Справа № 756/59/25
Провадження № 2-о/756/140/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2025 року місто Київ

Суддя Оболонського районного суду м. Києва Ткач М.М., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 , заінтересована особа: Оболонський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про встановлення факту розірвання шлюбу,

УСТАНОВИВ:

Представник заявника ОСОБА_1 - адвокат Капалкіна І.О. звернулася до суду в порядку окремого провадження з вищевказаною заявою, в якій просить встановити факт розірвання 13.12.2010 шлюбу між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , який був зареєстрований 03.08.1991 Київським відділом реєстрації актів громадянського стану м. Донецька, актовий запис № 637, датою розірвання шлюбу вважати 13.12.2010 та зобов`язати Оболонський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) внести відомості про розірвання шлюбу між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до Державного реєстру актів цивільного стану громадян з проставленням в актовому записі про шлюб відмітки про розірвання шлюбу з 13.12.2010.

Заяву обґрунтовано, серед іншого тим, що заочним рішенням Київського районного суду міста Донецька від 03.12.2010 у справі №2-9500/10 було задоволено позов ОСОБА_1 та розірвано шлюб між нею та ОСОБА_3 . Рішення суду не було оскаржене. Заявниця з моменту отримання вказаного рішення суду була впевнена, що органи державної влади була передана інформація про розірвання шлюбу на підставі рішення суду. Однак, заявниці стало відомо, що запис про розірвання шлюбу не було внесено (перенесено) до Державного реєстру актів цивільного стану громадян. Зазначається, що заявниця зверталась до Відділів державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) з проханням внести до Державного реєстру актів цивільного стану громадян запис про розірвання шлюбу на підставі рішення суду, що набрало законної сили. Однак, такі відділи не можуть внести запис про розірвання шлюбу між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , оскільки в Державному реєстрі судових рішень відсутнє рішення Київського районного суду міста Донецька від 03.12.2010 по справі №2-9500/10 про розірвання шлюбу між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та відомості про набрання рішенням суду законної сили. Зробити запит до архіву Київського районного суду міста Донецька заявниця не може, оскільки архів суду та матеріали справи залишилися в окупованому м.Донецьк. Отже, через необхідність підтвердити факт розірвання шлюбу між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на підставі заочного рішення суду для подальшого внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки про розірвання шлюбу в актовому записі про шлюб, заявниця звертається з даною заявою до суду.

Дослідивши матеріали заяви, суд вважає за необхідне відмовити у відкритті провадження по справі, з наступних підстав.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст.2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданнями цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.7 ст.19 ЦПК України окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» (далі - Постанова Пленуму), в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: - згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; - чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; - заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; - встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Як вбачається з п. 3 Постанови Пленуму у кожному разі суддя зобов`язаний перевірити підвідомчість даної заяви суду. Якщо за законом заява не підлягає судовому розгляду, суддя мотивованою ухвалою відмовляє у прийнятті заяви, а коли справу вже порушено - закриває провадження в ній.

У п. 10 Постанови Пленуму також надано роз`яснення про те, що суди можуть встановлювати факти реєстрації усиновлення (удочеріння), шлюбу, розірвання шлюбу, народження і смерті, якщо в органах реєстрації актів громадянського стану не зберігся відповідний запис чи відмовлено у його відновленні або ж він може бути відновлений лише на підставі рішення суду про встановлення факту реєстрації акту громадянського стану. При цьому слід мати на увазі, серед іншого, що: - відповідно до ст.6 Кодексу про шлюб та сім`ю України вчинені до утворення або відновлення органів реєстрації актів громадянського стану релігійні обряди і одержані на їх посвідчення документи про народження, укладення шлюбу, розірвання шлюбу і смерть прирівнюються до актових записів, вчинених у державних органах реєстрації актів громадянського стану.

Стаття 315 ЦПК України передбачає встановлення у судовому порядку факту розірвання шлюбу за умови доведеності того, що розірвання шлюбу було зареєстровано, але втрачені відповідні документи, які неможливо поновити.

Згідно з пунктом 4 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд вправі розглядати справи про встановлення факту реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення за таких умов: якщо відповідний запис в органах РАЦСу не зберігся (відсутність архіву або відповідної книги реєстрації, а також за наявності книги, проте за відсутності запису в ній); якщо у поновленні такого запису органи РАЦСу відмовили у встановленому порядку; запис може бути поновлено лише на підставі рішення суду про встановлення факту реєстрації події.

Відмова зазначеного органу у поновленні запису підтверджується його письмовим висновком, наявність якого є необхідною умовою прийняття судом заяви про встановлення вказаного факту.

Як убачається із поданої заяви, заявником не обґрунтовано неможливість встановлення факту розірвання шлюбу в позасудовому порядку, зокрема, не надано доказів, що він у передбаченому законом порядку звертався до органів реєстрації актів цивільного стану, але йому було відмовлено із зазначенням причини такої відмови.

Додатково, суд звертає увагу, що заява не містить відомостей щодо звернення заявника до відповідного суду, якому визначена територіальна підсудність Київського районного суду міста Донецька з заявою про відновлення втраченого судового провадження у якому ухвалено заочне рішення Київського районного суду міста Донецька від 03.12.2010, яким розірвано шлюб між заявником та ОСОБА_3 , відповідно до ст. 488, 489 ЦПК України та йому було відмовлено у задоволенні такої заяви.

Між іншим, подана заява не містить зазначення юридично значимої мети встановлення заявленого факту, що не відповідає п.1 ч.1 ст. 318 ЦПК України.

Таким чином, надані заявником докази не свідчать, що він використав позасудовий порядок встановлення відповідного факту.

Частиною 1 ст.186 ЦПК України визначено, що суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

З огляду на викладене, суд відмовляє у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту розірвання шлюбу.

Керуючись статтями 186, 260, 261, 293, 315, 352-354 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у відкритті провадження у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Оболонський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про встановлення факту розірвання шлюбу.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на її апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу було подано протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя М. М. Ткач