Справа № 2-164/11
Провадження № 6/361/113/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2025 року м. Бровари

Броварський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючої судді Гізатуліної Н.М.

за участю секретаря Охріменко Е. І.

представника заявника адвоката Гладиш Я.М. (у режимі відеоконференції)

представника боржника адвоката Мозолевської В.В. (у режимі відеоконференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заяву Акціонерного товариства «Укрсиббанк», боржник: ОСОБА_1 , про видачу дубліката виконавчого листа,

УСТАНОВИВ:

У листопаді 2023 року представник Акціонерного товариства «Укрсиббанк» (далі АТ «Укрсиббанк», банк) адвокат Гладиш Я.М. подала до суду заяву про видачу дубліката виконавчого листа.

Заяву мотивувала тим, що 24 листопада 2011 року Броварський міськрайонний суд Київської області видав виконавчий лист № 2-1641/2011 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсиббанк» у сумі 44 3616,48 дол. США, що за курсом Національного банку України (далі НБУ), станом на 18 травня 2011 року, становить 353 579 грн, судового збору у розмірі 1 700 грн та витрат на інформаційно-технічне забезпечення 120 грн.

Виконавчий лист № 2-1641/2011 направлено на примусове виконання до Відділу державної виконавчої служби Броварського міськрайонного управління юстиції (далі Броварський ВДВС) та 12 липня 2016 року відкрито виконавче провадження № 51626795.

Представники неодноразово, засобами телефонного та поштового зв`язку, намагалися з`ясувати у Броварському ВДВС про рух виконавчого провадження та місце знаходження виконавчого листа № 2-1641/2011, проте відповіді ані на усні, ані на письмові звернення 20 квітня 2017 року вих. № 347/17, 19 грудня 2018 року вих. № 2124/18, 28 серпня 2019 року вих. № 897/19, 16 червня 2020 року вих. № 924/20, 08 лютого 2021 року вих № 107/21, 18 лютого 2022 року вих. № 164/22 не отримали.

У відповідь на звернення представника АТ «Укрсиббанк» від 04 вересня 2023 року вих. № 869/23, Броварський ВДВС 26 вересня 2023 року за вих. № 68199 надав відповідь, у тому числі, і на попередні звернення АТ «Укрсиббанк», повідомив, що виконавче провадження № 51626795 з примусового виконання виконавчого листа № 2-1641/2011 перебувало у Броварському ВДВС. Проте, 23 березня 2017 року винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувачу згідно з п. 9 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» (встановлена законом заборона щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника). Додатково повідомлено, що за правилами діловодства термін зберігання архівних справ становить три роки, а тому копії матеріалів виконавчого провадження та документів, які підтверджують направлення виконавчого листа стягувачу надати не можливо. За даними автоматизованої системи виконавчого провадження повторно зазначений виконавчий лист на виконання до ВДВС не надходив.

Перевіркою журналів реєстрації вхідної кореспонденції АТ «Укрсиббанк» встановлено, що з 23 березня 2017 року і на даний час, виконавчий лист № 2-1641/2011 на адресу банку не надходив.

На думку представника заявника виконавчий лист був втрачений під час пересилки Броварським ВДВС.

Крім цього, представник заявника вважає, що строк пред`явлення до виконання виконавчого листа № 2-1641/2011 не пропущений.

Так, 23 березня 2017 року виконавчий лист був повернутий на підставі п. 9 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку із неможливістю виконати судове рішення, що пов`язане із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника відповідно до Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» втратив чинність 21 квітня 2021 року.

Таким чином, строк пред`явлення до виконання виконавчого листа № 2-1641/2011, після переривання встановлюється з дня закінчення строку дії відповідної заборони, а саме 3 роки з 21 квітня 2021 року до 22 квітня 2024 року, враховуючи, що 21 квітня 2024 року є вихідним днем.

