Справа № 345/4766/24
Провадження № 22-ц/4808/104/25
Головуючий у 1 інстанції Мигович О. М.
Суддя-доповідач Томин
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2025 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

головуючої Томин О.О.

суддів: Бойчука І.В., Пнівчук О.В.,

за участю секретаря Петріва Д.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Яцківа Миколи Васильовича на заочне рішення Калуського міськрайонного суду від 22 жовтня 2024 року, ухвалене в складі судді Миговича О.М., у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зміну способу стягнення аліментів на неповнолітніх дітей,

в с т а н о в и в:

У серпні 2024 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом, в якому просила змінити спосіб стягнення аліментів, що стягуються з ОСОБА_3 на її користь на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_5 згідно з рішенням Калуського міськрайонного суду від 18.09.2019 року в твердій грошовій сумі у розмірі 1800 грн., на стягнення їх у частці від заробітку відповідача у розмірі 1/3 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з часу вступу рішення в законну силу і до досягнення дітьми повноліття.

Позовні вимоги мотивовані тим, що сторони по справі є батьками дітей: ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 . Рішенням Калуського міськрайонного суду від 18.09.2019 року задоволено частково позовні вимоги ОСОБА_2 та ухвалено стягувати з відповідача на її користь по 1800 грн. аліментів щомісячно на двох неповнолітніх дітей. На цей час визначений рішенням суду розмір аліментів є недостатнім для задоволення базових потреб дітей. Старший син ОСОБА_4 є особою з інвалідністю з дитинства, поступив на навчання і його потреби щораз зростатимуть. Натомість відповідач має стабільні та регулярні доходи, офіційно працює в ЗСУ і має можливість сплачувати аліменти у частці від доходу.

Враховуючи наведені обставини, а також те, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, зважаючи на обов`язок обох батьків утримувати дитину, імперативну норму про можливість зміни способу стягнення аліментів, а також те, що зміна способу стягнення аліментів у цьому випадку не ставить відповідача в скрутне матеріальне становище, вважала, що відповідач має змогу сплачувати аліменти на дітей у розмірі 1/3 частки усіх видів його заробітку (доходу), але не менше, ніж 50% від встановленого прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Ухвалою Калуського міськрайонного суду від 21 жовтня 2024 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Яцків Микола Васильович, про залучення її як третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача.

Заочним рішенням Калуського міськрайонного суду від 22 жовтня 2024 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зміну способу стягнення аліментів на неповнолітніх дітей задоволено. Змінено спосіб стягнення та розмір аліментів, визначений рішенням Калуського міськрайонного суду від Івано-Франківської області від 18.09.2019 року в цивільній справі №343/2614/19, що стягуються із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 та ОСОБА_5 з твердої грошової суми в розмірі по 1800 гривень щомісячно на кожну дитину на частку заробітку (доходу) платника аліментів. Вирішено стягувати із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Стягнуто із ОСОБА_3 на користь держави 1211 гривень 20 копійок судового збору. Стягнення аліментів в новому розмірі вирішено розпочати з часу набрання даним рішенням законної сили і проводити до досягнення повноліття найстаршою дитиною, припинивши з цього моменту стягнення аліментів за рішенням Калуського міськрайонного суду від Івано-Франківської області від 18.09.2019 року в цивільній справі №343/2614/19. Зазначено, що якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття.

На вказане судове рішення представник ОСОБА_1 як особи, яка не брала участі у справі, але суд вирішив питання про її права, свободи та інтереси, - адвокат Яцків Микола Васильович подав апеляційну скаргу, в якій посилається на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що на момент подання позову у цій справі (19.08.2024 року) існував предмет спору. Однак, у подальшому, з 12.09.2024 року предмет спору відсутній, оскільки Військовою частиною НОМЕР_1 Національної гвардії України у відповідності до Протоколу №77 засідання комісії щодо порядку виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральні держави або безвісно відсутніх від 12 вересня 2024 року (в подальшому - Протокол №77) прийнято рішення, що виплату належних видів грошового забезпечення ОСОБА_3 необхідно проводити рівними частинами особі, яка перебуває на утриманні, тобто ОСОБА_1 та законним представникам неповнолітніх дітей: ОСОБА_1 на 1 дитину і ОСОБА_2 (позивачу у справі) на 2-х дітей. Таким чином, у зв`язку з тим, що ОСОБА_3 рахується безвісно відсутнім, з метою захисту прав його утриманців державою Україна в особі Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України на підставі норм чинного законодавства України проведено розподіл належного грошового забезпечення ОСОБА_3 між особами, які перебувають на його утриманні.

