Справа №601/2865/24
Провадження № 2/601/40/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

06 січня 2025 року

Кременецький районний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Шульгач Н.М.,

з участю секретаря судового засідання Радчук І.В.,

розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кременець цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Служба у справах дітей Кременецької міської ради про позбавлення батьківських прав,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до відповідача ОСОБА_2 , третя особа служба у справах дітей Кременецької міської ради про позбавлення відповідача батьківських прав відносно малолітніх дітей: сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньки - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , посилаючись на те, що батьками ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Діти зареєстровані та проживають у будинку позивача та знаходяться на повному його утриманні та вихованні. 19 червня 2024 року він був призваний до лав ЗСУ для проходження служби за мобілізацією де знаходиться по теперішній час. 21 червня 2024 року відповідача у стані сильного алкогольного сп`яніння забрала карета швидкої допомоги до лікарні. У подальшому відповідач була направлена в Тернопільську психіатричну лікарню. Двоє їхніх малолітніх дітей залишилися з його матір`ю ОСОБА_5 , 1948 року народження. Відповідач не цікавиться дітьми, ніде не працює, веде аморальний спосіб життя, ніякої матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, не піклується про їх фізичний і духовний розвиток, не спілкується з дітьми взагалі. Таким чином, позбавлення відповідача батьківських прав буде відповідати інтересам дітей.

02 жовтня 2024 року ухвалою судді відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання.

18 листопада 2024 року протокольною ухвалою суду підготовче судове засідання закрито та призначено справу до судового розгляду.

Відповідач відзиву на позов не подавала.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, однак подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримали повністю та просять суд їх задовольнити. Відносно ухвалення заочного рішення не заперечують.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, і не повідомила суд про причину своєї неявки, хоча належним чином повідомлялася про дату, час та місце судового розгляду, що підтверджується документально.

Представник служби у справах дітей Кременецької міської ради в судове засідання не з`явилася, подавши заяву про розгляд справи у їх відсутності, підтримує позовні вимоги.

Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Таким чином, суд, зі згоди позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.280 ЦПК України.

Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив наступні обставини:

Батьками ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_3 є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 15 жовтня 2021 року.

Батьками ОСОБА_4 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_4 є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 від 10 травня 2023 року.

Згідно постанови Кременецького районного суду Тернопільської області №601/772/24 від 26.03.2024 ОСОБА_2 притягувалася до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.184 КУпАП за ухилення від виконання обов`язків щодо виховання малолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Згідно постанови Кременецького районного суду Тернопільської області №601/1078/24 від 15.04.2024 ОСОБА_2 притягувалася до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП за вчинення домашнього насильства психологічного характеру відносно рідної сестри ОСОБА_7 та за ч.1 ст.184 КУпАП за ухилення від виконання обов`язків щодо виховання малолітнього сина ОСОБА_8 , 2010 р.н..

Згідно постанови Кременецького районного суду Тернопільської області № 601/1415/24 від 17 травня 2024 року ОСОБА_2 притягувалася до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП за вчинення домашнього насильства психологічного характеру відносно матері свого співжителя ОСОБА_5 , 1948 р.н. та за ч.1 ст.184 КУпАП за ухилення від виконання обов`язків щодо виховання малолітніх дітей ОСОБА_3 , 2021 р.н. та ОСОБА_4 , 2023 р.н.

Згідно постанови Кременецького районного суду Тернопільської області №601/2111/24 від 05 серпня 2024 року ОСОБА_2 притягувалася до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.184 КУпАП за ухилення від виконання обов`язків щодо виховання малолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Рішенням Кременецького районного суду Тернопільської області №601/2056/18 від 11 жовтня 2019 року, яке набрало законної сили, відібрано малолітнього ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 від матері ОСОБА_2 без позбавлення її батьківських прав та передати органу опіки та піклування Кременецької районної державної адміністрації для вирішення питання подальшого влаштування дитини у сімейні форми виховання.

Рішенням Кременецького районного суду Тернопільської області №601/2539/20 від 22 січня 2021 року, яке набрало законної сили, повернуто ОСОБА_2 неповнолітнього сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 відібраного у неї без позбавлення батьківських прав та влаштованого до Новосільського обласного спеціального навчально-виховного комплексу на повне державне утримання.

Згідно витягу з реєстру територіальної громади від 21.11.2024 року ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно висновку органу опіки та піклування Кременецької міської ради, затвердженого рішенням виконавчого комітету Кременецької міської ради від 15.08.2024 №1970, орган опіки і піклування Кременецької міської раді вважає доцільним позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , відносно її малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 ..

