КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
провадження № 22-ц/824/4052/2025
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів:

судді - доповідача Кирилюк Г. М.

суддів: Рейнарт І. М., Ящук Т. І.,

розглянувши в порядку письмового провадження справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа - Служба у справах дітей та сім`ї Подільської районної державної адміністрації в місті Києві, про визнання фізичної особи недієздатною та встановлення опіки, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Попової Ірини Сергіївни на ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 21 жовтня 2024 року в складі судді Захарчук С. С.,

встановив:

06.09.2024 ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою, заінтересована особа - Служба у справах дітей та сім`ї Подільської районної державної адміністрації в місті Києві, про визнання фізичної особи недієздатною та встановлення опіки.

Заява мотивована тим, що починаючи з 2018 року у його баби ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наявні стійкі розлади здоров`я, які за своєю специфікою призвели до психічних розладів.

В силу хвороби ОСОБА_2 не пристосована до самостійного життя, не усвідомлює значення своїх дій та не може керувати ними, потребує постійного догляду, нагляду та допомоги, спостереження з боку дієздатних осіб.

Починаючи з 2018 року він здійснює постійний догляд за бабусею, допомагає здійснювати усі фізіологічні потреби для підтримання життєдіяльності останньої.

Просив визнати ОСОБА_2 недієздатною та встановити над нею опіку та призначити його її опікуном.

Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 26 вересня 2024 року заяву ОСОБА_1 залишено без руху, надано заявнику строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з для вручення ухвали про залишення заяви без руху: викладення обставин, що свідчать про хронічний, стійкий психічний розлад, внаслідок чого ОСОБА_2 не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними, та зазначити докази на підтвердження зазначених обставин.

Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 21 жовтня 2024 року заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа - Служба у справах дітей та сім`ї Подільської районної державної адміністрації в місті Києві, про визнання фізичної особи недієздатною та встановлення опіки, визнано неподаною та повернуто заявнику.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що частиною 3 ст. 294 ЦПК України передбачено, що справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділу. Ураховуючи те, що заявником недоліки, зазначені в ухвалі не усунуто, відповідно до ч. 3 ст. 185 ЦПК України заява підлягає поверненню.

23.03.2024 представник ОСОБА_1 - адвокат Попова І. С. подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 21 жовтня 2024 року та направити справу до цього суду продовження розгляду.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовані тим, що визначені в ухвалі Подільського районного суду м. Києва від 26 вересня 2024 року недоліки були усунуті заявником.

Звертаючись до Подільського районного суду м. Києва із заявою про визнання фізичної особи недієздатною, встановлення опіки та призначення опікуна, заявником на підтвердження заявлених вимог було зазначено про те, що починаючи з 2018 року у ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наявні стійкі психічні розлади, та відповідно долучено медичні висновки, які підтверджують наявний розлад.

В подальшому, на виконання вимог ухвали суду першої інстанції, заявником у справі повторно було зазначено про те, що з 2018 року у ОСОБА_2 наявні стійкі психічні розлади, які мають своїм наслідком те, що остання не пристосована до самостійного життя, не усвідомлює значення своїх дій та не може керувати ними.

Окрім того, заявником було надано докази вказаних тверджень, з яких вбачається наступне: 2018 рік - діагноз: перелом шийки лівого стегна ( ОСОБА_2 перебувала в лежачому стані рік); 2019 рік - ОСОБА_2 була на огляді в Київській міській психіатричній лікарні №1. Діагноз: початкові ознаки атрофічного процесу головного мозку; 2020 рік - дифузний кардіосклероз, склероз аорти та коронарних артерій; 2021 рік - діагноз: «Гіпертрофічна хвороба ІІІ ст. Церебральний атеросклероз. Гостре порушення мозкового кровообігу за ішемічним типом (клінічно) в лівому каротидному басейні з глибоким правобічним геміпарезом, моторною афазією. Дискуляторна енцефалопатія. Коментар: перестає говорити, орієнтуватись, права частина тулуба не функціонує; 2021 рік - діагноз: «Стан після ГПМК за ішемічним типом, глибоким правобічним геміпарезом з порушенням функцій тазових органів, не тримання сечі»; 2022 рік - реабілітація наслідків інфаркту мозку (не допомогло); 2023 рік - плановий огляд сімейного лікаря. Діагноз: «К91 Захворювання судин мозку». Коментар: когнітивні функції знижені, нетримання сечі, не орієнтується в просторі, пересувається тільки зі сторонньою допомогою; 2024 рік - плановий огляд сімейного лікаря. Діагноз: «К91 Захворювання судин мозку МКХ-10 АМ:І69.3 наслідки інфаркту мозку». Коментарі: когнітивні функції знижені, нетримання сечі, мовні порушення: Афазія, не орієнтується, правобічний геміпарез, пересувається тільки зі сторонньою допомогою; 2024 рік - заключення лікаря-психіатра: «Наслідки органічного враження головного мозку судинного ґенезу (ГПМК за ішемічним типом в лівому каротидному басейні 30.03.21), з вираженим інтелектуально-мнестичним та когнітивним зниженням, втратою мовленевої функції (по типу сенсо-моторної алалії), повною втратою навичок самообслуговування».