Протокол №77 та інші докази були долучені до заяви про залучення ОСОБА_1 як третьої особи до участі у справі, однак судом першої інстанції їх до уваги не взято. Таким чином рішення судом першої інстанції прийнято без повного, всебічного та об`єктивного з`ясування всіх обставин справи.

При вступі оскарженого рішення в законну силу після сплати податків місячне грошове забезпечення ОСОБА_3 буде становити 119964,38 грн. (121791,25 - 1826,87) та розподілятиметься наступним чином: спершу із суми 119964,38 грн. будуть стягнуті аліменти у розмірі 1/3 грошового забезпечення, що становить 39988,13 грн. (119964,38 : 3), після чого сума грошового забезпечення буде становити 79976,25 грн. (119964,38 - 39988,13), і буде поділена порівну на 4 утриманців ОСОБА_3 , по 19994,06 грн. (79976,25 : 4) на 1 особу.

Таким чином, із місячного грошового забезпечення ОСОБА_3 після вступу оскарженого рішення у законну силу ОСОБА_2 на двох утриманців буде отримувати 2/3 грошового забезпечення ОСОБА_3 , а ОСОБА_1 на двох утриманців буде отримувати тільки 1/3 грошового забезпечення.

При поданні заяви про залучення третьої особи на цьому було наголошено суду першої інстанції. Однак, судом прийнято ухвалу від 21.10.2024 року, якою у задоволенні її заяви про залучення як третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача, відмовлено. А в резолютивній частині рішення суд вказав «змінити спосіб стягнення та розмір аліментів».

Висновки суду про те, що представник заявниці не надав доказів дійсності того факту, що ОСОБА_3 із 06.04.2023 року рахується зниклим безвісти скаржник вважає такими, що не відповідають дійсності, оскільки до поданої заяви долучено копію рішення Калуського міськрайонного суду від 25.07.2024 року у справі №345/2652/24, в якому зазначено про дані обставини. Крім того, цей факт підтверджується долученим Протоколом №77.

Отже, на думку скаржника, оскаржене рішення вплине на права малолітнього ОСОБА_6 , законним представником якого є заявник, та на її право на отримання належної суми грошового забезпечення ОСОБА_3 . Тому вважає, що є всі підстави для скасування ухвали від 21.10.2024 року та рішення від 22.10.2024 року, і просить задовольнити її заяву та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Очікує, що понесені нею витрати на правничу допомогу адвоката у зв`язку із розглядом справи у суді апеляційної інстанції можуть становити до 10000 грн.

Відзив на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходив.

Відповідно до частини третьої статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Учасники справи в судове засідання апеляційного суду не з`явилися.

Представник апелянта - адвокат Яцків М.В. подав до суду клопотання про розгляд справи за відсутності апелянта та її представника.

Позивач причини неявки суду не повідомила, хоча повідомлялася про розгляд справи у встановленому законом порядку.

З урахуванням положень ч. 2 ст. 372 ЦПК України, строків розгляду апеляційної скарги колегія суддів ухвалила про розгляд справи за відсутності вказаних осіб.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про закриття даного апеляційного провадження з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, згідно зі свідоцтвами про народження серії НОМЕР_2 від 23.11.2006 року та серії НОМЕР_3 від 30.05.2017 року відповідно сторони по справі є батьками ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 18.05.2017 року (а.с. 6, 8).

Заочним рішенням Калуського міськрайонного суду від 21.08.2019 року шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 розірвано, дітей залишено проживати з матір`ю (а.с. 10-11).

Заочним рішенням Калуського міськрайонного суду від 18.09.2019 року ухвалено стягувати із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти у розмірі по 1800,00 гривень щомісячно на неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (а.с. 12-13). На виконання цього рішення Калуським міськрайонний судом видано виконавчий лист 18.09.2019 року (а.с. 15).

Відповідно до копії Посвідчення серії НОМЕР_4 , виданого 28.02.2022 року Управлінням соціального захисту населення Калуської міської ради ОСОБА_4 є дитиною з інвалідністю (а.с. 7).

Згідно копії паспорта ОСОБА_2 , витягів з Реєстру територіальної громади діти ОСОБА_4 та ОСОБА_5 зареєстровані та проживають за адресою матері ОСОБА_2 по АДРЕСА_1 (а.с. 3, 5, 9).

За змістом копії витягу з Наказу командира військової частини НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 №44 від 27.02.2022 року ОСОБА_3 зарахований до списків особового складу військової частини на всі види забезпечення. Уважається таким, що приступив до виконання обов`язків за посадою з 27.02.2022 року; встановлено посадовий оклад у розмірі 2820 грн. за 5 тарифним розрядом та надбавку за особливості проходження служби в розмірі 50% посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років (а.с. 14).

Ухвалюючи рішення про задоволення позову ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів на неповнолітніх дітей, суд першої інстанції виходив з того, що з огляду на погіршення матеріального становища отримувача аліментів, зміну матеріального стану платника аліментів, зважаючи на зростаючі потреби дітей сторін, є необхідність зміни способу стягнення аліментів з твердої грошової суми на частку заробітку, визначивши аліменти у розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

У поданій апеляційній скарзі апелянт посилається на те, що ОСОБА_3 рахується зниклим безвісти з 06.04.2023 року. Військовою частиною НОМЕР_1 Національної гвардії України у відповідності до Протоколу №77 засідання комісії щодо порядку виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральні держави або безвісно відсутніх від 12.09.2024 року прийнято рішення, що виплату належних видів грошового забезпечення ОСОБА_3 необхідно проводити рівними частинами особі, яка перебуває на утриманні, тобто ОСОБА_1 , та законним представникам неповнолітніх дітей: ОСОБА_1 на 1 дитину і ОСОБА_2 (позивачу у справі) на 2-х дітей. Відтак, з 12.09.2024 року предмет спору у цій справі відсутній. А оскаржене рішення вплине на права малолітнього ОСОБА_6 та на права апелянта щодо отримання рівних часток грошового забезпечення ОСОБА_3 , оскільки спершу будуть стягнуті аліменти у розмірі 1/3 грошового забезпечення, після чого сума грошового забезпечення буде поділена порівну на 4 утриманців. Тобто із місячного грошового забезпечення ОСОБА_3 після вступу оскарженого рішення у законну силу ОСОБА_2 буде отримувати 2/3 його грошового забезпечення, а ОСОБА_1 тільки 1/3.

Однак погодитися з такими доводами апеляційний суд не може, з огляду на наступне.

В Україні визнається і діє принцип верховенства права (частина перша статті 8 Конституції України). Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України).

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Частиною першою статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція), яка відповідно до статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи впродовж розумного строку належним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Складовою частиною визначеного статтею 6 Конвенції права на справедливий суд є принцип рівності сторін, який передбачає, що кожній стороні має бути надана можливість представляти справу і докази в умовах, що не є суттєво гіршими за умови опонента.

Створення рівних можливостей учасникам процесу у доступі до суду та до реалізації і захисту їх прав є частиною гарантій справедливого правосуддя, зокрема, принципів рівності та змагальності сторін.

У рішенні від 08 квітня 2010 року у справі «Гурепка проти України (№2)» (заява №38789/04) Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зазначив, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтею 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту її інтересів, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Отже, у зв`язку з покращенням матеріального становища платника аліментів одержувач аліментів може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення їх розміру.

При цьому, на відміну від зміни розміру аліментів (ст. 192 СК України), визначених за рішенням суду, законом не визначено переліку підстав для зміни способу стягнення аліментів.

Право вимагати заміни способу присудження аліментів може обумовлюватися мінливістю життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Розмір аліментів і спосіб стягнення аліментів може бути визначений судом з урахуванням фактичних обставин справи, які встановлені судом та на які посилався позивач. При цьому право застосування норми закону належить виключно суду (постанова Верховного Суду України №6-143цс13 від 05 лютого 2014 року).

В будь-якому випадку, відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України (в редакції Закону №2037-V-ІІІ від 17 травня 2017 року) право обирати та змінювати спосіб стягнення аліментів на утримання дітей належить їх стягувачу.

Позивач ОСОБА_2 скористався своїм правом, звернувшись в суд із позовом про зміну способу стягнення аліментів шляхом їх присудження у частці від доходу відповідача.

У статті 129 Конституції України у числі основних засад судочинства зазначено забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Право на оскарження судових рішень у судах апеляційної та касаційної інстанцій є складовою конституційного права особи на судовий захист. Воно гарантується визначеними Конституцією України основними засадами судочинства, які є обов`язковими для всіх форм судочинства та всіх судових інстанцій, зокрема забезпеченням апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом.

Перегляд судових рішень в апеляційному та касаційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів людини і громадянина.

Отже, конституційний принцип забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду гарантує право звернення до суду зі скаргою в апеляційному чи в касаційному порядку, яке має бути реалізоване за винятком встановленої законом заборони на таке оскарження.

Конституційне право на судовий захист передбачає як невід`ємну частину такого захисту можливість поновлення порушених прав і свобод громадян, правомірність вимог яких установлена в належній судовій процедурі та формалізована в судовому рішенні, і конкретні гарантії, які дозволяли б реалізовувати його в повному обсязі та забезпечувати ефективне поновлення в правах за допомогою правосуддя, яке відповідає вимогам справедливості, що узгоджується також зі статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Право на суд, одним із аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати обмеженням; накладення обмежень дозволено за змістом, особливо щодо умов прийнятності апеляційної скарги. Проте такі обмеження повинні застосовуватися з легітимною метою та зберігати пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (рішення ЄСПЛ «Воловік проти України», «Креуз проти Польщі», «Подбіельські та ППУ Полпуре проти Польщі»).

Право доступу до суду не може бути обмежене таким чином або у такій мірі, що буде порушена сама його сутність. Ці обмеження повинні мати легітимну мету та гарантувати пропорційність між їх використанням і такою метою (mutatis mutandis, рішення Європейського суду з прав людини у справі «Мельник проти України» («Melnyk v. Ukraine» заява №23436/03, §22, від 28 березня 2006 року).

Обмеження, накладене на доступ до суду, буде несумісним з пунктом 1 статті 6 Конвенції, якщо воно не має законної мети або коли не існує розумної пропорційності між застосованими засобами та законністю мети, яку прагнуть досягти (рішення Європейського суду з прав людини «Тіннеллі та сини, Лтд та ін.», «Мак-Елдуф та інші проти Сполученого Королівства»).

Конвенція має на меті гарантію не теоретичних або ілюзорних прав, а практичних та ефективних. Особливо це стосується права на доступ до суду з огляду на визначене місце, яке посідає в демократичному суспільстві право на справедливий суд (рішення Європейського суду з прав людини «Ейрі проти Ірландії», «Аїт-Мугуб проти Франції»).

Реалізація конституційного права на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення ставиться у залежність від положень процесуального закону.

ЦПК України передбачено право осіб, які не брали участі у справі, подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції, але при дотриманні певних умов.

Так, судове рішення, оскаржуване не залученою до участі у справі особою, повинно безпосередньо стосуватися прав та обов`язків цієї особи, тобто судом має бути розглянуто й вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких на момент розгляду справи та прийняття рішення судом першої інстанції є скаржник, або міститься судження про права та обов`язки цієї особи у відповідних правовідносинах.

Рішення є таким, що прийнято про права та обов`язки особи, яка не була залучена до участі у справі, якщо в мотивувальній частині цього рішення містяться висновки суду про права та обов`язки цієї особи, або у резолютивній частині рішення суд прямо вказав про права та обов`язки таких осіб. В такому випадку рішення порушує не лише матеріальні права осіб, не залучених до участі у справі, а й їх процесуальні права, що витікають із сформульованого в пункті 1 статті 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод положення про право кожного на справедливий судовий розгляд при визначенні його цивільних прав і обов`язків. Будь-який інший правовий зв`язок між скаржником і сторонами спору не може братися до уваги (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 11.07.2018 року у справі №911/2635/17).

