Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14.01.2025 Справа №607/364/25 Провадження №2-о/607/171/2025

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області

в складі:

головуючого Ромазана В.В.

з участю секретаря Бумба М.І.

заявника ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу в порядку спрощеного провадження за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису,-

В С Т А Н О В И В:

Заявник ОСОБА_1 звернувся із заявою про видачу обмежувального припису, у якій, просить видати обмежувальний припис відносно кривдника ОСОБА_2 шляхом встановлення заходу тимчасового обмеження його прав строком на шість місяців у вигляді: - заборони перебувати в місці спільного проживання (перебування) із заявником за адресою: АДРЕСА_1 ; заборони наближатись на відстань менше 20 метрів до місця проживання (перебування) заявника за адресою: АДРЕСА_1 ; - заборонити вести телефонні розмови із заявником або контактувати із ним через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

В обґрунтування заявлених вимог, зазначає, що заявник проживає за адресою: АДРЕСА_1 , у квартирі, яка належить йому на праві особистої власності, разом із дружиною ОСОБА_3 та своїми дітьми: дочкою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та сином ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Вказав, що він потерпає від насильства зі сторони свого сина ОСОБА_2 , оскільки останній вчиняє домашнє насильство психологічного та фізичного характеру, а саме висловлює образи, погрожує фізичною розправою, а також шарпав та штовхав заявника. Також, ОСОБА_2 вчиняє домашнє насильство психологічного характеру, зокрема вночі світить йому в очі ліхтариком, що викликає в нього стан тривожності та заважає повноцінно спати. На його неодноразові прохання припинити дані дії, ОСОБА_2 залишається байдужим, оскільки він відчуває перевагу у силі. Внаслідок словесних образ та погроз, заявник відчуває постійну тривожність за себе, не має відчуття захисту у власній квартирі. Така поведінка ОСОБА_2 негативно впливає на здоров`я заявника та психологічний стан, що спричиняє йому шкоду. Вказав, що ОСОБА_2 неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за вчення насильства в сім`ї за ст.173-2 КУпАП. Така поведінка ОСОБА_2 погіршує стан здоров`я заявника, що стає причиною його звернення в медичні заклади, оскільки заявник є особою з інвалідністю ІІ групи.

Таким чином, заявник вважає, що він є таким, що зазнав домашнього насильства, відтак потребує захисту у порядку, передбаченому Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Тому, з метою забезпечення дієвого та ефективного способу захисту від повторного вчинення домашнього насильства щодо заявника, з огляду на сам вид насильства, ризики, тобто вірогідність продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливих тяжких наслідків його вчинення, заявник звертається до суду із заявою про вжиття заходів шляхом видачі обмежувального припису, так-як попередні заходи вжиті поліцією та судом до кривдника виявилися неефективними та не захистили його від насильства з боку сина ОСОБА_2 .

Ухвалою суду 08.01.2025 року відкрито провадження у даній справі.

У судовому засіданні заявник ОСОБА_1 заяву про видачу обмежувального припису підтримав з підстав, викладених у ній та просить її задовольнити. Також, суду повідомив, що дії по вчиненню домашнього насильства зі сторони сина ОСОБА_2 продовжуються, оскільки останній приходить додому в нетверезому стані, вчиняє словесні образи, приходить до нього вночі та світить ліхтариком йому в очі.

Заінтересована особа ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився із невідомої суду на те причини, хоча про дату, час та місце розгляду справи судом повідомлявся належним чином, у порядку передбаченому ч.9 ст.128 ЦПК України, причин неявки у судове засідання суду не повідомив та не подав клопотання про розгляд справи у його відсутності.

Суд, заслухавши пояснення заявника, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, приходить до наступного висновку.

Згідно свідоцтва про право власності № НОМЕР_1 від 12.03.1996 року, виданого виконавчим комітетом Тернопільської міської ради, квартира АДРЕСА_2 належить на праві особистої власності ОСОБА_1 .

Відповідно до довідки виданої ДП «Люкс-2» від 09.12.2024 №786, разом із ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_3 , дружина, ОСОБА_4 дочка, ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Разом із заявником у квартирі АДРЕСА_2 проживає його син ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Заявник є особою з інвалідністю ІІ групи загального захворювання, довічно, що підтверджено копією пенсійного посвідчення № НОМЕР_2 серії ААМ, виданого 18.05.2022 року.

Свідок ОСОБА_3 у судовому засіданні пояснила, що її син ОСОБА_2 приходячи у нетверезому стані додому вчиняє конфлікти, у тому числі із своїм батьком та іншими членами сім`ї, нецензурно виражається у їх сторону. Зазначила, що із боку заявника по відношенню до свого сина ОСОБА_2 також виникали конфлікти.

02.11.2023 р. відносно ОСОБА_2 інспектором Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області винесено терміновий заборонний припис серія АА №304816 терміном на 3 доби з 02.11.2023 по 05.11.2023, оскільки останній 02.11.2023 близько 01 год. 30 хв. за місцем проживання АДРЕСА_1 вчинив домашнє насильство психологічного характеру щодо батька ОСОБА_1 та йому заборонено в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою.

Згідно постанови Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24.11.2023 р. (справа №607/22951/23), яка набрала законної сили, ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП (вчинення домашнього насильства) та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 170 грн. Як вбачається із вказаної постанови «…09.11.2023 о 23 год. 15 хв., ОСОБА_2 , перебуваючи в дворі будинку за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_3 вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно свого батька ОСОБА_1 під час якого висловлював словесні образи, чинив психологічний тиск, внаслідок чого могла бути завдана шкода його психічному здоров`ю…»

Крім цього, судом з`ясовано, що постановою Тернопільського міськрайонного суду від 02.02.2024 у справі №607/1868/24, яка набрала законної сили, ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 170 грн. Як вбачається із вказаної постанови, «…суд встановив, що 29.12.2023 приблизно о 23 год. 30 хв., ОСОБА_2 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство психологічного та фізичного характеру відносно свого батька ОСОБА_1 , а саме: висловлював словесні образи, погрожував фізичною розправою, шарпав та штовхав, внаслідок чого могла бути завдана шкода психічному та фізичному здоров`ю потерпілого..».

Відповідно до пункту третього частини першої ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», домашнє насильство це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Пунктом 6 ч. 1 ст. 1 зазначеного Закону передбачено, що кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі.

Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

За пунктом дев`ятим частини першої ст. 1 цього ж Закону оцінка ризиків це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.

Згідно з пунктом першим частини першої ст. 4 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», однією із засад запобігання та протидії домашньому насильству є гарантування постраждалим особам безпеки та основоположних прав і свобод людини і громадянина, зокрема права на життя, свободу та особисту недоторканість, на повагу до приватного та сімейного життя, на справедливий суд, на правову допомогу, з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до пунктів сьомого та восьмого частини першої ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Особа, яка постраждала від домашнього насильства це особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі.

Видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів і ризиків. Такого висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 21 листопада 2018 року (касаційне провадження № 61-19328св18) в результаті перегляду справи № 756/2072/18.

Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві.

Згідно правового висновку викладеного у Постанові Верховного Суду від 19.05.2020 № 404/5203/19 (61-22539св19), законом визначено, що видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків. Суди під час вирішенні такої заяви мають надавати оцінку всім обставинам та доказам у справі, вирішувати питання про дотримання прав та інтересів дітей і батьків, а також забезпечити недопущень необґрунтованого обмеження одного із батьків у реалізації своїх прав відносно дітей у разі безпідставності та недоведеності вимог заяви іншого з батьків. Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві. Сам по собі факт не притягнення особи до юридичної відповідальності не може бути підставою для відмови у встановленні тимчасових обмежень за наявності інших об`єктивних даних, якими підтверджуються доводи заявника.

Згідно з визнаними Україною міжнародними стандартами насильство в сім`ї виступає грубим порушенням прав людини і посягає на основні соціальні цінності життя людини, честь та гідність, недоторканність та безпеку, власність та приватне життя, а також на право дітей на виховання у сімейному середовищі.

В силу вимог частини другої ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом прав спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкуватися з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Частиною третьою даної статті визначено, що рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

Судом встановлено, що заявник ОСОБА_1 протягом тривалого часу потерпає від домашнього насильства, яке вчиняє відносно нього його син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яке виражається у систематичному, тривалому фізичному та психологічному тиску щодо нього, залякуванні, цькуванні, словесних образах, погроз фізичною розправою, штовханині та шарпанині, вчинення дій, які перешкоджають нічному відпочинку та сну.

Внаслідок зазначених дій стосовно ОСОБА_2 Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області виносились постанови за ч.1 ст.173-2 КУпАП про визнання його винуватим за вказаною статтею та накладенням адміністративних стягнень у виді штрафу. Крім цього, стосовно останнього органом Національної поліції України 02.11.2023 року уже виносився терміновий заборонний припис, а тому, суд приходить до висновку, що ОСОБА_2 є кривдником в розумінні пункту 6 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидії домашньому насильству», який продовжує вчиняти домашнє насильство.

Таким чином, враховуючи наведені обставини, суд, з урахуванням оцінки ризиків та з метою уникнення у майбутньому домашнього насильства у будь-якому прояві, захисту прав постраждалого ОСОБА_1 , вважає за необхідне видати обмежувальний припис стосовно кривдника ОСОБА_2 у вигляді заборони перебувати йому в місці спільного проживання (перебування) із ОСОБА_1 , заборону кривднику наближатись на відстань ближче 20 метрів до місця проживання (перебування) ОСОБА_1 , яке є АДРЕСА_1 , а також заборона кривднику вести телефонні розмови із ОСОБА_1 або контактувати із ним через інші засоби зв`язку особисто та через третіх осіб.

Суд вважає, що строк чинності припису слід встановити два місяці, з урахуванням тривалості вчинення домашнього насильства ОСОБА_2 , виходячи із того, що саме такий строк дії обмежувального припису є пропорційним та необхідним, у тому числі для запобігання подальшого розвитку конфлікту, захисту психологічного здоров`я заявника. Також, суд вважає, що існують ризики продовження ОСОБА_2 у майбутньому вчинення домашнього насильства у будь-якому його прояві стосовно свого батька ОСОБА_1 .

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 2, 4, 12, 13, 76-78, 258-268, 350-1 - 350-8, 352-355, 430 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису, задовольнити частково.

Видати обмежувальний припис на строк два місяці згідно якого:

-заборонити перебувати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в місці спільного його проживання (перебування) із ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 );

-заборонити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наближатись на відстань ближче 20 (двадцяти) метрів до місця проживання (перебування) ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ).

-заборонити ОСОБА_2 вести телефонні розмови із своїм батьком ОСОБА_1 або контактувати із ним через інші засоби зв`язку особисто та через третіх осіб.

Судові витрати віднести на рахунок держави.

Рішення суду підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє виконання.

Копію рішення суду направити до Тернопільського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Тернопільській області для взяття ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на профілактичний облік та до відповідного органу місцевого самоврядування.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційної скарги не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Тернопільського апеляційного суду.

Рішення суду у повному обсязі складено та проголошено 14.01.2025.

Заявник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає та зареєстрований: АДРЕСА_1 , особа з інвалідністю 2 групи, РНОКПП НОМЕР_2 .

Заінтересована особа: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Головуючий суддяВ. В. Ромазан