На підставі викладеного просила суд замість втраченого при поштовій пересилці виконавчого листа № 2-1641/2011 від 24 листопада 2011 року, відносно боржника ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсиббанк» у сумі 44 361,48 дол. США, що за курсом НБУ, станом на 18 травня 2011 року, становить 353 579 грн, судового збору у розмірі 1 700 грн та витрат на інформаційно-технічне забезпечення 120 грн.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30 листопада 2023 року заяву передано на розгляд судді Радзівіл А.Г.

Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 04 грудня 2023 року заяву прийнято до провадження та призначено судове засідання на 03 квітня 2024 року о 12 год. 00 хв.

Розгляд заяви відкладався з різних підстав.

28 жовтня 2024 року Вх. № 50740 представник ОСОБА_1 адвокат Мозолевська В.В. подала заперечення на заяву АТ «Укрсиббанк».

Зазначила, що до заяви не надано жодного належного та допустимого доказу на підтвердження втрати виконавчого листа під час пересилки.

Крім цього вважає, що стягувачем пропущений строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, на її думку, не можна визнати поважними, навіть не вказані заявником, який є юридичною особою, причини пропуску строку на пред`явлення виконавчого листа до виконання, оскільки будь-яких доказів, які б указували на безпосереднє унеможливлення або ускладнення можливості вчинення процесуальних дій у визначений законом строк суду не надано та не вказано і те, що вказані обставини виникли об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк.

На підставі викладеного просила суд заяву АТ «Укрсиббанк» про видачу дублікату виконавчого листа залишити без задоволення.

20 листопада 2024 року Вх. № 55278 представник АТ «Укрсиббанк» Гладиш Я.М. через систему «Електронний суд» подала письмові пояснення, у якому повторно зауважила щодо втрати оригіналу виконавчого листа № 2-1641/2011 внаслідок пересилки, а також щодо дотримання стягувачем строку пред`явлення виконавчого документу, враховуючи заборону введену відповідно до Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

Розгляд заяви відкладався з різних підстав.

Відповідно до розпорядження керівника апарату суду Овдієнко Л.П. від 04 квітня 2025 року щодо призначення повторного автоматизованого розподілу судової справи, у зв`язку із звільненням судді ОСОБА_2 у відставку, протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04 квітня 2025 року заяву передано на розгляд судді Гізатуліній Н.М.

Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 10 квітня 2025 року заяву прийнято до провадження, призначено судове засідання на 28 квітня 2025 року о 11 год. 00 хв.

Розгляд заяви відкладався з різних підстав.

У судовому засіданні у режимі відеоконференції приймали участь представник АТ «Укрсиббанк» адвокат Гладиш Я.М. та представник ОСОБА_1 адвокат Мозолевська В.В.

Адвокат Гладиш Я.М. підтримала вимоги заяви та просила суд заяву задовольнити та видати дублікат виконавчого листа № 2-1641/2011, враховуючи, що він був втрачений внаслідок пересилки, що підтверджується наданими до заяви доказами. Вважає, що стягувач не пропустив строк пред`явлення виконавчого документу до виконання, враховуючи заборону введену відповідно до Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

Адвокат Мозолевська В.В. заперечила щодо задоволення заяви, вважає, що заявником не надано жодного належного та допустимого доказу на підтвердження втрати виконавчого листа під час пересилки, а також пропущений строк пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Суд вислухавши думку представника стягувача та представника боржника, дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Суд встановив, що заочним рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 04 серпня 2011 року у справі № 2-1641/2011 задоволено зустрічний позов ПАТ «Укрсиббанк» до ОСОБА_1 про стягнення суми заборгованості за кредитним договором, процентів нарахованих за користування кредитом та пені.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсиббанк» суму боргу в розмірі 44 316дол. США, що за курсом НБУ, станом на 18 травня 2011 року, становить 353 579 грн, з яких: кредитна заборгованість 31 791,01 дол. США, що становить 253 644,57 грн; заборгованість по процентах 10 625,03 дол. США, що становить 84 771,80 грн, пеня за прострочення повернення кредиту 767 дол. США, що становить 6 124,19 грн, пеня за прострочення сплати відсотків 1 132,85 дол. США, що становить 9 038,44 грн.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсиббанк»судовий збір у розмірі 1 700 грн та витрат на інформаційно-технічне забезпечення 120 грн (т. 1 а. с. 153 157).

