Провадження № 2-др/522/215/25
24 грудня 2025 року м. Одеса
Приморський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді - Домусчі Л.В.,
за участі секретаря судового засідання Навроцької Є.І.,
розглянувши у судовому засіданні заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Бороган Валентина Володимировича про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 до Приватного підприємства «КК «КОІН», Товариства з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія КОІН» про визнання недійсним з моменту вчинення правочинів щодо передачі житлового будинку, який оформлений актом приймання-передачі від 30.11.2021 року; про визнання недійсним договору про надання послуг від 01.10.2021 року,
До Приморського районного суду м. Одеси 08.12.2025 року надійшла заява представника ОСОБА_1 - адвоката Бороган Валентина Володимировича про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 до Приватного підприємства «КК «КОІН», Товариства з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія КОІН» про визнання недійсним з моменту вчинення правочинів щодо передачі житлового будинку, який оформлений актом приймання-передачі від 30.11.2021 року; про визнання недійсним договору про надання послуг від 01.10.2021 року, за яким просили стягнути із кожного відповідача на користь позивачів у рівних частках по 50 000 грн. - суму витрат за правову допомогу.
При цьому питання щодо розподілу та стягнення витрат за надану професійну правничу допомогу вирішено не було, вимушені звернутись до суду з відповідною заявою.
Ухвалою суду від 12.12.2025 року заяву представника ОСББ про ухвалення додаткового рішення було прийнято до провадження та призначено до розгляду на 24.12.2025 року.
До суду через систему електронний суд 16.12.2025 року надійшли заперечення представника ТОВ КК КОІН - Чумаченко С.О., згідно яких сторона відповідача-1 не погоджується із заявленим розміром судових витрат, на думку сторони відповідача дана грошова сума не є співмірною зі складністю справи, витраченим адвокатом часу, обсягом наданих адвокатом послуг тощо. Посилався на позиції Верховного суду та вказував, що з урахуванням наданого акту від 03.12.2025 р., яким позивачами було прийнято, а адвокатом надані роботи, а саме: «усна консультація, вивчення сталої судової практики в подібних правовідносинах, формування та узгодження правової позиції, збирання доказів, подача позовної заяви, подача уточнених позовних вимог, участь у судових засіданнях», не є окремим видом правової допомоги та не може включатися до правничої допомоги як судові витрати.
Посилався на те, що згідно постанови ВС від 17.01.2022 р. по справі No756/8241/20 зустріч із клієнтом та погодження заперечень на касаційну скаргу мають організаційний характер, є складовими підготовки відзиву на касаційну скаргу та за своєю суттю не можуть бути віднесені до правової допомоги як окрема послуга, немає підтвердження, що клієнту разом з тим здійснювалося надання консультацій правового характеру, а тому такі витрати не підлягають компенсації. Отже, оцінюючи характер наданої адвокатом клієнту правової допомоги відповідно до представлених документів, враховуючи фіксованість розміру гонорару адвоката, керуючись критеріями, що визначені у ч.4 ст.137 ЦПК України та ч.3-5, 9 ст.141 ЦПК України, враховуючи дотримання принципів обґрунтованості, пропорційності (співмірності) витрат на оплату послуг адвоката, їх необхідності, заяву позивача про стягнення витрат на правничу допомогу вважає необґрунтованою.
Стверджував, що заявлена стороною позивача грошова сума у розмірі 100 000,00 грн. Є необґрунтованою, не відповідає реальності таких витрат, розумності їхнього розміру, становить надмірний тягар для відповідача, що суперечить принципу розподілу таких витрат.
Додатково звернув увагу на наступне. У акті від 03.12.2025 року зазначається про «збирання доказів», однак дана юридична робота (послуга) адвокатом будь-якими матеріалами справи не підтверджена. До позову або до будь-якого іншого процесуального документу адвокатом сторони позивача не були додані адвокатські запити, заяв, тощо, які направлялися в інтересах клієнта для отримання відповідних документів та/або інформації, чи інші докази на підтвердження збирання адвокатом документів. Щодо «підготовка та подача уточнених позовних вимог», то в даному випадку адвокатом сторони позивача після подання позову та до відкриття провадження по справі була подана заява про уточнення позовних вимог від 01.07.2025 р.. Однак, адвокатом не було зазначено про причини неможливості подання позову із позовними вимогами, які викладені у вказаній заяві.
За викладеного, просив відмовити у задоволенні заяви та розглянути справу за їх відсутністю.
У судове засідання 24.12.2025 року сторони не зявились, були сповіщені про час та місце розгляду справи належним чином, у матеріалах справи наявні заяви представників сторін, згідно яких просили справу розглянути за їх відсутності.
Через неявку в судове засідання учасників справи, судом у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, суд дійшов наступного висновку.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 24.11.2025 року позов ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 було задоволено частково.

