С О Л О М ' Я Н С Ь К И Й Р А Й О Н Н И Й С У Д М І С Т А К И Є В А
__________________________________________________________________________________________
Провадження 2/760/5751/25
В справі 759/9601/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

І. Вступна частина

02 грудня 2025 року в місті Києві

Солом`янський районний суд м. Києва

у складі головуючого судді Коробенка С.В.

за участю секретаря Левіцької Н.О.

представника Позивача - адвоката Борзенкова Е.В.

розглянув у судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про відшкодування шкоди завданої вчиненням кримінального правопорушення.

ІІ. Описова частина

09 травня 2024 року до Святошинського районного суду м. Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення, в розмірі 50 440 гривень.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 14 травня 2024 року справу направлено за підсудністю до Солом`янського районного суду м. Києва.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 09 липня 2024 року у справі відкрито загальне позовне провадження.

Свої вимоги Позивач обґрунтовує тим, що 11 листопада 2022 року невстановлена особа, діючи шляхом обману, шахрайським чином заволоділа його грошовими коштами. Зокрема, Позивач знайшов на веб-платформі «OLX» оголошення про продаж електрогенератора «Кьонер Шопер» моделі KS 12000 T ATS G та здійснив переказ грошових коштів на загальну суму 50 440 грн на банківські картки: № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 . Продавець представився як ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , м. Суми.

19 листопада 2022 року відділом дізнання Солом`янського управління поліції відкрито кримінальне провадження № 0001991 за ч. 1 ст. 190 КК України (шахрайство).

В ухвалі Солом`янського районного суду м. Києва від 05 грудня 2022 року про тимчасовий доступ до речей і документів встановлено обставини заволодіння грошовими коштами Позивача шляхом обману, а також розкрито банківську таємницю за рахунком, на який надійшли кошти.

У ході досудового розслідування було встановлено двох осіб, причетних до вчиненого протиправного діяння: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Оскільки завдана шкода Позивачу не відшкодована, він звернувся до суду з цивільним позовом про її стягнення з встановлених осіб.

09 квітня 2025 року закрито підготовче судове засідання та справу призначено до розгляду по суті.

В судовому засіданні 02 грудня 2025 року представник Позивача - адвокат Борзенков Е.В. - позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у судове засідання не з`явилися, про час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, відзиву на позов не подали, про причини неявки суд не повідомили.

За згодою представника Позивача суд визнав за можливе розглядати справу у відсутність Відповідачів із постановленням заочного рішення на підставі наявних матеріалів справи.

ІІІ. Мотивувальна частина

Заслухавши пояснення представника Позивача, дослідивши наявні у справі письмові докази, суд встановив такі обставини та дійшов таких висновків.

Судом установлено, що 11 листопада 2022 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , знайшовши на веб-платформі «OLX» оголошення про продаж електрогенератора «Кьонер Шопер», моделі KS 12000 T ATS G, здійснив переказ грошових коштів на загальну суму 50 440 гривень. Зокрема, кошти були перераховані на банківські картки з реквізитами: № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 . Товар Позивачу поставлений не був, а особа продавця виявилася фіктивною.

За матеріалами кримінального провадження № 0001991 встановлено, що банківська картка № НОМЕР_2 пов`язана з Відповідачкою - ОСОБА_2 , на рахунок якої надійшло 27 220 гривень. На рахунок Відповідача - ОСОБА_3 - надійшло 23 220 гривень. Зазначені обставини підтверджуються матеріалами кримінального провадження, копії яких наявні в матеріалах даної справи, зокрема результатами розкриття банківської таємниці, та Відповідачами не спростовані.

Оцінюючи правову природу спірних правовідносин, суд виходить із такого.

Відповідно до частини першої статті 1177 Цивільного кодексу України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Оскільки спеціального закону, до якого міститься відсилання у частині другій статті 1177 ЦК України, наразі не прийнято, суд застосовує аналогію закону відповідно до частини першої статті 8 Цивільного кодексу України, згідно з якою якщо цивільні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими актами цивільного законодавства або договором, вони регулюються тими правовими нормами цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, що регулюють подібні за змістом цивільні відносини (аналогія закону).

У постанові від 01 червня 2022 року у справі № 757/59501/19-ц (провадження № 61-16162св21) Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду сформулював висновок про те, що відсутність спеціального закону, до якого міститься відсилання у частині другій статті 1177 ЦК України, не перешкоджає потерпілій від кримінального правопорушення особі звертатися до суду за захистом порушених прав, у тому числі через подання позову про відшкодування шкоди в цивільному судочинстві на підставі частини другої статті 1177 ЦК України; такий позов є ефективним для захисту її прав та підставним, за умови встановлення факту вчинення відносно такої особи кримінального правопорушення.

