Справа № 367/1065/25
Провадження №2/367/3039/2025
РІШЕННЯ

Іменем України

30 грудня 2025 року Ірпінський міський суд Київської області в складі:

головуючого судді Шестопалової Я.В.,

при секретарі Пронченко О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ірпінь в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

в с т а н о в и в :

ТОВ «Коллект Центр» звернулось до суду з позовом, в якому просить суд стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» заборгованість за Договорами № 3746451 від 12.04.2021, № 75975879 від 25.07.2021 у розмірі 77234,96 грн., а також понесені витрати на сплату судового збору у розмірі 3028,00 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 16000,00 грн.

На обґрунтування позовних вимог зазначає, що 12.04.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» (далі - Кредитодавець та/або ТОВ «Мілоан») та ОСОБА_1 (далі - позичальник та/або відповідач) укладено Договір № 3746451. 25.07.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (далі - Кредитодавець та/або ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів») та ОСОБА_1 укладено Договір № 75975879. 29.11.2021 року було укладено договір №29-11-102 відповідно до якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Мілоан» відступило на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №3746451. 10.03.2023 року було укладено договір №10-03/2023/01 відповідно до якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» відступило на користь Товариству з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №3746451. Таким чином, ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» наділено правом вимоги до Відповідача за договором №3746451. 27.01.2022 року було укладено договір №27/01/2022 відповідно до якого Товариство з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» відступило на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №75975879. 10.01.2023 року було укладено договір №10-01/2023 відповідно до якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» відступило на користь Товариству з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №75975879. Таким чином, ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» наділено правом вимоги до Відповідача за договором №75975879.Станом на сьогодні заборгованість за договорами відповідачем не погашається, проценти за користування кредитними коштами не сплачуються, у зв`язку з чим у відповідача обліковується прострочена заборгованість.Загальний розмір заборгованості за Договором №3746451 від 12.04.2021 р., станом на день формування позовної заяви відповідно до розрахунку заборгованості, становить 56375,62 грн, з яких: Заборгованість за основним зобов`язанням(за тілом кредиту) - 7039,00 грн., Заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 48170,62 грн., Заборгованість за комісіями - 1166,00 грн. Проте, враховуючи принцип розумності, співмірності і пропорційності позивач просить стягнути заборгованість у розмірі 48280,77 грн, з яких: Заборгованість за основним зобов`язанням(за тілом кредиту) - 7039,00 грн.,э Заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 40075,77 грн., Заборгованість за комісіями - 1166,00 грн. Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом за Договором №75975879 від 25.07.2021 р., станом на день формування позовної заяви відповідно до розрахунку заборгованості, становить 28954,19 грн., з яких: Заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) - 8500,00 грн., Заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 20298,63 грн., Інфляційні збитки - 136,00 грн., Нараховані 3% річних - 19,56 грн. Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за вищевказаними Договорами, станом на день формування позовної заяви відповідно до розрахунку заборгованості, становить 77234,96 грн., з яких:э Заборгованість за основним зобов`язанням(за тілом кредиту) - 15539,00 грн., Заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 60374,40 грн., Заборгованість за комісіями - 1166,00 грн., Інфляційні збитки - 136,00 грн., Нараховані 3% річних - 19,56 грн.

Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 10 лютого 2025 року у справі було відкрито провадження та ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

22.04.2025 року до суду від відповідачки ОСОБА_1 надійшов відзив на позовну заяву, у якому просила частково задовольнити позов, стягнути з неї на користь позивача - за першим договором суму в розмірі 14575 грн., з яких: 10600 грн тіло кредиту; 3975 грн - відсотки (10600 грн х 1,25% ? 30 днів), - за другим стягнути заборгованість за кредитним договором в розмірі 13574,50 грн., з яких: 8500 грн. тіло кредиту; 5074,50 грн. - відсотки (8500 грн х 1,99% х 30 днів), в частині стягнення витрат на правову допомогу відмовити, в частині витрат на судовий збір частково стягнути з відповідачки, справу розглядати у її відсутність.

25.04.2025 року від представника позивача ОСОБА_2 надійшла відповідь на відзив на позовну заяву, у якому вказали, що сторонами погоджено, що 12.04.2021 р. між ТОВ «Мілоан») та відповідачем укладено Договір № 3746451, у якому сторони узгодили, що строк користування кредитом продовжується у разі наявності непогашеної заборгованості, а таке продовження не потребує додаткових дій ні від кредитора, ні від позичальника. 25.07.2021 р. між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідачем укладено Договір № 75975879, у якому сторони погодили, що позичальник сплачує товариству проценти за користування позикою, а у разі прострочення повернення позики нарахування процентів триває до 90 днів; позичальник має право на пролонгацію на умовах Договору та Правил. А відтак, розмір та порядок нарахування відсотків погоджений сторонами Кредитного договору, підстави виникнення заборгованості є законними, а її розмір розумним та справедливим.

Позивач був належним чином повідомлений про час та дату розгляду справи, до суду представник позивача Пилипчук С.В. направляв клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, однак через технічну неможливість представника позивача не було приєднано до участі у судовому засіданні в режимі відео конференції. У позовній заяві позивач просив провести розгляд справи в порядку спрощеного провадження, за відсутності його представника.

Відповідачка в судове засідання не з`явилась, у відзиві просила провести розгляд справи без її участі.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає за необхідне розглянути справу за відсутності сторін за наявними матеріалами справи.

Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (ч. ч. 4, 5 ст. 268 Цивільного процесуального кодексу України).

Враховуючи те, що розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, керуючись частиною другою статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані позивачем докази, суд дійшов таких висновків.

Судом встановлено, що 12.04.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та ОСОБА_1 укладено Договір № 3746451,за умовами якого відповідач отримала грошові кошти в сумі 10600 грн. (п. 1.2 договору). Кредит надається строком на 30 днів з 12.04.2021. Термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії -12.05.2021. Відповідно до п.1.5 Договору, загальні витрати позичальника, включаючи проценти - 5141,00 грн. та 590,00% річних (орієнтована реальна річна процентна ставка). Орієнтовна загальна вартість кредиту 15741,00 грн. Пунктом 1.5.1. передбачено комісію з надання кредиту - 1166,00 грн., що нараховується за ставкою 11 % від суми кредиту одноразово. Відповідно до п.1.5.2. - проценти за користування кредитом : 3975,00 грн., які нараховуються за ставкою 1,25 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5,00 відсотків.

Крім того, п. 2.3. Договору передбачено пролонгацію строку кредитування або на пільгових або на стандартних (базових) умовах. Зокрема, 3,7,15 днів на пільгових умовах , тоді розмір комісії складає 3,5,10 відсотків від залишку кредиту, проценти нараховуються відповідно до п.1.5.2. та 60 днів на стандартних умовах,коли проценти за користування кредитом нараховуються за стандартною ставкою, вказаною у п.1.6. Договору 5,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом.

Договір укладено в електронній формі на підставі анкети заяви, заповненої на сайті «Мілоан» від 12.04.2021. Номер договору відповідає номеру анкети-заяви. Процедура заповнення заяви, автоматичної перевірки та підписання договору підтверджується, крім того, довідкою про ідентифікацію за допомогою одноразового ідентифікатора.

Отже, договір укладено в електронній формі, що підтверджується підписом відповідача, у формі одноразового ідентифікатора за номером телефону (підписання аналогом ЕЦП).

Факт перерахування кредитних коштів за договором 3746451, підтверджується платіжним дорученням № 43683352 від 12.04.2021 року відповідно до якої ТОВ «Мілоан» здійснило переказ коштів на банківську карту НОМЕР_1 в розмірі 10600,00 грн.

