РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2025 року Володимир-Волинський міський суд Волинської області в складі:

головуючого - судді Лутая А.М.,

за участю секретаря судового засідання Жолоб К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей,

ВСТАНОВИВ

Позивачка ОСОБА_1 31.07.2024 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що вона з відповідачем перебувала в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Володимир-Волинського міського суду від 17.08.2020 року розірвано. Від спільного подружнього життя з відповідачем у них народилося двоє дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які проживають з позивачкою і знаходяться на повному її утриманні. Відповідач добровільно сплачувати аліменти на утримання дітей не бажає.

Зважаючи на викладене, позивач просила стягнути з відповідача в її користь аліменти на утримання спільних неповнолітніх дітей в розмірі по 3000,00 грн. на кожну дитину щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дітьми повноліття.

Ухвалою суду від 10.10.2024 на підставі вказаної позовної заяви відкрито провадження у справі та справу призначено до судового розгляду по суті за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Позивачка на судовий розгляд справи не з`явилася, проте її представник ОСОБА_5 подала заяву про розгляд справи за їх відсутності, в якій також зменшила розмір позовних вимог, та просить стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дітей по 2500,00 грн на кожну дитину.

Відповідач у судове засідання не з`явився, подав до суд заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій позовні вимоги визнав, не заперечує проти задоволення позову та стягнення з нього на утримання дітей по 2500,00 грн на кожну дитину.

Враховуючи те, що учасники справи у судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності з ч.2 ст. 247 ЦПК України, не здійснювалося.

Дослідивши письмові матеріали справи, оцінивши докази по справі у їх сукупності, суд дійшов таких висновків.

Судом встановлено, що сторони з 17 травня 2016 року перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 17.08.2020.

Копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 та копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 підтверджується, що сторони у справі є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989р., яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991р. та набула чинності для України 27 вересня 1991р., держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Обов`язок батьків по утриманню дітей до досягнення ними повноліття закріплений в ч.2 ст. 51 Конституції України та ст. 180 Сімейного кодексу України.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття.

Згідно з ч.ч.1,2 ст.181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дітей може брати участь у їх утриманні в грошовій і /або/ натуральній формі.

Однак, домовленості щодо добровільної сплати відповідачем коштів на утримання дитини між сторонами не досягнуто.

Відповідно до ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ч.1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує, зокрема, стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Відповідно до ч.1 ст.184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Вирішуючи питання про розмір аліментів, які необхідно стягувати з відповідача, суд виходить з того, що розмір аліментів в сумі 2 500,00 грн. на одну дитину не є надмірним з точки зору звичайних потреб неповнолітньої дитини.

На думку суду, визначення аліментів у меншому розмірі не забезпечить звичайних потреб неповнолітніх дітей та достатній рівень життя, який їм гарантовано Законом України «Про охорону дитинства» та Конвенцією про права дитини від 20.11.1989 р.

Водночас, згідно з ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч.ч. 7, 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей і, тим більше, при захисті одного із основних прав дитини - права на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття.

На судовий розгляд справи відповідач не надав суду доказів, котрі б підтверджували незадовільний стан здоров`я, наявність на його утриманні інших дітей, непрацездатної дружини, батьків.

Враховуючи те, що відповідач є батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , котрий не виконує обов`язок по утриманню неповнолітніх дітей, суд дійшов висновку, що вимоги позивачки є законними, доведеними і підлягають до задоволення.

Згідно з ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Обговорюючи питання про судові витрати, приймаючи до уваги ті обставини, що позивачка при пред`явлені позову про стягнення аліментів була звільнена від сплати судового збору на підставі Закону України «Про судовий збір», на виконання вимог ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

Керуючись ст.ст. 12,81,89,265 ЦПК України, ст.ст. 180-182, ст. 191 Сімейного кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі у розмірі 2500 (дві тисячі п`ятсот) гривень щомісячно, починаючи з 31.07.2024 року і до досягнення дітьми повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

Допустити до негайного виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІПН НОМЕР_4 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 .

Головуючий: А.М. Лутай