Справа №591/7/25
Провадження № 2-з/591/1/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 січня 2025 року Зарічний районний суд м. Суми в особі судді Сидоренко А.П., розглянувши заяву ОСОБА_1 в особі представника адвоката Фідірко Яни Сергіївни про забезпечення позову у цивільній справі за його позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання майна об`єктом особистої приватної власності, визнання договору купівлі-продажу автомобіля недійсним, -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 в особі представника адвоката Фідірко Я.С. звернувся суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та просить визнати об`єктом права особистої приватної власності позивача автомобіль CITROEN С4 CACTUC, 2016 року випуску, загальний легковий хетчбек, номер кузова НОМЕР_1 ; визнати недійсним договір купівлі-продажу №5946/2023/4053955 зазначеного автомобіля, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Одночасно з позовною заявою позивачем подано заяву про забезпечення позову, яку обгрунтовує тим, що із 06 червня 2014 року позивач перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою, за час перебування у якому придбано спірний автомобіль. Зазначає, що цей автомобіль придбаний за грошові кошти позивача, які отримано ним від продажу квартири, яка набута позивачем у власність згідно договору дарування квартири від 12 січня 2012 року, укладеного до шлюбу з відповідачкою.

21 жовтня 2021 року, скориставшись відсутністю позивача у місті, без його згоди, за кошти, отримані позивачем від продажу квартири, ОСОБА_2 придбала вказаний вище автомобіль на підставі договору купівлі-продажу від 22 жовтня 2021 року №7621 та зареєструвала його на своє ім`я.

Власних коштів на придбання автомобіля відповідачка не мала, крім того спільні заощадження подружжям не велися, а тому достатніх спільних коштів на придбання транспортного засобу, за виключенням коштів, що належали позивачу, від продажу квартири, що належала йому на праві особистої приватної власності, не було. Відповідачка перебувала у декретній відпустці. Крім того, на той час у фактичному володінні та користуванні позивача перебував транспортний засіб марки VOLKSWAGEN LT35. У ОСОБА_2 також у володінні перебував транспортний засіб Chery QQ, 2004 року випуску, державний номер НОМЕР_2 . А тому необхідності у придбанні ще одного транспортного засобу у сім`ї не було.

З квітня 2023 року спірний автомобіль перебуває в Польщі у володінні та користуванні ОСОБА_2 . У подальшому, з листа ТСЦ МВС №5946 від 14 жовтня 2023 року №31/18/5946-35фаз встановлено, що 15 вересня 2023 року спірний транспортний засіб перереєстровано на ОСОБА_3 , яка є матір`ю ОСОБА_2 . Жодної згоди на перереєстрацію позивач не надавав.

На даний час власницею спірного автомобіля, право власності на який оспорюється позивачем, є відповідачка ОСОБА_3 . У позивача є обґрунтовані побоювання, що дізнавшись про наявність спору щодо визнання об`єктом права приватної власності за позивачем, вона може вжити заходи щодо відчуження даного транспортного засобу.

Посилаючись на вказане, а також на те, що невжиття заходів забезпечення позову може унеможливити ефективне поновлення порушених прав, за захистом яких позивач звертається до суду, у випадку задоволення позову, оскільки заявник не зможе їх захистити в межах одного цього судового провадження без нових звернень до суду, просить вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони вчиняти будь-які дії щодо відчуження автомобіля CITROEN C4 CACTUC, 2016 року випуску, загальний легковий хетчбек, номер кузова НОМЕР_1 .

Заява про забезпечення позову розглянута судом в порядку ч. 1 ст. 153 ЦПК України без повідомлення учасників справи.

Статтею 124 Конституції України визначений принцип обов`язковості судових рішень, який з огляду на положення статей 18, 153 ЦПК України поширюється також на ухвалу суду про забезпечення позову. При цьому відповідно до частини другої статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, у тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Відповідно до частини першої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно з частиною другою статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною третьою статті 150 ЦПК України передбачено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

За змістом статті 151 ЦПК України заява про забезпечення позову повинна містить, зокрема обґрунтування необхідності забезпечення позову.

Положеннями статті 152 ЦПК України встановлені види забезпечення позову. Одним із видів такого забезпечення є заборона вчиняти певні дії.

Відповідно до пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» роз`яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Таким чином, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має оцінити обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, які не є учасниками цього судового процесу.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно, яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Заходи забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвіднесення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони вчиняти певні дії.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду заяви про забезпечення позову. Суд повинен лише пересвідчиться, що між сторонами виник спір.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Застосування такого виду забезпечення позову як заборона відчуження спірного автомобіля відповідачкою ОСОБА_3 до вирішення спору по суті, тобто виду забезпечення позову, який передбачено п.2 ч.1 статті 150 ЦПК України, буде цілком достатнім для перешкоджання можливим недобросовісним діями відповідача, унеможливить ризик невиконання можливого рішення суду у зазначеній справі, і в той же час не створить ризику заподіяння непомірної шкоди.

З огляду на вказане, заява про забезпечення позову підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 149, 150,153, 260, 261 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 в особі представника адвоката Фідірко Яни Сергіївни про забезпечення позову у цивільній справі за його позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання майна об`єктом особистої приватної власності, визнання договору купівлі-продажу автомобіля недійсним задовольнити.

Заборонити ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) здійснювати відчуження у будь-який спосіб автомобіля CITROEN C4 CACTUC, 2016 року випуску, загальний легковий хетчбек, номер кузова НОМЕР_1 .

Ухвала суду може бути оскаржена безпосередньо до Сумського апеляційного суду шляхом подачі протягом п`ятнадцяти днів з моменту її складання апеляційної скарги.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Відповідачка: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 .

Відповідачка: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ).

Суддя А.П.Сидоренко