03 жовтня 2011 року Вх. № 49364 представник АТ «Укрсиббанк» Юрченко А.В. подав до суду заяву про видачу копії рішення суду та виконавчих листів (т. 1 а. с. 158).

Копія рішення суду та виконавчий лист направлений засобами поштового зв`язку на адресу АТ «Укрсиббанк» та як вбачається із рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, 28 листопада 2011 року отримані його представником (т. 1 а. с. 161, 162).

Постановою державного виконавця Броварського ВДВС Січкар Р.М. від 15 серпня 2012 року відкрито виконавче провадження ВП № 33960663 з виконання виконавчого листа № 2-1641/2011 про стягнення з ОСОБА_1 боргу у розмірі 355 399 грн на користь ПАТ «Укрсиббанк» (т. 2 а. с. 24).

Постановою головного державного виконавця Броварського ВДВС Лобко О.С. від 04 лютого 2016 року ВП № 33960663, встановивши, що згідно з інформаційною довідкою з державного реєстру речових прав на нерухоме майно за боржником зареєстроване нерухоме майно, а саме квартира, частка власності 1/1, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , за даними СТОВ «Княжицьке» у даній квартирі зареєстрована неповнолітня дитина, згідно акту державного виконавця, майно боржника на яке можливо звернути стягнення в рахунок погашення боргу не виявлено, керуючись п. 2 ч. 1 ст. 47, ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий лист № 2-1641/2011 повернуто стягувачу (т. 2 а. с. 25).

Постановою головного державного виконавця Броварського ВДВС Лобко О.С. від 12 листопада 2016 року відкрито виконавче провадження ВП № 51626795 з виконання виконавчого листа № 2-1641/2011 про стягнення з ОСОБА_1 боргу у розмірі 355 399 грн на користь ПАТ «Укрсиббанк» (т. 2 а. с. 21).

АТ «Укрсиббанк» неодноразово звертався до Броварського ВДВС із клопотаннями щодо місця знаходження виконавчого листа № 2-1641/2011, а саме 20 квітня 2017 року вих. № 347/17, 19 грудня 2018 року вих. № 2124/18, 28 серпня 2019 року вих. № 897/19, 16 червня 2020 року вих. № 924/20, 08 лютого 2021 року вих № 107/21, 18 лютого 2022 року вих. № 164/22 (т. 1 а. с. 169 186).

У відповідь на звернення представника АТ «Укрсиббанк» від 04 вересня 2023 року вих. № 869/23, Броварський ВДВС 26 вересня 2023 року за вих. № 68199 надав відповідь, у тому числі, і на попередні звернення АТ «Укрсиббанк», повідомив, що виконавче провадження № 51626795 з примусового виконання виконавчого листа № 2-1641/2011 перебувало у Броварському ВДВС. Проте, 23 березня 2017 року винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувачу згідно з п. 9 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» (встановлена законом заборона щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника). Додатково повідомлено, що за правилами діловодства термін зберігання архівних справ становить три роки, а тому копії матеріалів виконавчого провадження та документів, які підтверджують направлення виконавчого листа стягувачу надати не можливо. За даними автоматизованої системи виконавчого провадження повторно зазначений виконавчий лист на виконання до ВДВС не надходив (т. 1 а. с. 187 191).

Як вбачається із акту від 17 листопада 2023 року, при перевірці документів поштових відправлень, журналів реєстрації вхідної кореспонденції АТ «Укрсиббанк» встановлено, що з 23 березня 2017 року і на даний час, оригінали виконавчих листів № 2-1641/2011 на адресу банку не надходив (т. 1 а. с. 196).