25.07.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 укладено Договір № 75975879за умовами якого позикодавець надав відповідачу грошові кошти у розмірі 8500,00 грн. (п. 2.1 Договору), строк позики - 30 днів (п. 2.2 Договору) зі сплатою процентів у розмірі 1,99 % в день (базова процентна ставка/фіксована) (п. 2.3 Договору).

Договір підписано електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора 0R5zWsQusp (електронного підпису), що був надісланий на вказану Відповідачем/Позичальником електронну адресу ) у порядку визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію».

Позикодавець на виконання п. 1 Договору позики №75975879 від 25.07.2021 року, виконав свої зобов`язання, зокрема, передав відповідачу у власність грошові кошти в розмірі 8500,00 грн шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок відповідача № НОМЕР_2 , за посередництвом платіжної установи ТОВ «ФК Фінекспрес», що діє на підставі ліцензії на надання фінансових платіжних послуг з переказу коштів без відкриття рахунку (платіжний інструмент для перерахування коштів на картковий рахунок фізичної особи). Наведене вище підтверджується довідкою №КД-000003342/ТНПП від 29.11.2024 року.

29.11.2021 року було укладено договір №29-11-102 відповідно до якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Мілоан» відступило на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №3746451.

Відповідно до Реєстру боржників до договору факторингу №29-11-102 від 29.11.2021 року ТОВ «Вердикт Капітал» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 за Договором позики № 3746451, в загальному розмірі 25 755,97 гривень, з яких: заборгованість за сумою позики - 7039,00 грн.; заборгованість за процентами користування позикою - 17550,97 грн.; заборгованість за комісією - 1 166,00 грн.

10.03.2023 року було укладено договір №10-03/2023/01 відповідно до якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» відступило на користь Товариству з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №3746451.

Відповідно до Реєстру боржників до договору №10-03/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 10.03.2023 року ТОВ «Коллект Центр» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 за Договором позики № 3746451, в загальному розмірі 56375,62 грн., з яких: заборгованість за основним зобов`язанням(за тілом кредиту) - 7039,00 грн., заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 48170,62 грн., заборгованість за комісіями - 1166,00 грн.

27.01.2022 року було укладено договір №27/01/2022 відповідно до якого Товариство з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» відступило на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №75975879.

Відповідно до Реєстру боржників до договору факторингу №№27/01/2022 від 27.01.2022 року ТОВ «Вердикт Капітал» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 за Договором позики №75975879 в загальному розмірі 28 798,63 гривень, з яких: заборгованість за сумою позики - 8500,00 грн.; заборгованість за процентами користування позикою - 20298,63 грн.

10.01.2023 року було укладено договір №10-01/2023 відповідно до якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» відступило на користь Товариству з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №75975879.

Відповідно до Реєстру боржників до договору №10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 10.01.2023 року ТОВ «Коллект Центр» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 за Договором позики №75975879, в загальному розмірі 28954,19 грн., з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) - 8500,00 грн., заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 20298,63 грн., інфляційні збитки - 136,00 грн., нараховані 3% річних - 19,56 грн.

Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України).

Згідно зі ст. 638 цього Кодексу, договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Згідно із ст.ст. 1046, 1049 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути надана розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (стаття 1047 ЦК України).

Законом України «Про електронну комерцію» встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних.

У статті 3 цього Закону «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (частина 12 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину;електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом;аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.

Положення статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису, так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (пункт 6 частини 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»).

Таким чином, між сторонами досягнуто згоду щодо всіх істотних умов договору позики, який оформлений сторонами в електронній формі, з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Аналогічна позиція міститься у постанові Верховного Суду від 02 лютого 2022 року у справі № 345/3085/19.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відступлення права вимоги по суті - це договірна передача зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором.

