Справа № 642/4148/25
29 грудня 2025 року м. Харків
Київський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого - судді Власової Ю.Ю.
секретар судового засідання - Тютюнова Л.В.
учасники справи:
представник позивача - адвокат Безпалий Сергій Олександрович,
відповідач - ОСОБА_2 ,
треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради,
Департамент соціального захисту населення Харківської ОДА,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, Департамент соціального захисту населення Харківської ОДА про позбавлення батьківських прав,
Стислий зміст вимог позивача.
14.07.2025 позивач ОСОБА_1 звернувся до Холодногірського районного суду м. Харкова з позовною заявою, в якій просить позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьківських прав відносно малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та призначити його опікуном малолітньої дитини.
У подальшому, 28.11.2025 позивач ОСОБА_1 на підставі ст. 49 ЦПК України, відмовився від позовних вимог про призначення його опікуном малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , і така відмова прийнята судом.
Рух справи.
Ухвалою Холодногірського районного суду м. Харкова від 15.07.2025 цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, Департамент соціального захисту населення Харківської ОДА про позбавлення батьківських прав та встановлення опіки над дитиною передано на розгляд за підсудністю до Київського районного суду м. Харкова.
Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 08.08.2025 відкрито провадження у цивільній справі, розгляд якої постановлено здійснювати за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання з викликом учасників.
Також, задоволено клопотання позивача ОСОБА_1 та зменшено сплату судового збору за подання даного позову до 0,05% прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто, до 151,40 грн.
Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 09.09.2025 закрито підготовче провадження у цивільній справі, призначено справу до судового розгляду по суті.
Позиції учасників справи.
В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначив, що мати дитини ОСОБА_2 у 2022 році покинула сім`ю з наміром утворити нові відносини з іншим чоловіком, тому вона залишила дитину проживати із ним. З тих пір долею дитини мати не цікавиться, не приймає
участі в утриманні дитини, її вихованні, формуванні її особистості.
Позивач вказує, що заочним рішенням Київського районного суду м. Харкова від 22.01.2024
шлюб між батьками дитини - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірваний, рішення набрало законної сили.
22.05.2024 рішенням Харківської міської ради (її виконавчим комітетом)
місцем проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визначено з її батьком ОСОБА_1 , на якого покладено обов`язки щодо виховання та утримання малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
У подальшому, Київський районний суд м. Харкова видав судовий наказ від 21.12.2023
про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходів) платника аліментів щомісячно, починаючи з 16.12.2023 до досягнення дитиною повноліття.
Позивач зазначає, що мати протягом тривалого часу не цікавиться життям дитини, не виконує своїх батьківських обов`язків з фізичного та духовного розвитку, навчання, виховання дитини згідно національних традицій та звичаїв, не приймає участі у вихованні дитини в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини.
Відповідач не піклується про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, не цікавиться розумовим розвитком доньки, не приймає участі у підготовці до самостійного життя.
Таким чином, мати дитини - відповідач у справі ОСОБА_2 самоусунулася від участі в житті доньки, що суперечить інтересам дитини.
Відповідач ОСОБА_2 правом подання відзиву на позовну заяву не скористалася.
У поясненнях третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради зазначив, що підтримує позовні вимоги ОСОБА_1 щодо позбавлення батьківських прав, у зв`язку з тим, що ОСОБА_2 тривалий час ухиляється від виконання батьківських обов`язків, не приймає участі у вихованні дитини, не цікавиться станом здоров`я дочки, що відповідно до ч. 2 ст. 164 СК України є підставою для позбавлення її батьківських прав.
Участь у справі сторін.
У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 вимоги позову підтримав у повному обсязі та зазначив, що мати дитини ОСОБА_2 через 4 місяці після її народження покинула сім`ю та поїхала до м. Одеса. Після цього, він її більше не бачив. З того часу він повністю опікується дитиною, займається її вихованням та розвитком. Будь-яких зв`язків із колишньою дружиною він не підтримує, та де вона наразі перебуває йому не відомо.
Представник позивача - адвокат Безпалий С.О. у судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_1 підтримав, просив задовольнити їх у повному обсязі.
Відповідач ОСОБА_2 , належним чином повідомлена про час і місце судового розгляду не з`явилася, клопотань про відкладення судового розгляду не надала.
Відповідно до п. 4) ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
Відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України відповідач, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликаються до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи.
Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, Департамент соціального захисту населення Харківської ОДА у судове засідання не з`явилися, просили розглядати справу за їх відсутності.
Враховуючи наявність в матеріалах справи достатніх даних про права і взаємовідносини сторін та належне повідомлення відповідача про дату, час і місце судового засідання, суд вирішує справу за відсутності ОСОБА_2 , та згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України постановляє заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їхній сукупності та надавши їм належну правову оцінку, приходить до наступного.
Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.
Судом установлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Харкові народилася ОСОБА_3 , батьками якої є сторони у справі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим 21.03.2020 Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Харків), актовий запис про народження № 928.
14.12.2023 позивач звернувся до Київського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції із заявою про прийняття цього судового наказу на примусове виконання.
Постановою державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 21.12.2023 за даним судовим наказом відкрито виконавче провадження № НОМЕР_4.
Рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради від 22.05.2024 № 239, на підставі ст. 161 СК України, п. 72 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24.09.2008 № 866, на підставі заяви ОСОБА_1 , з урахуванням висновку Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради та рекомендації Комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Харківської міської ради, визначено місце проживання малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з батьком ОСОБА_1 , на якого покладено обов`язки щодо виховання та утримання дитини.

Згідно Висновку в.о. директора Департаменту служб у справах дітей виконавчого комітету Харківської міської ради від 15.12.2025 № 438 вбачається наступне.

Так, Департаментом служб у справах дітей Харківської міської ради розглянуто питання щодо доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітньої дочки, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та під час розгляду та вивчення наданих документів встановлено, що мати дитини - ОСОБА_2 , батько дитини - ОСОБА_1 . Шлюб між батьками дитини розірваний 22.01.2024.

Малолітня ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешкає разом з батьком, ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , де для дитини створені належні умови для проживання та всебічного розвитку.

ОСОБА_2 тривалий час ухиляється від виконання батьківських обов`язків, не приймає участі у вихованні дочки, не цікавиться станом її здоров`я, матеріально не утримує, на співбесіду до Департаменту служб не з`явилася, письмові пояснення не надала.

Рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради від 22.05.2024 № 239 «Про визначення місця проживання малолітніх дітей» місце проживання малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визначено разом з батьком ОСОБА_1 .

ОСОБА_1 матеріально забезпечений, на обліку у наркологічному та психоневрологічному диспансерах не перебуває.

Згідно з інформацією головного лікаря ТОВ «ЛОРІДАН ПЛЮС - центр лазерних технологій», де обслуговується малолітня ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , декларацію укладено з батьком, ОСОБА_1 , у разі хвороби дитини, до медичного закладу зверталися тато, бабуся та дідусь, відомості про матір дитини - відсутня.

Судовим наказом Київського районного суду м. Харкова від 12.12.2023 з ОСОБА_2 стягнуті аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання малолітньої дочки ОСОБА_3 ,, ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 16.11.2023 до досягнення дитиною повноліття.

Заборгованість ОСОБА_2 по сплаті аліментів станом на 01.04.2025 складає 51499 грн.

Питання щодо доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітньої дочки, ОСОБА_3 ,, ІНФОРМАЦІЯ_2 , розглянуто на засіданні Комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Харківської міської ради, де були присутні ОСОБА_1 та малолітня ОСОБА_3 .

На засіданні Комісії дитина повідомила, що не пам`ятає своєї матері, що вона мешкає з бабусею та з батьком, який далеко працює.

ОСОБА_2 на засідання Комісії не з`явилася, місце її знаходження не відоме.

З посиланням на ст.ст. 164, 180 СК України, якими передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, та можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, та на підставі ст.ст. 19, 164 СК України в інтересах дитини Департамент служб, який діє від імені органу опіки та піклування, виснував про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітньої дочки, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Допитана у судовому засіданні у якості свідка ОСОБА_4 пояснила, що є матір`ю позивача та бабусею малолітньої ОСОБА_3 ,, ІНФОРМАЦІЯ_2 . Вони разом із сином та онукою проживають разом за адресою: АДРЕСА_1 . За період вагітності, невістка проживала разом із ними, але через 6 днів після народження дитини почала виходити з дому на прогулянки, вживати алкогольні напої, та могла не повертатися додому декілька днів. Так тривало десь приблизно 4 місяці, після чого вона остаточно зникла. За цей період її син ОСОБА_1 прохав дружину піклуватися про дитину, або працевлаштуватися, чого вона не робила. Тобто, мати бачила свою дитину, з перервами на прогулянки, до 4 місяців, після цього більше не бачила та не з`являлася. З моменту її зникнення, її соціальні мережі були закриті, телефон не відповідав, зі своєю матір`ю вона також не спілкувалася, тобто вона фактично самоусунулася від виховання доньки. Наразі, вихованням і утриманням малолітньої онуки ОСОБА_3 повністю займається її син - позивач у справі ОСОБА_1 . Дитина доглянута, розвинена, відвідує приватний дитячий садочок.

Допитана у судовому засіданні у якості свідка ОСОБА_5 пояснила, що вона працює у ТОВ "МЕДУЗАС", де обслуговується малолітня ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та є її лікарем педіатром. Раніше дитина обслуговувалася у ТОВ «ЛОРІДАН ПЛЮС - центр лазерних технологій», дк вона також була її лікарем педіатром. Декларацію укладено з батьком, ОСОБА_1 , у разі хвороби дитини, до медичного закладу зверталися тато, бабуся та дідусь. Вказує, що ій відомо про матір дитини ОСОБА_2 , проте вона її ніколи не бачила, жодного разу вона медичних закладів не приходила.

Допитаний у судовому засіданні у якості свідка ОСОБА_6 пояснив, що є вітчимом ОСОБА_2 . Її з позивачем ОСОБА_1 малолітня донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , практично з народження проживає з батьком. ОСОБА_2 він не бачив з моменту її весілля взимку 2020 року. Вказує, що вона з 12-13 віку почала вживати алкогольні напої, не закінчила школу. Його дружина мати ОСОБА_2 також з нею взагалі не спілкується. Також вказує, що з дитиною він спілкується та знає, що ОСОБА_2 покинула дитину майже з народження, її вихованням та утриманням повністю займається позивач ОСОБА_1 . Де наразі перебуває відповідач йому не відомо.

Мотиви, з яких виходив суд, застосовані норми права та висновки суду.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі.

Ключовими принципами статті 6 є верховенство права та належне здійснення правосуддя. Ці принципи також є основоположними елементами права на справедливий суд.

Як вказує у своїх рішеннях Європейський Суд з прав людини, згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Частинами 1, 3 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Відповідно до ст.ст. 76-81 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно з частиною 3 статті 51 Конституції України, сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Статтею 8 Закону України "Про охорону дитинства" визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, духовного та соціального розвитку. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини.

Відповідно до статті 121 СК України, права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статями 122 та 125 цього Кодексу.

Статтею 150 СК України закріплено обов`язок батьків виховувати свою дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття освіти, готувати до самостійного життя та поважати її.

Частиною 1 статті 151 СК України передбачено, що батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Батьки мають також переважне право перед іншими особами на те, щоб малолітня дитина проживала з ними, що визначено частиною 1 статті 163 Сімейного кодексу України.

Згідно ч. 1 статті 152 СК України, право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом

Відповідно до положень статті 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Частинами першою, другою статті 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, ратифікованої Верховною Радою України 27.02.1991, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Стаття 9 Конвенції покладає на держави-учасниці обов`язок забезпечувати те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Відповідно до статті 18 Конвенції, батьки, або у відповідних випадках законні опікуни, несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, та в першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків.