Разом із тим суд зазначає, що обраний Позивачем спосіб захисту - стягнення безпідставно набутих коштів - ґрунтується на нормах статті 1212 Цивільного кодексу України, яка також є належним способом захисту в цьому випадку.

Відповідно до частини першої статті 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

За змістом зазначеної норми для виникнення зобов`язання з безпідставного набуття майна необхідна наявність трьох умов: набуття або збереження майна; це набуття або збереження відбулося за рахунок іншої особи; відсутність достатньої правової підстави для набуття або збереження майна.

Усі три умови наявні у справі, що розглядається. По-перше, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 набули грошові кошти: кожен на свій банківський рахунок отримав відповідну суму коштів Позивача. По-друге, ці кошти надійшли за рахунок ОСОБА_1 - саме він здійснив відповідні банківські перекази. По-третє, будь-якої правової підстави для набуття зазначених коштів у Відповідачів не існувало: жодного договору між Позивачем та Відповідачами укладено не було, зустрічного надання (товару, послуги тощо) Позивач не отримав, а кошти були отримані Відповідачами внаслідок шахрайських дій.

Верховний Суд неодноразово підкреслював, що норми статті 1212 ЦК України застосовуються до позадоговірних зобов`язань, зокрема тоді, коли річ є визначеною родовими ознаками (зокрема, грошові кошти), а потерпілий домагається повернення таких коштів від особи, з якою він не перебував у договірних правовідносинах щодо цих коштів (постанови від 10 вересня 2018 року у справі № 638/11807/15-ц, від 12 вересня 2018 року у справі № 154/948/16, від 12 грудня 2018 року у справі № 205/3330/14-ц). Саме така ситуація має місце у цій справі.

Щодо характеру відповідальності Відповідачів суд зазначає таке.

Позивач просив стягнути суму шкоди солідарно з обох Відповідачів. Однак, як установлено в ході розгляду справи, кожен із Відповідачів отримав конкретну, індивідуально визначену суму грошових коштів: ОСОБА_2 - 27 220 гривень, ОСОБА_3 - 23 220 гривень.

Відповідно до частини першої статті 541 Цивільного кодексу України солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання. Положення статті 1212 ЦК України не передбачають солідарного обов`язку набувачів безпідставно одержаного майна. Зобов`язання з безпідставного набуття майна є індивідуальним: кожна особа несе обов`язок повернути саме те, що вона безпідставно набула.

Оскільки кожен із Відповідачів є самостійним набувачем конкретної суми коштів, а не спільним набувачем єдиної суми, підстав для покладення на них солідарної відповідальності немає. Кожен Відповідач зобов`язаний повернути лише ту суму, яку він безпідставно набув.

Отже, з ОСОБА_2 підлягає стягненню на користь ОСОБА_1 сума безпідставно набутих коштів у розмірі 27 220 гривень; зі ОСОБА_3 - 23 220 гривень.

Суд враховує, що Відповідачі відзиву на позов не подали, у судовому засіданні не з`явилися та жодним чином не спростували обставин, на які посилається Позивач. Відповідно до частини першої статті 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Оскільки Відповідачі жодних заперечень не висунули і доказів на їх спростування не надали, суд вважає доведеними обставини, на які посилається Позивач, у тій мірі, в якій вони підтверджуються матеріалами справи.

Щодо судового збору суд зазначає таке. Відповідно до статті 141 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з пунктом 6 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» Позивач звільнений від сплати судового збору як особа, яка подала позов про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення. З огляду на часткове задоволення позовних вимог судовий збір покладається на Відповідачів. Виходячи із загальної суми позову 50 440 грн та ставки судового збору 1,5 % відповідно до Закону України «Про судовий збір», розмір судового збору становить 756,60 гривень. Однак зважаючи на те, що мінімальний розмір судового збору з немайнових вимог складає 1211,20 гривень, з урахуванням пропорційного розподілу між двома відповідачами, з кожного підлягає стягненню по 1211,20 гривень.

За результатами розгляду справи суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог: вимога про солідарне стягнення задоволенню не підлягає, натомість з кожного Відповідача підлягає стягненню конкретна сума безпідставно набутих ним коштів.

IV. Резолютивна частина

Керуючись ст. ст. 4, 5, 12, 13, 76-81, 223, 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд вирішив:

1.Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 безпідставно набуті кошти в розмірі 27220 гривень.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 безпідставно набуті кошти в розмірі 23220 гривень.

2.Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 1211,20 гривень.

3.Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в розмірі 1211,20 гривень.

4.Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення.

5.Позивач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ), РНОКПП: НОМЕР_3 ;

Відповідач-1: ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 ; паспорт № НОМЕР_4 .

Відповідач-2: ОСОБА_3 , місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП: відомості відсутні; паспорт № НОМЕР_5 .

Суддя: