідних випадках заходи дисциплінарного і громадського впливу.

За правилами ч.1 ст.147 КЗпП України, за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення.

Частиною першою статті 148 КЗпП України визначено, що дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення.

Дисциплінарний проступок визначається як винне невиконання чи неналежне виконання працівником своїх трудових обов`язків. Складовими дисциплінарного проступку є дії (бездіяльність) працівника; порушення або неналежне виконання покладених на працівника трудових обов`язків; вина працівника; наявність причинного зв`язку між діями (бездіяльністю) і порушенням або неналежним виконанням покладених на працівника трудових обов`язків.

Недоведеність хоча б одного з цих елементів виключає наявність дисциплінарного проступку.

До таких правових висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 17 січня 2019 року у справі № 343/6/18.

У постанові Верховного Суду України від 06листопада 1992 року №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» вказано, що при розгляді судами справ щодо накладення дисциплінарних стягнень судам необхідно з`ясувати, в чому конкретно проявилось порушення, що стало приводом для накладення стягнення, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені ст. ст.147-1,148,149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень.

Таким чином, для правомірного накладення дисциплінарного стягнення роботодавцем необхідна наявність сукупності таких умов: порушення має стосуватися лише тих обов`язків, які є складовими трудової функції працівника чи випливають з правил внутрішнього трудового розпорядку. Невиконання чи неналежне виконання працівником трудових обов`язків має бути винним, скоєним без поважних причин умисно або з необережності.

До аналогічних правових висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 21 листопада 2018 року у справі № 401/3301/17.

Саме на роботодавцеві лежить обов`язок надати докази фактів винного вчинення працівником дисциплінарного проступку. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати всі обставини, з яких вчинено проступок. Для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності в обов`язковому порядку має бути встановлена вина, як одна із важливих ознак порушення трудової дисципліни. При відсутності вини працівник не може бути притягнутий до дисциплінарної відповідальності.

Згідно зі ст.149 КЗпП України, до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. При обранні виду стягнення власник повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.

У наказі про накладення дисциплінарного стягнення обов`язково має бути зазначено, в чому полягає порушення трудової дисципліни, тобто має бути вказівка на фактичні обставини, які послужили підставою для застосування заходу дисциплінарного стягнення. Наказ про накладення дисциплінарного стягнення повинен обов`язково містити нормативне посилання, тобто роботодавець повинен зазначити назву, статтю, її частину, абзац, пункт, підпункт нормативно правового акту чи акту локального нормотворення, на підставі якого працівник притягується до дисциплінарної відповідальності. Виконання всіх цих вимог є безумовною запорукою правильного та законного оформлення прийнятого роботодавцем рішення, що одночасно виступає гарантією дотримання трудових прав працівників.

Такий висновок суду узгоджується з правовою позицією Верховного Суду зазначеною у постанові від 22 липня 2020 року у справі № 554/9493/17.

Верховний Суд у постановах від 08 січня 2020 року у справі № 153/1339/17, від 22 липня 2020 року у справі № 554/9493/17, від 13 травня 2022 року у справі №331/2395/20, вказував на те, що у трудовому праві діє принцип презумпції невинуватості, згідно з яким не можна працівника притягнути до дисциплінарної відповідальності, доки не доведена роботодавцем його вина, і працівник не зобов`язаний сам доводити свою невинуватість. Оскільки оспорюваний наказ не містить чітких формулювань суті та обставин допущеного проступку, відсутні докази вини позивачки та наявності причинного зв`язку між діями (бездіяльністю) і неналежним виконанням покладених на позивача трудових обов`язків, а містяться лише загальні, а не конкретні посилання на порушення останньою положень посадової інструкції, тому не можна дійти однозначних висновків про доведення вини працівника у вчиненні дисциплінарного проступку і накладення на неї дисциплінарного стягнення.