Верховний Суд зазначив, що після прийняття апеляційної скарги особи, яка не брала участі у справі, суд апеляційної інстанції з`ясовує, чи прийнято оскаржуване судове рішення безпосередньо про права, інтереси та (або) обов`язки скаржника і які конкретно.

Встановивши такі обставини, суд вирішує питання про залучення скаржника до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору та, як наслідок, скасовує судове рішення на підставі пункту 4 частини 3 статті 376 ЦПК України, оскільки таке порушення норм процесуального права є в будь-якому випадку підставою для скасування рішення суду першої інстанції, якщо суд прийняв судове рішення про права, інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі.

Якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося, то апеляційний суд своєю ухвалою закриває апеляційне провадження на підставі пункту 3 частини 1 статті 362 ЦПК України, оскільки у такому випадку не існує правового зв`язку між скаржником і сторонами у справі, в зв`язку з чим відсутній суб`єкт апеляційного оскарження.

З матеріалів справи вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_4 у ОСОБА_1 та ОСОБА_3 народився син ОСОБА_6 , про що свідчить копія Свідоцтва про народження серії НОМЕР_5 від 10.03.2023 року (а.с. 28).

Відповідно до Протоколу №77 засідання комісії щодо порядку виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх від 12.09.2023 року ухвалено виплату належних видів грошового забезпечення ОСОБА_3 провести рівними частинами особі, яка перебувала на утриманні, згідно заяви та наданих підтверджуючих документів до неї, законним представникам неповнолітніх дітей згідно заяв та наданих підтверджуючих документів до них (а.с. 37).

Рішенням Калуського міськрайонного суду від 25.07.2024 року у справі №345/2652/24 встановлено факт, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , який з 06.04.2023 року рахується зниклим безвісти, з квітня 2019 року по 06.04.2023 року проживали однією сім`єю як жінка та чоловік без реєстрації шлюбу; і з 11.06.2022 року по 06.04.2023 року ОСОБА_1 перебувала на утриманні ОСОБА_3 (а.с. 29-34).

06.09.2024 року ОСОБА_1 звернулася до Військової частини НОМЕР_1 НГУ із заявою щодо вирішення питання про виплату грошового забезпечення її цивільного чоловіка ОСОБА_3 (а.с. 35-36).

За змістом копії відповіді Військової частини НОМЕР_1 НГУ №50/41-4732 від 28.10.2024 року щодо розгляду запиту адвоката ОСОБА_1. - Яцківа М.В. відповідно до п. 7 Порядку виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх, затвердженого постановою КМУ від 30.11.2016 року №884, виплата грошового забезпечення здійснюється таким члена сімей військовослужбовців: дружині (чоловіку), а в разі її (його) відсутності - повнолітнім дітям, які проживають разом з нею (ним), або законним представникам (опікунам, піклувальникам) чи усиновлювачам неповнолітніх дітей (інвалідів з дитинства - незалежно від їх віку), а також особам, які перебувають на утриманні військовослужбовців, або батькам рівними частками, якщо військовослужбовці не перебувають у шлюбі і не мають дітей.

До членів сім`ї, яким виплачено грошове забезпечення ОСОБА_3 , відносяться: син - ОСОБА_4 ; син - ОСОБА_5 ; син - ОСОБА_6 ; особа, яка перебувала на утриманні військовослужбовця (відповідно до рішення Калуського міськрайонного суду від 25.07.2024 року у справі №345/2652/24) - ОСОБА_1 .

Роз`ясненням Департаменту соціального забезпечення Міністерства оборони України (лист №1542/11243 від 13.10.2023 року) зазначено, що законодавством України встановлено, що у разі, якщо особа одночасно має право на отримання виплати аліментів з грошового забезпечення та на частку грошового забезпечення в порядку черговості, то такі виплати вона отримує окремо.

Тобто, сума аліментів, яка підлягає стягненню, додається до розміру частки грошового забезпечення зниклого безвісти військовослужбовця, на який така особа має право.