У відповідь на адвокатський запит Мозолевської В.В. Броварський ВДВС 13 лютого 2025 року № 8916 повідомив, що згідно з інформацією, яка міститься у Автоматизованій системі виконавчого провадження 23 березня 2017 року головним державним виконавцем Свистанюк Ю.Г. винесено постанову про повернення виконавчого листа стягувачу ВП 51626795 на підставі п. 9 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження».

Матеріали виконавчого провадження ВП 51626795 знищено у зв`язку із закінченням терміну зберігання виконавчих документів, строк зберігання яких становить три роки.

У автоматизованій системі виконавчого провадження відсутні звернення представників ПАТ «Укрсиббанк» у ВП 51626795.

Додатково повідомлено про те, що згідно із Зведеної номенклатури справ № 14-35 від 21 грудня 2023 року, реєстри на відправлену кореспонденцію, квитанції на відправку рекомендованої кореспонденції, акти про відсутність вкладень у конверті зберігаються терміном 1 рік (т. 2 а. с. 107).

Стаття 129-1 Конституції України визначає, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Справедливе судове рішення мета правосуддя. Сенс правосуддя досягається лише тоді, коли рішення суду виконане. У протилежному випадку судове рішення залишається декларативним.

Виконання судових рішень завершальна стадія судового процесу, яка має своїм призначенням впровадження в життя судового рішення. Тобто під час виконання судового рішення принцип справедливості реалізовується на практиці. На органи державної виконавчої служби покладено обов`язки виконувати судові рішення.

Виконання судового рішення є невід`ємною та заключною частиною судового процесу, яка поєднана з попередніми частинами єдиною та основною метою всього судочинства, яке полягає в захисті прав і охоронюваних законом інтересів осіб.

Розгляд процесуальних питань, пов`язаних з виконанням судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб), є виконанням судових рішень як заключний етап у процесі реалізації захисту цивільних прав.

Так само й розгляд процесуальних питань, пов`язаних з виконанням судових рішень у господарських справах, є заключним етапом у процесі реалізації захисту господарських прав.

Виконання судових рішень у цивільних (господарських) справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі Конвенція).

Стаття 6 Конвенції передбачає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, установленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Ця стаття Конвенції поширює свою дію і на таку стадію цивільного процесу, як виконання судового рішення. У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) стверджує, що право на судовий розгляд було б примарним, якщо б внутрішня судова система Договірної Держави дозволила б, щоб остаточне та обов`язкове судове рішення залишалось невиконаним відносно однієї зі сторін, і що виконання рішення або постанови будь-якого органу судової влади повинне розглядатися як невід`ємна частина «процесу» в розумінні статті 6 Конвенції (рішення від 28 липня 1999 року в справі «Іммобільяре Саффі» проти Італії», рішення від 19 березня 1997 року в справі «Горнсбі проти Греції»).

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених Конституцією України, цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого документа, що видається судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Відповідно до підпункту 17.4 підпункту 17 пункту 1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України до дня початку функціонування Єдиного державного реєстру виконавчих документів у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Аналіз підпункту 17.4 підпункту 17 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України дає підстави для висновку про те, що єдиною підставою для видачі судом дубліката виконавчого документа є його втрата.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню в разі невиконання їх в добровільному порядку, на час видачі виконавчого листа від 21 травня 2015 року № 523/2192/14-ц та першого пред`явлення його до виконання були врегульовані Законом України від 21 квітня 1999 року № 606-XIV «Про виконавче провадження» (далі Закон № 606-XIV), який втратив чинність 05 жовтня 2016 року.

Відповідно до частини першої статті 22 Закону № 606-XIV виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання в такі строки: 1) посвідчення комісій по трудових спорах, постанови судів у справах про адміністративні правопорушення та постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, - протягом трьох місяців; 2) інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не передбачено законом.

05 жовтня 2016 року набрав чинності Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII.