Відповідно до вимог статті 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав з підстав, встановлених пунктами 2, 4 і 5 частини першої цієї статті, лише у разі досягнення ними повноліття. Мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось із них. Під час ухвалення рішення про позбавлення батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу.

Згідно статті 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років .

Верховний Суд у постанові від 02.10.2019 у справі № 461/7387/16-ц (провадження № 61-29266св18) зазначив, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, вирішення сімейних питань, на який вони йдуть лише у виняткових випадках, і головне - за наявності достатніх та переконливих доказів, що характеризують особливості батька й матері як особи, що становить реальну загрозу для дитини, її здоров`я та психічного розвитку. Самі по собі встановлені судами факти, що батьки спілкуються з дитиною, забезпечують її матеріально, приймають участь у вихованні не у достатній мірі не може бути підставою для позбавлення батьківських прав. Інтереси дитини полягають в тому, щоб забезпечити її право на потребу у любові, піклуванні та матеріальної забезпеченості згідно зі статтею 5 Декларації про соціальні та правові принципи, що стосуються захисту і благополуччя дітей, особливо у разі передачі дітей на виховання та їх усиновлення на від 03.12.1986.

Європейський суд з прав людини, практику та рішення якого суди мають застосовувати як джерело права відповідно до Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", у справі "Хант проти України" від 07.12.2006 (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. При цьому, на перше місце ставляться "як найкращі інтереси дитини", оцінка яких включає в себе знаходження балансу між усіма елементами, необхідними для прийняття рішення.

Таким чином, позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини, та допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Це крайній захід впливу на осіб, які ухиляються від виконання своїх обов`язків з виховання дітей або зловживають своїми батьківськими правами, жорстоко поводяться з дітьми, шкідливо впливають на них своєю аморальною, антигромадською поведінкою.

Наявні в матеріалах справи докази підтверджують, що відповідач ОСОБА_2 свідомо ухиляється від виконання обов`язків по вихованню своєї дитини, не піклується про її утримання, виховання та особистий розвиток. Відповідач не цікавиться життям дитини, не піклується про стан її здоров`я, навчання, не проявляє батьківської турботи, не створює належних умов для виховання та розвитку, чим порушує право дитини на сім`ю та належне батьківське піклування.

Згідно з ч.ч. 5, 6 статті 9 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Подані позивачем ОСОБА_1 документи підтверджують вжиття заходів до відповідача щодо необхідності належного виконання батьківських обов`язків, однак відповідач свідомо ухиляється від їх виконання.

Таким чином, суд погоджується з дослідженим висновком органу опіки та піклування щодо доцільності позбавлення відповідача ОСОБА_2 батьківських прав стосовно її неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , і таке позбавлення відповідатиме інтересам дитини, яка зможе отримати можливість належного догляду й виховання.

Судові витрати.

За приписами ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Згідно ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви не майнового характеру фізичною особою справляється 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб тобто 1211,20 грн.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 08.08.2025 зменшено позивачу ОСОБА_1 сплату судового збору за подання даної позовної заяви - до 0,05% прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто, до 151,40 грн.

Так, при зверненні до суду позивачем понесені витрати на оплату судового збору у розмірі 151,40 грн.

Зважаючи на задоволення позовних вимог, витрати позивача з оплати судового збору підлягають відшкодуванню на його користь за рахунок відповідача.

Крім того з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1059,80 грн.

Керуючись ст.ст. 2, 12, 13, 258-259, 263-265, 280-283 ЦПК України, суд -

у х в а л и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 , - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьківських прав відносно малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 151 (сто п`ятдесят одна) гривня 40 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір у розмірі 1059 (одна тисяча п`ятдесят дев`ять) гривень 80 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення може бути оскаржене позивачем до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Позивач - ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 .

Відповідач - ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_2 .

Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, , місто Харків, вулиця Чернишевська, будинок № 55.

Департамент соціального захисту населення Харківської ОДА, місто Харків, майдан Свободи, 5, Держпром, 3-й п-д., 7 поверх.

Повний текст заочного рішення складений і підписаний 08.01.2026.

Суддя Ю.Ю. Власова