Справа №534/3473/25
Провадження №2/534/1444/25
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

24 грудня 2025 року м. Горішні Плавні

Суддя Горішньоплавнівського міського суду Полтавської області Малюк Марина Вікторівна, перевіривши матеріали цивільного позову ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Першин Сергій Миколайович, до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,

встановила:

ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Першин С.М., звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому просить стягнути з відповідача ОСОБА_2 заборгованість за договорами позики в загальному розмірі 5 050,00 доларів США та 36 000,00 грн, зокрема:

- за договором позики від 18.02.2024, на підставі якого відповідач отримав 17.02.2025 грошові кошти в сумі 1 000,00 доларів США;

- за договором позики від 14.08.2024, на підставі якого відповідач отримав 17.02.2025 грошові кошти в сумі 36 000,00 грн;

- за договором позики від 30.08.2024, на підставі якого відповідач отримав 30.09.2024 грошові кошти в сумі 2 000,00 доларів США;

- за договором позики від 27.09.2024, на підставі якого відповідач отримав 30.11.2024 грошові кошти в сумі 1 000,00 доларів США;

- за договором позики від 04.06.2025, на підставі якого відповідач отримав 10.06.2025 грошові кошти в сумі 550,00 доларів США;

- за договором позики від 12.06.2025, на підставі якого відповідач отримав 30.06.2025 грошові кошти в сумі 500,00 доларів США.

Також просить стягнути з відповідача судові витрати зі сплати судового збору у сумі 1211,20 грн, та витрати на правничу допомогу в сумі 20 000,00 грн.

Суддя перевірила позов та додані до нього матеріали, дійшла висновку про його повернення позивачеві, зважаючи на таке.

Правове обґрунтування

Статтею 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (частина перша статті 5 ЦПК України).

Аналіз зазначених норм права вказує на те, що ніхто не може бути обмежений у праві на доступ до правосуддя, яке охоплює можливість особи ініціювати судовий розгляд та брати участь у судовому процесі. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Водночас потрібно враховувати, що будь-яке суб`єктивне право має межі, оскільки суб`єктивне право є мірою свободи, мірою можливої поведінки правомочної особи в правовідносинах.

Статтею 50 ЦПК України встановлено, що позов може бути пред`явлений спільно кількома позивачами або до кількох відповідачів. Кожен із позивачів або відповідачів щодо другої сторони діє в цивільному процесі самостійно. Участь у справі кількох позивачів і (або) відповідачів (процесуальна співучасть) допускається, якщо:

1) предметом спору є спільні права чи обов`язки кількох позивачів або відповідачів;

2) права та обов`язки кількох позивачів чи відповідачів виникли з однієї підстави;

3) предметом спору є однорідні права і обов`язки.

Згідно з пунктом 2 частини четвертої статті 185 ЦПК України заява повертається у випадку, коли порушено правила об`єднання позовних вимог (крім випадків, в яких є підстави для застосування положень статті 188 цього Кодексу).

Відповідно до частин першої та другої статті 188 ЦПК України в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги. Похідною позовною вимогою є вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги.

Суд з урахуванням положень частини першої цієї статті може за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи об`єднати в одне провадження декілька справ за позовами: одного й того самого позивача до одного й того самого відповідача; одного й того самого позивача до різних відповідачів; різних позивачів до одного й того самого відповідача.

Під вимогою розуміється матеріально-правова вимога, тобто предмет позову, який одночасно є способом захисту порушеного права. При цьому об`єднанню підлягають вимоги, пов`язані між собою підставами виникнення або доказами, що підтверджують ці вимоги.

Підстава позову - це фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги позивача. Отже, вимоги повинні випливати з тих самих фактичних обставин, на яких вони ґрунтуються.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення цивільного спору.

Таким чином, позивач має право об`єднати в одній позовній заяві кілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами.

У розумінні положень частини першої статті 188 ЦПК України порушення правил об`єднання позовних вимог має місце у випадках, якщо заявлені в одній позовній заяві вимоги не пов`язані підставою виникнення або поданими доказами (не є однорідними); не співвідносяться між собою як основна та похідна.

Крім того, не допускається об`єднання в одне провадження кількох вимог, які можуть і відповідати критеріям, наведеним у частині першій статті 188 ЦПК України, проте підпадають під заборони, прямо визначені в частинах чотири, п`ять вказаної статті.

Щодо правового обґрунтування суд покликається на постанову ВС від 7.12.2022 у справі №61-8544св22.

Висновки Суду

Проте у поданій позовній заяві позивачем об`єднано вимоги про стягнення заборгованості за шістьома різними договорами позики. Зі змісту позову слідує, що право вимоги до боржника відповідача, виникло у позивача з різних правових підстав, різних договорів позики, різних умов та обставин.

Суд наголошує, що вимоги про стягнення заборгованості не є основною та похідною.

Тобто предметом спору є різні об`єкти спірних правовідносин, що виникли з різних окремих правочинів, за кожним з яких самостійні підстави виникнення зобов`язань, різні розміри та строки виконання, підстави виникнення цих правочинів між собою не пов`язані та задоволення вимог по одному з них не залежить від задоволення вимог по іншому.

Таким чином, заявлені позовні вимоги не пов`язані між собою ні підставою виникнення (оскільки виникають з різних договорів), ні поданими доказами (оскільки потребують доведення обставини по кожному окремому договору, кожен з яких передбачає виникнення певних зобов`язань у сторін), та не є основними або похідними позовними вимогами (оскільки задоволення вимог по одному договору не залежить від задоволення вимог по інших договорах).

Отже, позивачем порушені правила об`єднання позовних вимог.

Частиною шостою статті 188 ЦПК України передбачено, що суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи вправі до початку розгляду справи по суті роз`єднати позовні вимоги, виділивши одну або декілька об`єднаних вимог в самостійне провадження, якщо це сприятиме виконанню завдання цивільного судочинства.

У разі роз`єднання судом позовних вимог судовий збір, сплачений за подання позову, не повертається і перерахунок не здійснюється. Після роз`єднання судом позовних вимог судовий збір повторно не сплачується (частина шоста статті 6 Закону України «Про судовий збір»).

Позивачем порушено правила об`єднання позовних вимог та сплачено судовий збір, виходячи із загальної суми позову, натомість після роз`єднання судом позовних вимог судовий збір повторно не сплачуватиметься, тож у цьому випадку застосування судом положень частини шостої статті 188 ЦПК України не сприятиме виконанню завдання цивільного судочинства та призведе до безпідставного зменшення судових витрат позивача.

До того ж суд наголошує, що роз`єднання позовних вимог це право суду, а не обов`язок (частина 6 статті 188 ЦПК України), а дотримання правил об`єднання позовних вимог це обов`язок позивача, а не право.

Зважаючи на викладене, позовну заяву ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договорами позики слід повернути позивачеві на підставі пункту 2 частини 4 статті 185 ЦПК України.

Керуючись ст ст 185,188,260,261 ЦПК України, суддя, -

ухвалила:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договорами позики, - повернути позивачеві.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Марина МАЛЮК