Частиною першою статті 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Згідно статті 514 ЦК до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, розмір яких встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Згідно статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Положеннями частини першої статті 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до частини першої статті 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Судом встановлено факт невиконання належним чином зобов`язань по поверненню кредитних коштів відповідачем.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем не оспорюється факт укладення вищевказаних договорів та факт отримання кредитних коштів у сумі 10600,00 грн. відповідно до умов договору № 3746451 від 12.04.2021 року та у сумі у сумі 8500,00 грн. відповідно до умов договору №75975879 від 25.07.2021 року.

З розрахунку заборгованості за кредитним договором № 3746451 від 12.04.2021 року встановлено часткове виконання відповідачем зобов`язань з повернення суми кредиту.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що доказів повернення суми кредиту в повному обсязі, на час розгляду справи відповідачем не надано, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за Договором позики № 3746451 від 12.04.2021 року, у сумі 7039,00 грн. та заборгованості за Договором позики №75975879 від 25.07.2021 року у сумі 8500,00 грн.

Щодо позовних вимог ТОВ «Коллект Центр» в частині стягнення з ОСОБА_1 відсотків за Договором позики № 3746451 від 12.04.2021 року та за Договором позики №75975879 від 25.07.2021 року, суд зазначає наступне.

Як зазначено у висновках, що викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року (справа N 444/9519/12), право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України,яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Наведений підхід до вирішення спорів у подібних відносинах підтверджений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 квітня 2023 року (справа N 910/4518/16), де викладені такі правові висновки.

Поняття «користування кредитом», яким послуговуються скаржники, є окремим випадком «користування чужими коштами». Термін «користування чужими коштами» Велика Палата Верховного Суду розтлумачила в постанові від 10.04.2018 у справі N 910/10156/17 (пункти 34, 35, 37 відповідно).

Термін «користування чужими коштами» може використовуватися у двох значеннях. Перше - це одержання боржником (як правило, за плату) можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу. Друге значення - прострочення грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити гроші, але неправомірно не сплачує їх.

Відносини щодо сплати процентів за одержання боржником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу врегульовані законодавством. Зокрема, відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом; розмір і порядок одержання процентів установлюються договором; якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Такі ж правила щодо сплати процентів застосовуються до кредитних відносин у силу частини другої статті 1054 ЦК України та до відносин із комерційного кредиту - в силу частини другої статті 1057 цього Кодексу.

Наслідки прострочення грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити грошові кошти, але неправомірно не сплачує їх, також врегульовані законодавством. У цьому разі відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Підстав відступити від указаних вище правових висновків немає.

Отже, «користування кредитом» - це можливість позичальника за плату правомірно не повертати кредитору борг (кредит) протягом певного періоду часу, погодженого сторонами кредитного договору.

Припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України.

У разі порушення позичальником зобов`язання з повернення кредиту настає відповідальність обов`язок щодо сплати процентів відповідно до статті 625ЦК України у розмірі, встановленому законом або договором.

В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Вказаний висновок сформульований в постановах Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі N 444/9519/12 (пункт 54) та від 04 лютого 2020 року у справі N 912/1120/16 (пункт 6.19). Велика Палата Верховного Суду вважає, що підстав для відступу від цього висновку немає.

Частиною 1 статті 627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Отже, ця стаття також не допускає свободу договору в частині порушення, зокрема, вимог ЦК України та інших актів цивільного законодавства.

Тому сторони не можуть з посиланням на принцип свободи договору домовитись про те, що їхні відносини будуть регулюватися певною нормою закону за їхнім вибором, а не тією нормою, яка регулює їхні відносини виходячи з правової природи останніх.

Зазначене не означає, що сторони не можуть домовитися про те, що в разі прострочення повернення кредиту позичальник сплачує кредитору проценти саме як міру відповідальності, зокрема в тому ж розмірі, в якому він сплачував проценти як плату за наданий кредит, або в іншому розмірі. Водночас така домовленість за правовою природою є домовленістю про сплату процентів річних у визначеному договором розмірі на підставі статті 625 ЦК України, і цей розмір може зменшити суд.

Отже, можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту та розмір таких процентів залежать від підстави їх нарахування згідно з частиною другою статті 625 ЦК України. У подібних спорах судам необхідно здійснити тлумачення умов відповідних договорів та дійти висновку, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування або після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, чи у відповідному розділі договору передбачили тільки проценти за правомірну поведінку позичальника (за «користування кредитом»). У разі сумніву слід застосовувати принцип contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem, тобто слова договору тлумачаться проти того, хто їх написав).

Як вбачається із відомості про щоденні нарахування та погашення, 12.05.2021, 23.05.2021, 04.06.2021, 29.06.2021, 08.07.2021, 25.07.2021, 06.09.2021, мала місце пролонгація договору № 3746451 від 12.04.2021 року.

Як вбачається із розрахунку заборгованості, виконаного ТОВ «Вердикт Капітал», новий кредитор нарахував відсотки за користування кредитом за період з 29.11.2021 по 23.02.2022 включно у сумі 30619,65 грн.

Загальний розмір заборгованості за договором, згідно розрахунку станом на 02.01.2025 складає 56 375,62 грн.

Суд не погоджується із наданим позивачем розрахунком заборгованості за кредитним договором № 3746451 від 12.04.2021 року, оскільки, згідно розрахунку заборгованості, ТОВ «Вердикт Капітал» нарахувало відсотки у загальному розмірі 30619,65 грн. за період 87 днів: з 29.11.2021 по 23.02.2022, тобто поза межами граничного строку пролонгації дії договору, який згідно 2.3.1.2. не може перевищувати 60 днів. Останні відомості щодо пролонгації договору датовані 06.09.2021. Відомостей про подальшу пролонгацію договору матеріали справи не містять, з чого слідує, що строк нарахування процентів закінчився 05.11.2021. Нарахування процентів за межами строку кредитування є неправомірним.

Відтак, ТОВ «Вердикт Капітал» не могло нараховувати проценти за користування кредитом з 05.11.2021 року.

Суд приходить до висновку про необхідність перерахунку процентів за користування кредитом за кредитним договором № 3746451 від 12.04.2021 року: за період з 13.04.2021 року по 12.05.2021 року заборгованість відповідача за нарахованими процентами складає 3975,00 грн. (10600,00 грн. *1,25%*30 днів), за період з 13.05.2021 року по 23.05.2021 року заборгованість відповідача за нарахованими процентами складає 1285,25 грн. (10282,00 грн. *1,25%*10 днів), за період з 24.05.2021 року по 04.06.2021 року заборгованість відповідача за нарахованими процентами складає 1496,10 грн. (9974,00 грн. *1,25%*12 днів), за період з 05.06.2021 року по 29.06.2021 року заборгованість відповідача за нарахованими процентами складає 3023,44 грн. (9675,00 грн. *1,25%*25 днів), за період з 30.06.2021 року по 08.07.2021 року заборгованість відповідача за нарахованими процентами складає 938,50 грн. (9385,00 грн. *1,25%*8 днів), за період з 09.07.2021 року по 25.07.2021 року заборгованість відповідача за нарахованими процентами складає 1828,14 грн. (8603,00 грн. *1,25%*17 днів), за період з 26.07.2021 року по 06.09.2021 року заборгованість відповідача за нарахованими процентами складає 4203,79 грн. (7821,00 грн. *1,25%*43 дні), за період з 07.09.2021 року по 05.11.2021 року заборгованість відповідача за нарахованими процентами складає 5279,25 грн. (7821,00 грн. *1,25%*60 днів).

За таких обставин, суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню проценти за користування кредитом за кредитним договором № 3746451 від 12.04.2021 року за період з 12.04.2021 року по 05.11.2021 року в розмірі 22 029,47 грн.