Визнано недійсним з моменту вчинення правочин щодо передачі житлового будинку АДРЕСА_1 , який оформлений актом приймання-передачі багатоквартирного житлового будинку з підземним паркінгом від 30 листопада 2021 року між ЖИТЛОБУДІВЕЛЬНИМ ТОВАРИСТВОМ «росія», , та ПРИВАТНИМ ПІДПРИЄМСТВОМ «КК «КОІН».

Визнано недійсним з моменту вчинення правочин щодо передачі житлового будинку АДРЕСА_1 , який оформлений актом приймання-передачі багатоквартирного житлового будинку з підземним паркінгом від 30 листопада 2021 року між ЖИТЛОБУДІВЕЛЬНИМ ТОВАРИСТВОМ «росія», , та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «КК «КОІН».

Визнано недійсним договір про надання послуг з управління будинком, спорудою або групою будинків від 01 жовтня 2021 року, який укладено між ЖИТЛОБУДІВЕЛЬНИМ ТОВАРИСТВОМ «росія», , та ПРИВАТНИМ ПІДПРИЄМСТВОМ «КК «КОІН».

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнуто з Приватного підприємства «Керуюча компанія «КОІН» (, 65074, м. Одеса, пров. 2-й Сурікова (Бандурний), 2-А, оф.102) на користь держави судовий збір у розмірі 4 542 (чотири тисячі п`ятсот сорок дві) гривні 00 копійок.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія КОІН» (, 65074, м. Одеса, пров. 2-й Сурікова (Бандурний), 2-А, оф.102) на користь держави судовий збір у розмірі 4 542 (чотири тисячі п`ятсот сорок дві) гривні 00 копійок.

Згідно матеріалів справи, 120 червня 2025 року між ОСОБА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ; ОСОБА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ; ОСОБА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ; ОСОБА_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 ; ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 та Адвокатським бюро «Бороган» укладено договір про надання правничої допомоги, згідно п. 2.1. якого АДВОКАТСЬКЕ БЮРО на підставі звернення КЛІЄНТІВ приймає на себе зобов`язання усіма законними методами та способами надати Клієнтам наступної правову допомоги представництві інтересів КЛІЄНТІВ за позовом КЛІЄНТІВ до ПРИВАТНОГО ПІДПРИЄМСТВО «КК «КОІН», та ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНО ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «КЕРУЮЧА КОМПАНІЯ КОІН», про визнання недійсним з моменту вчинення правочину щодо передачі житлового будинку, який оформлений актом приймання-передачі багатоквартирного житлового будинку з підземним паркінгом від 30 листопада 2021 року; про визнання недійсним договору про надання послуг з управління будинком, спорудою або групою будинків від 01 жовтня 2021 року.

Згідно п.4.1. та 4.2. Договору про надання правничої допомоги від 20.06.2025, за надання правової допомоги, яка є предметом Договору, згідно пункту 2.1 цього Договору, АДВОКАТСЬКОМУ БЮРО КЛІЄНТ сплачує винагороду у розмірі 100 000,00 грн. Отже, дана сума є фіксованою.

24 листопада 2025 року між ОСОБА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ; ОСОБА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ; ОСОБА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ; ОСОБА_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 ; ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 та АБ «БОРОГАН» підписано акт приймання-передачі виконаної роботи до Договору про надання правничої допомоги від 20.06.2025 (надалі «Акт»).

Згідно Акту, у відповідності до вимог пунктів 2.1., 4.1 Договору про надання правничої допомоги від 20.06.2025, АДВОКАТСЬКИМ БЮРО виконані, а КЛІЄНТАМИ прийняті наступні роботи: усна консультація, вивчення сталої судової практики в подібних правовідносинах, формування та узгодження правової позиції, збирання доказів, підготовка та подача позовної заяви, підготовка та подача уточнених позовних вимог, участь в судових засіданнях.

Сторонами було узгоджено, що всього за виконану роботу КЛІЄНТИ, протягом 5-ти робочих днів після надходження (стягнення) коштів, визначених п. 4.1. Договору про надання правничої допомоги від 20.06.2025 року, на рахунки КЛІЄНТІВ, - зобов`язуються сплатити АДВОКАТСЬКОМУ БЮРО винагороду у розмірі 100 000,00 грн..

У КЛІЄНТІВ претензій до якості виконаних робіт немає.

Вирішуючи це питання, суд виходить із наступного.

Згідно зі статтею 11 ЦПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги (стаття 15 ЦПК України).