В порядку ч.ч.1-3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч.ч.1,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи викладене, перевіривши матеріали справи, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що в оскаржуваному наказі не наведені конкретні обставини, допущені порушення трудової дисципліни позивачем, за які його притягнуто до дисциплінарної відповідальності, не зазначено обставини, які відповідно до приписів ч. 3 ст. 149 Кодексу законів про працю України були враховані власником при обранні виду стягнення, а тому такий наказ є незаконним та підлягає скасуванню.

Крім того, колегія суддів вважає вірне зауваження суду першої інстанції, що відповідачем не доведено законність прийнятого наказу та не надано письмових доказів, а саме: пояснень ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , довідки за результатами перевірки команди воєнізованої охорони станції Одеса-Сортувальна, станції Одеса-Застава виробничого підрозділу «Одеський загін воєнізованої охорони» від 01.02.2024, не надано копій маршрутних листів, витягів із «Книги видачі та приймання вогнепальної зброї та боєприпасів, витягів із «Керівництва з організації служби стрілецьких та стрілецько-пожежних підрозділів відомчої воєнізованої охорони на залізничному транспорті України», витягів із «Положення про придбання, перевезення, облік, зберігання та застосування вогнепальної зброї, боєприпасів до неї підрозділами відомчої воєнізованої охорони на залізничному транспорті», витягів із «Порядку зберігання, видачі та використання маршрутів варти форми ХУ-2 в підрозділах воєнізованої охорони», витягів із «Положення про регулювання робочого часу та часу відпочинку працівників воєнізованої охорони АТ «Укрзалізниця», посадової інструкції позивача.

Твердження скаржника про те, що стороною відповідача було надано докази, на які посилається відповідач як на підставу прийняття наказу від 19.03.2024 № 1, а саме Протокол оперативної наради № 1 від 13.02.2024 та письмові пояснення ОСОБА_1 від 02.02.2024 року, не заслуговують на увагу, оскільки дані докази не є тими доказами, які відповідач зобов`язаний був надати на підтвердження законності оскаржуваного наказу, та не підтверджують наявність всіх передбачених законодавством обставин, що мають значення для правильного вирішення спору, зокрема, щодо доведення факту вчинення позивачем конкретного дисціплінарного проступку, наявності його вини.

Доводи апеляційної скарги, щодо не підсудності зазначеної справи Приморському районному суду м. Одеси є необґрунтованими та не тягнуть за собою скасування законного та обґрунтованого судового рішення. Крім того, згідно ч. 2 ст. 31 ЦПК України питання про передачу справи за підсудністю вирішується судом не пізніше початку першого судового засідання, а відповідач, безпосередньо приймаючи участь у розгляді справи в суді першої інстанції, надаючи відзив на позовну заяву, такого клопотання не заявляв, а тому вважається таким, що погодився з розглядом справи в цьому суді.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не в повній мірі встановив дійсні обставини справи, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки жодних додаткових обґрунтувань чи нових доказів, що не були подані відповідачем до суду першої інстанції, апеляційна скарга не містить.

З огляду на наведене, апеляційний суд робить висновок про безпідставність доводів апеляційної скарги відповідача, оскільки такі висновків суду першої інстанції не спростовують та на їх правильність не впливають.

Колегія суддів зауважує, що аргументи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а стосуються переоцінки доказів. Проте, відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України, оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів учасниками справи діючим законодавством не передбачена. Судом першої інстанції повно та всебічно досліджені обставини справи, перевірені письмові докази та надано їм належну оцінку.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані, підтверджуються письмовими доказами та не спростовуються доводами, викладеними в апеляційній скарзі.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства.

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Згідно із ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення без змін.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, оскільки апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстави для перерозподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, 384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Українська залізниця», в інтересах якого діє адвокат Бабак Анатолій Васильович, залишити без задоволення.

Рішення Приморського районного суду міста Одеси від 24 березня 2025 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення.

Касаційна скарга може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду.

Головуючий О.Ю. Карташов

Судді В.А. Коновалова

Ю.П. Лозко