Аналізуючи умови Договору позики №75975879 від 25.07.2021 року щодо строку, на який видається кредит, порядку нарахування процентів, суд приходить до висновку, що у договорі відсутні чіткі і зрозумілі для споживача умови про право кредитодавця нараховувати проценти за фактичне правомірне користування коштами після закінчення строку дії договору.

Заявляючи вимогу про стягнення відсотків в розмірі 20 298,63 грн. за договором позики №75975879, позивач виходив з того, що договір був пролонгований, проте суду не надано доказів такої пролонгації.

Разом з тим, з договору позики вбачається, що між сторонами не узгоджено порядку продовження строку користування позикою (пролонгації).

З наданих суду документів вбачається погодження сторонами строку користування кредитом на 30 днів, доказів пролонгації договору суду не надано.

Крім того, матеріали справи не містять доказів укладення додаткової угоди щодо продовження строку позики за договором позики.

Отже, відповідач повинен був виконати свої зобов`язання за Договором позики №75975879 від 25.07.2021 року у строк на та умовах, встановлених цим договором, тобто до 24.08.2021 року.

Отже, слід виходити з того, що сторони не узгодили належним чином відповідальність за прострочення грошового зобов`язання відповідно до ст. 625 ЦК України у виді сплати процентів за неправомірне користування кредитом.

Разом з тим, враховуючи, що відповідачка кредит наданий йому у розмірі 8500,00 грн. не повернула, з останньої підлягають стягненню відсотки у розмірі 5074,50 грн., які узгоджені та нараховані їй на 30 день з моменту отримання кредиту.

Щодо нарахування інфляційних збитків та 3% річних за Договором позики №75975879 від 25.07.2021 року на підставі статті 625 ЦК України.

Регулятивні відносини між сторонами кредитного договору обмежені, зокрема, часовими межами, в яких позичальник отримує можливість правомірно не сплачувати кредитору борг (строком кредитування та визначеними у його межах періодичними платежами). Однак якщо позичальник порушує зобов`язання з повернення кредиту, в цій частині між ним та кредитодавцем регулятивні відносини трансформуються в охоронні.

Інакше кажучи, оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма частини першої статті 1048 ЦК України і охоронна норма частини другої статті 625 цього Кодексу не можуть застосовуватись одночасно (постанова Великої Палати Верховного Суду від 04.02.2020 у справі № 912/1120/16 (пункт 6.28)).

На період після прострочення виконання зобов`язання з повернення кредиту кредит боржнику не надається, боржник не може правомірно не повертати кредит, а тому кредитор вправі вимагати повернення боргу разом з процентами, нарахованими на час спливу строку кредитування. Тобто боржник у цьому разі не отримує від кредитора відповідне благо на період після закінчення кредитування, а тому й не повинен сплачувати за нього проценти відповідно до статті 1048 ЦК України; натомість настає відповідальність боржника - обов`язок щодо сплати процентів відповідно до статті 625 ЦК України у розмірі, встановленому законом або договором.

У статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання, тому наслідки порушення грошового зобов`язання не можуть залежати від того, з яких підстав виникло грошове зобов`язання: з позадоговірних чи договірних відносин, або з якого саме договору.

Якщо грошове зобов`язання виникло з договірних відносин, то прострочення його виконання призводить до відповідальності боржника перед кредитором, зокрема - настання обов`язку зі сплати процентів річних у розмірі, встановленому законом або договором, але саме грошове зобов`язання залишається при цьому незмінним. Наприклад, якщо боржник не сплатив гроші за куплене майно, надані послуги в певній сумі, то прострочення грошового зобов`язання не змінює його розміру, яке залишається без змін незалежно від часу прострочення, але в боржника виникає додатковий обов`язок щодо сплати річних процентів, нарахованих відповідно до статті 625 ЦК України.

Так само якщо боржник не сплатив суму боргу, яка складається з тіла кредиту та процентів, нарахованих в певній сумі на час закінчення строку кредитування чи на час пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, то прострочення такого грошового зобов`язання не призводить до подальшої зміни його розміру, але в боржника виникає додатковий обов`язок щодо сплати річних процентів, нарахованих відповідно до статті 625 ЦК України.