Згідно з пунктом 5 розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1404-VIII виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

Тлумачення пункту 5 розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1404-VIII свідчить, що положення цього Закону застосовуються лише до виконавчих документів, строк пред`явлення до виконання за якими не сплив на час набрання чинності цим Законом. Вказаним пунктом Закону не передбачено зворотної дії в часі і можливості застосування норм цього Закону до виконавчих документів, строк пред`явлення до виконання яких сплив на час набрання ним чинності.

Відповідно до пункту 7 розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1404-VIII виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності цим Законом 05 жовтня 2016 року виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону.

Конституція України закріпила принцип незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів (частина перша статті 58). Це означає, що дія закону та іншого нормативно-правового акта не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання чинності цим законом або іншим нормативно-правовим актом (пункт 4 Рішення Конституційного Суду України від 05 квітня 2001 року у справі № 3-рп/2001).

Згідно зі статтею 1 Закону № 1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з пунктом 9 частини першої статті 47 Закону № 606-XIV виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо наявна встановлена законом заборона щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо у нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення.

Відповідно до частини п`ятої статті 47 Закону № 606-XIV повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 22 цього Закону.

У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення виконавчого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, з моменту закінчення дії відповідної заборони (частина п`ята статті 23 Закону № 606-XIV).

Подібні положення містить і частина п`ята статті 12 Закону № 1404-VIII, згідно з якою у разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони.

23 квітня 2021 року набрав чинності Закон № 1381-ІХ пунктом 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» якого передбачено, що Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» втрачає чинність через п`ять місяців з дня набрання чинності цим Законом, тобто з 23 вересня 2021 року.

З урахуванням наведених положень законодавства, оскільки постановою державного виконавця від 23 березня 2017 року виконавчий документ стягувачу повернуто у зв`язку із встановленою законом забороною звернення стягнення на майно боржника, з якою державний виконавець пов`язував неможливість виконання рішення суду, відлік строку на пред`явлення виконавчого документа до виконання має обраховуватись з дня закінчення строку дії відповідної заборони.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч. 4 ст. 263 ЦПК України).

У постанові від 22 лютого 2024 року у справі № 128/3691/16 (провадження № 61-16245св23) Верховний Суд зазначив, що «частина перша статті 37 Закону № 1404-VIII містить вичерпний перелік обставин, які є підставою для повернення виконавчого документа. Так, згідно з пунктом 9 частини першої статті 37 Закону № 1404-VIII виконавчий документ повертається стягувачу, якщо законом встановлено заборону щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо в нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення. У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення, строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника з дня закінчення строку дії відповідної заборони (частина п`ята статті 12 Закону № 1404-VIII). На момент винесення державним виконавцем 23 травня 2018 року постанови про повернення виконавчого документа стягувачу через встановлену законом заборону щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, діяв Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», яким було встановлено заборону на примусове стягнення (відчуження без згоди власника) нерухомого житлового майна, якщо таке майно виступає як забезпечення зобов`язань позичальника або майнового поручителя за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами в іноземній валюті. 23 квітня 2021 року набрав чинності Закон України від 13 квітня 2021 року № 1381-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо споживчих кредитів, наданих в іноземній валюті», пунктом 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» якого передбачено, що Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» втрачає чинність через п`ять місяців з дня набрання чинності цим Законом, тобто з 23 вересня 2021 року. На час звернення АТ «Сенс Банк» до суду із заявою про заміну сторони у виконавчому документі (у грудні 2022 року) строк дії встановленої Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» заборони, з якою державний виконавець пов`язував неможливість виконання рішення суду, закінчився (23 вересня 2021 року), тому немає підстав вважати, що зазначена заява є такою, що подана поза межами строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання».