Разом з тим, ухвалою суду першої інстанції вказану заяву було визнано неподаною та повернуто заявнику разом з доданими до неї матеріалами.

Вважає, що оскаржувана ухвала є формальною та передчасною, судом неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права, які полягають у дискримінації у користуванні правами.

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.

Відповідно до положень частини 2 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру (стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).

Європейський суд з прав людини зауважує, що процесуальні норми призначені забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а також про те, що сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, але й щодо національних судів (DIYA 97 v. UKRAINE, №19164/04, § 47, ЄСПЛ, від 21 жовтня 2010 року).

Для приватного права апріорі є притаманною така засада як розумність. Розумність характерна та властива як для оцінки/врахування поведінки учасників цивільного обороту, тлумачення матеріальних приватно-правових норм, що здійснюється при вирішенні спорів, так і тлумачення процесуальних норм (див: постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 червня 2021 року в справі № 554/4741/19, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2022 року в справі № 520/1185/16-ц, постанову Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року в справі № 209/3085/20).

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина третя статті 12 ЦПК України).

Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом (частина друга статті 13 ЦПК України).

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом (частина сьома статті 81 ЦПК України).

Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви (частина друга статті 83 ЦПК України).

Позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а також зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини (пункт 5 частини третьої статті 175 ЦПК України).

Під час розгляду справ окремого провадження суд зобов`язаний роз`яснити учасникам справи їхні права та обов`язки, сприяти у здійсненні та охороні гарантованих Конституцією і законами України прав, свобод чи інтересів фізичних або юридичних осіб, вживати заходів щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи (частина перша статті 297 ЦПК України).

З метою з`ясування обставин справи суд може за власною ініціативою витребувати необхідні докази (частина друга статті 297 ЦПК України).

Справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом (частина третя статті 297 ЦПК України).

У заяві про визнання фізичної особи недієздатною мають бути викладені обставини, що свідчать про хронічний, стійкий психічний розлад, внаслідок чого особа не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними (частина третя статті 297 ЦПК України).

У справі, що переглядається:

ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 26 вересня 2024 року заяву ОСОБА_1 залишено без руху, надано заявнику строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з для вручення ухвали про залишення заяви без руху: викладення обставин, що свідчать про хронічний, стійкий психічний розлад, внаслідок чого ОСОБА_2 не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними, та зазначити докази на підтвердження зазначених обставин;

02.10.2024 представник заявника - адвокат Попова І. С. подала заяву на усунення недоліків, в якій зазначила про обставини, що свідчать про хронічний, стійкий психічний розлад у ОСОБА_2 , який виник у неї після перенесених хвороб, внаслідок чого вона не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними;

ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 21 жовтня 2024 року заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа - Служба у справах дітей та сім`ї Подільської районної державної адміністрації в місті Києві, про визнання фізичної особи недієздатною та встановлення опіки, визнано неподаною та повернуто заявнику, у зв`язку з неусуненням недоліків, які викладені в ухвалі про залишення заяви без руху.

Разом з тим, судом першої інстанції не наведено мотивів, з яких він не взяв до уваги ті обставини, про які заявник зазначив в своїй заяві, з наданням відповідних медичних довідок на підтвердження вказаних обставин.

Таким чином, суд першої інстанції зробив помилковий висновок про визнання неподаною та повернення заяви. Тому оскаржене судове рішення слід скасувати, справу направити до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Доводи апеляційної скарги дають підстав для висновку, що оскаржене судове рішення ухвалене з порушенням норм процесуального права, тому апеляційну скаргу слід задовольнити, справу направити до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження.

Керуючись ст. 353, 367, 379, 381-384 ЦПК України суд

постановив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Попової Ірини Сергіївни задовольнити.

Ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 21 жовтня 2024 року скасувати.

Справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа - Служба у справах дітей та сім`ї Подільської районної державної адміністрації в місті Києві, про визнання фізичної особи недієздатною та встановлення опіки направити до Подільського районного суду м. Києва для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Суддя-доповідач Г. М. Кирилюк

Судді: І. М. Рейнарт

Т. І. Ящук