Отже, у разі порушення позичальником зобов`язання з повернення кредиту настає відповідальність - обов`язок щодо сплати процентів відповідно до статті 625 ЦК України у розмірі, встановленому законом або договором.

Велика Палата Верховного Суду вже звертала увагу, що нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Такі висновки сформульовані, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2019 у справі № 646/14523/15-ц, від 18.03.2020 у справі № 902/417/18 (пункт 8.35).

Також Велика Палата Верховного Суду наголосила, що загальною ознакою цивільно-правової відповідальності є її компенсаторний характер. Заходи цивільно-правової відповідальності спрямовані не на покарання боржника, а на відновлення майнової сфери потерпілого від правопорушення. Одним з принципів цивільного права є компенсація майнових втрат особи, що заподіяні правопорушенням, вчиненим іншою особою (постанова Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі № 902/417/18 (пункт 8.22)).

При цьому компенсаторний характер процентів, передбачених статтею 625 ЦК України, не свідчить про те, що вони є платою боржника за «користування кредитом» (тобто можливістю правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу). Такі проценти слід розглядати саме як міру відповідальності. На відміну від процентів за «користування кредитом», до процентів річних, передбачених зазначеною статтею, застосовуються загальні норми про цивільно-правову відповідальність.

Також слід мати на увазі, що, на відміну від розміру процентів за «користування кредитом», розмір процентів як відповідальності за прострочення виконання грошового зобов`язання може бути зменшений судом (пункт 8.38 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі № 902/417/18).

Отже, в охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Вказаний висновок сформульований в постановах Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12 (пункт 54) та від 04.02.2020 у справі № 912/1120/16 (пункт 6.19).

Суд вважає, що підстав для відступу від цього висновку немає, а тому з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Коллект центр» підлягають стягненню інфляційні збитки у розмірі 136,00 грн. та 3% річних у розмірі 19,56 грн. за Договором позики №75975879 від 25.07.2021 року.

Щодо нарахування комісії за кредитним договором № 3746451 від 12.04.2021 року у розмірі 1166,00 грн.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.

За приписами ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.

Таким чином, Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право кредитодавця встановлювати у кредитному договорі комісію за надання кредиту.

Як встановлено з п. 1.5.1. Договору, комісія за надання кредиту: 1166,00 грн., яка нараховується за ставкою 11,00 відсотків від суми кредиту одноразово.

Отже, з умов даного кредитного договору вбачається, що встановлення комісії за надання кредиту, є правомірним, оскільки укладеним між позивачем та відповідачем кредитним договором передбачено нарахування комісії за надання кредиту та включено суму нарахувань по комісії до графіку платежів. Такий висновок узгоджується з правовим висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного суду від 13.07.2022 року у справі № 496/3134/19.

Враховуючи наведене, суд вбачає наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача встановлену договором комісію за надання кредиту в розмірі 1166,00 грн.

Виходячи з викладеного, з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Коллект центр» підлягає стягненню заборгованість за Договором позики № 3746451 від 12.04.2021 року у розмірі 30 234,47 грн., з яких 7039,00 грн. - сума боргу за тілом кредиту, 22 029,47 грн. - відсотки за користування кредитом в межах строку кредитування (з врахуванням пролонгації), сума боргу за комісією - 1166,00 грн., а також заборгованість за Договором позики №75975879 від 25.07.2021 року у розмірі 13 730,06 грн., з яких 8500,00 грн. - сума боргу за тілом кредиту, 5074,50 грн. - відсотки за користування кредитом в межах строку кредитування інфляційні збитки - 136,00 грн., 3% річних - 19,56 грн.

Таким чином, суд,оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, дійшов висновку про часткове задоволення позову.

Щодо вимоги позивача про стягнення витрат на правничу допомогу в розмірі 16000 грн. суд зазначає наступне.

За ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать в тому числі витрати на професійну правничу допомогу.

Положенням п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України визначено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Слід зазначити, що витрати на професійну правничу допомогу є видом судових витрат і всі норми процесуального кодексу, які стосуються судових витрат відносяться також до витрат на професійну правничу допомогу.

Статтею 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмету доказування у справі. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Витрати повинні бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволені таких вимог.

До суду на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано: копію договору №02-09/2024-3 про надання правової допомоги від 02.09.2024 року; тарифи на послуги ФОП ОСОБА_3 ; копію платіжної інструкції № від 13.01.2025 року на суму 128000 грн., заявку на надання юридичної допомоги №9 від 02.12.2024 року та витяг з Акту №4 про надання юридичної допомоги від 27.12.2024 року.

Згідно з Витягом з Акту №4 про надання юридичної допомоги від 27.12.2024 року ТОВ «Коллект Центр» та ФОП ОСОБА_3 погодили надання наступних правових послуг: надання усної консультації з вивченням документів (4000 грн за 2 години) та складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суду (12000 грн за 4 годин).

З платіжної інструкції № від 13.01.2025 року вбачається, що ТОВ «Коллект Центр» було сплачено 128000 грн. за надання правової допомоги згідно договору №02-09/2024-3 про надання правової допомоги від 02.09.2024 року.

Вирішуючи питання обґрунтованості щодо стягнення витрат на правову допомогу в розмірі 16000,00 грн., суд приймає до уваги викладене нижче.

Згідно з висновком Великої Палати Верховного Суду у справі № 755/9215/15-ц при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Важливими є також висновки у постановах Верховного Суду у справі № 905/1795/18 та у справі № 922/2685/19, де визначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Тому суд, при розподілі витрат на професійну правничу допомогу, враховує, що справа є незначної складності, в даній категорії справ наявна узгоджена та усталена судова практика, через що позовні заяви у даних справах є майже типовими та фактично шаблонними, існує відпрацьована адвокатська практика у даній категорії справ, а обсяг досліджених доказів є невеликим, а тому суд вважає за необхідне зменшити суму стягнення з відповідача на користь позивача до 3 000,00 грн. витрат на правову допомогу. Саме такий розмір витрат є об`єктивним, співмірним з виконаною адвокатом роботою у цій справі.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати підлягають стягнення з відповідача на користь позивача пропорційно до розміру задоволених вимог, а саме, відсоток задоволених вимог становить (43 964,53 грн. / 77 234,96 грн.) * 100 = 56,92%. Таким чином судовий збір підлягає стягненню у розмірі (3028,00 грн. * 56,92) / 100 = 1723,54 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 514, 536, 610, 612, 625, 626, 629, 638, 639, 1046-1049, 1054, 1056 ЦК України, ст. ст. 10, 12, 13, 141, 263, 265, 274 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» (, місцезнаходження: 01133, місто Київ, вул. Мечнікова, будинок 3, офіс 306) заборгованість за Договором позики № 3746451 від 12.04.2021 року та за Договором позики №75975879 від 25.07.2021 року у загальному розмірі 43 964,53 грн. (сорок три тисячі дев`ятсот шістдесят чотири гривні 53 копійки).

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» (, місцезнаходження: 01133, місто Київ, вул. Мечнікова, будинок 3, офіс 306) понесені витрати на сплату судового збору у розмірі 1723,54 грн.(одна тисяча сімсот двадцять три гривні 54 копійки).

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» (, місцезнаходження: 01133, місто Київ, вул. Мечнікова, будинок 3, офіс 306) понесені витрати на правничу допомогу у розмірі 3 000,00 грн. (три тисячі гривень 00 копійок).

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України - https://court.gov.ua/sud1013/ та в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням - http://reyestr.court.gov.ua.

Суддя: Я.В. Шестопалова