У постанові від 06 червня 2024 року у справі № 442/3849/13-ц (провадження № 61-2600св24) Верховний Суд вказав, що «суди не звернули увагу на те, що виконавчий лист № 442/3849/13 від 10 липня2013 року постановою Дрогобицького міськрайонного ВДВС ГТУЮ у Львівській області від 30 червня 2017 року був повернутий стягувачу на підставі пункту 9 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження», а тому повторно міг бути пред`явлений до виконання протягом трьох років з дня втрати чинності Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», тобто з 23 вересня 2021 року. Суди встановили, що оригінал виконавчого документа втрачено. Колегія суддів враховує, що на відміну від обставин, встановлених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 серпня 2019 року в справі № 2-836/11 (провадження № 14-308цс19), у справі, що переглядається, банк звернувся до суду з заявою про видачу дублікату виконавчого листа в межах строку його пред`явлення до виконання».

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про те, що заява АТ «УкрСиббанк» про видачу дубліката виконавчого листа, подана у листопаді 2023 року, є такою, що подана у межах строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

У пунктах 44 47 постанови Великої Палати Верховного Суду від 21 серпня 2019 року в справі № 2-836/11 (провадження № 14-308цс19) міститься висновок, про те що: «стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції (частина шоста статті 12 Закону № 1404-VIII). У разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено (частина перша статті 433 ЦПК України; близький за змістом припис відображений у частині першій статті 329 ГПК України). Відповідно до підпункту 17.4 пункту 1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України до дня початку функціонування Єдиного державного реєстру виконавчих документів: у разі втрати виконавчого документа, суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання (аналогічний припис відображений у підпункті 19.4 пункту 1 розділу «Перехідні положення» ГПК України).

Якщо строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката цього документа, який втрачений, вважається поданою у межах встановленого для пред`явлення його до виконання строку. Натомість, коли строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив, і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа суд відмовляє у задоволенні цієї заяви».

У пунктах 53 56 постанови Великої Палати Верховного Суду від 13 листопада 2024 року в справі № 186/871/14-ц (провадження № 14-97цс24) вказано, що: «53. Аналіз підпункту 17.4 підпункту 17 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України (підпункт 19.4 підпункту 19 пункту 1 розділу ХІ «Перехідні положення» ГПК України) дає підстави для висновку про те, що єдиною підставою для видачі судом дубліката виконавчого документа є його втрата.

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно із ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України).

Враховуючи викладене, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини, на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог, оцінивши належним чином зібрані у справі докази кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, суд дійшов висновку про те, що заявником надані достатні докази на підтвердження того, що виконавчий лист був втрачений при пересилці, а тому заява АТ «Укрсиббанк» підлягає задоволенню.

З метою поновлення права заявника на виконання судового рішення у справі № 2-1641/2011 суд дійшов висновку про видачу дублікатів виконавчого листа щодо стягнення із боржника заборгованості та щодо стягнення судових витрат.

Доводи викладені у запереченнях представника боржника адвоката Мозолевської В.В. про те, що заявником не надано жодного належного та допустимого доказу на підтвердження втрати виконавчого листа під час пересилки, а також пропущений строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, не знайшли підтвердження під час судового розгляду та спростовуються матеріалами справи.

Керуючись ст. ст. 258-261, 268, 352-354, 442 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву Акціонерного товариства «Укрсиббанк» про видачу дубліката виконавчого листа задовольнити.

Видати дублікат виконавчого листа на виконання заочного рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 04 серпня 2011 року у справі № 2-1641/2011 про стягнення із ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсиббанк» боргу у розмірі 44 316,48 дол. США, що за курсом НБУ станом на 18 травня 2011 року становить 353 579 (триста п`ятдесят три тисячі п`ятсот сімдесят дев`ять) гривень.

Видати дублікат виконавчого листа на виконання заочного рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 04 серпня 2011 року у справі № 2-1641/2011 про стягнення із ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсиббанк» судового збору у розмірі 1 700 (одна тисяча сімсот) гривень та 120 (сто двадцять) гривень витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у суді.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Н.М. Гізатуліна