Грошове забезпечення зниклого безвісти ОСОБА_3 розподілено наступним чином: спершу утримуються та перераховуються аліменти на двох неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_4 та сина ОСОБА_5 (на підставі виконавчого провадження НОМЕР_6), а частина грошового забезпечення, що залишається після утримання аліментів, розподіляється між членами сім`ї ОСОБА_3 (а.с. 86-89).

Отже, апеляційний суд звертає увагу на те, що відповідно до роз`яснення Департаменту соціального забезпечення Міністерства оборони України виплата аліментів та виплата частки грошового забезпечення за Законом України - є різними видами виплат. Тобто особи, які отримують аліменти з грошового забезпечення зазначеного військовослужбовця та у разі набуття права за черговістю на виплату частини грошового забезпечення за Законом України, отримують кожну з цих виплат окремо.

Відтак, матері неповнолітніх дітей, які проживають разом з ними, не позбавлені права ні подати позов про стягнення аліментів з батька-військовослужбовця, ні про зміну способу стягнення аліментів. Як і не позбавлені права на виплату їм частини грошового забезпечення зниклого безвісти військовослужбовця відповідно до вищевказаних норм права. І позивач у справі скористалася таким правом.

А твердження апелянта про те, що суд першої інстанції повинен був залучити її до участі у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зміну способу стягнення аліментів на неповнолітніх дітей є безпідставними. Враховуючи наведені норми закону та досліджені судом матеріали справи, апеляційним судом не встановлено, що оскаржуваним рішенням вирішено питання про права, інтереси, обов`язки апелянта.

З огляду на предмет судового розгляду, правом на апеляційне оскарження такого рішення суду наділені лише позивач як одержувач та відповідач як платник аліментів. Апелянт не є учасником спірних правовідносин.

Питання зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, здійснюється судом у відповідності до положень ст. 192 СК України за позовом платника/одержувача аліментів.

Судом першої інстанції в цій справі не вирішувалося питання ні про виплату частини грошового забезпечення ОСОБА_3 , ні про стягнення аліментів на користь ОСОБА_1 .

Крім того, як вбачається із долученого представником апелянта копії рішення Калуського міськрайонного суду від 22.11.2024 року у справі №345/6439/24, яке набрало законної сили 23.12.2024 року, за заявою ОСОБА_10 (матері ОСОБА_3 ) встановлено факт смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 на території Серебрянського лісництва на північний схід від населеного пункту Шипилівка Лисичанської територіальної громади Сєвєродонецького району Луганської області, причина смерті: отримання поранення, несумісного з життям, під час виконання бойових завдань у складі сил і засобів здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 362 ЦПК України суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження у справі, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.

Системний аналіз наведених процесуальних норм права дає підстави для висновку, що суд апеляційної інстанції в межах відкритого апеляційного провадження має процесуальну можливість зробити висновок щодо вирішення чи невирішення судом першої інстанції питань про права та інтереси особи, яка не брала участі у розгляді справи судом першої інстанції та подала апеляційну скаргу. Водночас, якщо обставини про вирішення судом першої інстанції питання про права, інтереси та свободи особи, яка не була залучена до участі у справі, не підтвердилися, апеляційне провадження підлягає закриттю, а рішення суду першої інстанції не має переглядатися по суті.

Подібні висновки викладені в постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 17.02.2020 у справі №668/17285/13-ц (провадження №61-41547сво18).

Відтак, апеляційне провадження за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Яцківа Миколи Васильовича на заочне рішення Калуського міськрайонного суду від 22 жовтня 2024 року слід закрити.

Керуючись п. 3 ч. 1, ч. 2 ст. 362, ст.ст. 381, 389-390 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Апеляційне провадження за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Яцківа Миколи Васильовича на заочне рішення Калуського міськрайонного суду від 22 жовтня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зміну способу стягнення аліментів на неповнолітніх дітей - закрити.

Ухвала набирає законної сили з дня прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту ухвали.

Головуюча: О.О. Томин

Судді: І.В. Бойчук

О.В. Пнівчук

Повний текст ухвали складено 14 січня 2025 року.