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:

1) попереднє визначення суми судових витрат (стаття 134 ЦПК України);

2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 137 ЦПК України);

3) Розподіл судових витрат між сторонами (стаття 141 ЦПК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Водночас зі змісту частини четвертої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 ЦПК України).

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

У частині третій статті 141 ЦПК України передбачено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Тобто, ЦПК України передбачено критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Частинами першою та другою статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки - підставою для виплати гонорару, який визначений у формі погодинної оплати, є кількість витрачених на надання послуги годин помножена на вартість такої (однієї) години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв (пункт 131 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року N 922/1964/21 (провадження N 12-14гс22)).

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини (пункт 28 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі N 755/9215/15-ц; пункт 19 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07 липня 2021 року у справі N 910/12876/19).

Між тим, Суд, розподіляючи витрати, понесені позивачем на професійну правничу допомогу, дійшов висновку, що наявні в матеріалах справи докази не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу у вказаному розмірі з відповідача, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.

Такого висновку дійшов Верховний Суд у додатковій постанові від 14.11.2018 року у справі №753/15687/15.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг (пункти 107-109 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року N 922/1964/21 (провадження N 12-14гс22)).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова ухвала Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03 грудня 2021 року у справі N 927/237/20, постанова Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі N 826/1216/16 та додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі N 775/9215/15ц). Господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи (пункт 120 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року N 922/1964/21 (провадження N 12-14гс22)).

У випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення у детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо (пункт 147 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року N 922/1964/21 (провадження N 12-14гс22)).

Із урахуванням конкретних обставин, зокрема, ціни позову суд може обмежити даний розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи. У визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема: час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; тривалість розгляду і складність справи тощо (пункт 6.52 постанови Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 02 лютого 2024 року у справі N 910/9714/22, додаткова постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду 13 лютого 2024 року у справі № 910/12155/22).

Суд вбачає, що позов ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 було задоволено частково, а саме три позовні вимоги із чотирьох заявлених, отже 75% позову.

Дослідивши матеріали справи, надані стороною заявника докази, суд вбачає, що справа була складною та згідно наданого акту виконаних робіт усі послуги зі сторони адвоката замовникам були надані у повному обсязі, підтверджені та відповідають реальним.

Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи на складність справи та виконані роботи, зважаючи на те, що реальність витрат не спростована стороною відповідачів, останніми не заявлено відповідного клопотання щодо зменшення судових витрат, суд приходить до висновку про часткове задоволення заяви представника ОСОБА_1 адвокат Бороган Валентина Володимировича та можливість стягнення з відповідачів на користь позивачів понесені витрати на правчину допомогу пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме 75%. (75 000 грн.)

Отже на користь позивачів у рівних частках підлягає стягненню сума 37 500 грн. із кожного відповідача.

Відповідно до ст. 268 ЦПК України, датою складання повного тексту ухвали є 30.12.2025 року.

Керуючись ст.ст. 4, 76-81, 133, 137, 141, 247, 258-260, 264, 268, 270, 353, 354 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Бороган Валентина Володимировича про ухвалення додаткового рішення - задовольнити частково.

Стягнути із Приватного підприємства «Керуюча компанія «КОІН» (, 65074, м. Одеса, пров. 2-й Сурікова (Бандурний), 2-А, оф.102) на користь ОСОБА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ); ОСОБА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ( АДРЕСА_3 ); ОСОБА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ( АДРЕСА_4 ); ОСОБА_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 ( АДРЕСА_5 ); ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 ( АДРЕСА_6 ) судові витрати, які складаються з витрати з надання правничої допомоги у загальному розмірі 37 500 (тридцять сім тисяч п`ятсот) гривень 00 копійок в рівних частинах, тобто по 7 500 (сім тисяч п`ятсот) гривень 00 копійок на кожного.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія КОІН» (, 65074, м. Одеса, пров. 2-й Сурікова (Бандурний), 2-А, оф.102) на користь ОСОБА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ); ОСОБА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ( АДРЕСА_3 ); ОСОБА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ( АДРЕСА_4 ); ОСОБА_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 ( АДРЕСА_5 ); ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 ( АДРЕСА_6 ) судові витрати, які складаються з витрати з надання правничої допомоги у загальному розмірі 37 500 (тридцять сім тисяч п`ятсот) гривень 00 копійок в рівних частинах, тобто по 7 500 (сім тисяч п`ятсот) гривень 00 копійок на кожного.

В іншій частині заяви - відмовити.

Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Додаткове рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складення тексту повного додаткового судового рішення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) додаткове судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного додаткового судового рішення.

Повний текст рішення суду складено 30.12.2025 року.

Суддя Л.В. Домусчі