З врахування встановлених обставин, суд вважає, що до виниклих між сторонами правовідносин слід застосувати наступні норми матеріального права.

Відповідно до ст. 51 Конституції України «Батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.».

Стаття 150 СК України вказує, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Декларація прав дитини, прийнята Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи.

Статтею 18 Конвенції про права дитини визначено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Згідно із статті 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, (далі - Конвенція) держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Відповідно до абз.2 п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав»: ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного огляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток, як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Позбавлення батьківський прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.

В судовому засіданні встановлено, що відповідач ОСОБА_2 неодноразово притягувалася до адністративної відповідальності за ухилення від виконання обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя та виховання малолітніх дітей.

Відповідач мала можливість та час, щоб змінити ставлення до виховання дітей, однак жодних заходів для налагодження відносин з дітьми, встановлення психоемоційного зв`язку та виконання своїх батьківських обов`язків відповідач не вживала. Не вчиняла таких дій відповідач і після звернення позивача з даним позовом до суду.

Частиною 1 ст. 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Відповідно до п. 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У справі «Мамчур проти України» (заява № 10383/09, рішення від 17.07.2015) Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним.

Таким чином, суд констатує безумовне право батьків на виховання дитини, однак вважає, що у даному випадку неможливо надати перевагу саме цьому праву, оскільки воно суперечить інтересам дитини, які мають першочергове значення при вирішенні справи.

Суд вважає, що відповідач належно не проявляє батьківської турботи та любові по відношенню до своїх дітей ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , не піклуються про їх фізичний і духовний розвиток, не надає матеріальної допомоги на дітей.

Таким чином, судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню та утриманню її малолітніх дітей.

Враховуючи вищенаведені обставини, суд приходить до переконання, що позовні вимоги ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав є обґрунтованими і підлягають до задоволення. Тому, враховуючи інтереси малолітніх дітей, необхідність умов для їх нормального виховання та розвитку, суд вважає, що відповідача ОСОБА_2 , слід позбавити батьківських прав по відношенню до малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 .

При цьому суд зазначає, що позбавлення батьківських прав не тягне невідворотних наслідків, оскільки не позбавляє особу, яка позбавлена батьківських прав, на спілкування з дітьми і побачення з ними, а також права на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав.

Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 29.09.2021 у справі № 459/3411/17.

Враховуючи вищенаведене, суд доходить висновку, що рішення про позбавлення батьківських прав відповідача відповідає якнайкращим інтересам дітей, не позбавляючи при цьому відповідача можливості за її бажанням піклуватися про дітей. Більше того, за правилами ст. 169 СК України позбавлені батьківських прав батьки вправі звернутися до суду з позовом про поновлення батьківських прав за умови зміни своєї поведінки, якщо це буде відповідати інтересам дитини.

Згідно ч.2 ст.166 Сімейного кодексу України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини.

Частиною 3 ст. 166 Сімейного кодексу України визначено, що при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину.

Згідно ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно ч.1 ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

З огляду на те, що позивачем не заявлено вимогу про стягнення з відповідача аліментів, а норма ч. 3 ст. 166 СК України, є імперативною і не допускає можливості за якої з особи, котру позбавлено батьківських прав не стягувались би аліменти, суд приходить до переконання, що із врахуванням стану здоров`я та матеріального становища дітей та платника аліментів, з відповідача ОСОБА_2 слід стягнути аліменти на малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 у розмірі 1/3 частки усіх видів її заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення із позовом в суд і до досягнення дітьми повноліття.

Вимогами ст.141 ЦПК України передбачено, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі задоволення позову покладаються на відповідача.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 4, 13, 82, 141, 263, 265, 280-284, 289 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Служба у справах дітей Кременецької міської ради про позбавлення батьківських прав - задовольнити.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , відносно малолітніх дітей: сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньки - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , аліменти на утримання малолітніх дітей:сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньки - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/3 (однієї третьої) частки усіх видів її заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з 18 вересня 2024 року та до досягнення дітьми повноліття.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1211 гривень 20 копійок.

Рішення суду про позбавлення батьківських прав після набрання ним законної сили надіслати державному органу реєстрації актів цивільного стану за місцем реєстрації народження дітей.

Рішення в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць.

Копію заочного рішення направити відповідачу протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення суду може бути оскаржене позивачем у загальному порядку безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_2 ;

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , місце проживання: АДРЕСА_3 ;

Третя особа: служба у справах дітей Кременецької міської ради, , місцезнаходження: м.Кременець вул.Словацького,6 Тернопільської області.

Головуючий: