Справа № 278/4024/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 січня 2025 року селище Брусилів

Брусилівський районний суд Житомирської області у складі:

головуючого судді Миколайчука П.В.,

зі секретарем судових засідань Довгаленко О.І.,

розглянувши в порядку загального позовного провадження з повідомлення сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Суперіум» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИВ:

19.07.2024 ТОВ «Фінансова компанія «Суперіум» через систему «Електронний суд» звернулося до Житомирського районного суду Житомирської області з позовом до ОСОБА_1 , в якому просить стягнути з відповідача заборгованість в загальному розмірі 20 073,02 грн та витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 422,40 грн.. Свої вимоги мотивує тим, що 21.11.2018 ОСОБА_1 уклав з ПАТ «УКРСИББАНК» договір про надання споживчого кредиту з можливістю відкриття карткового рахунку №0. ОСОБА_1 погодився з правилами споживчого кредитування ПАТ «УКРСИББАНК» з можливістю відкриття і розрахунково-касового обслуговування карткових рахунків, які розміщені на сайті www.my.ukrsibbank.com та на інформаційних стендах у приміщеннях установи банку та оприлюднені у газеті «Урядовий кур`єр» №105, 09.06.2017 (із змінами та доповненнями).Кредит надається для особистих потреб на споживчі цілі шляхом перерахування в безготівковій формі на поточний рахунок позичальника, відкритий у банку, до якого випущено платіжну карту.

Позичальник свої зобов`язання належним чином не виконав, у зв`язку з чим ПАТ «УКРСИББАНК» відступлено ТОВ «ФК «Суперіум», на підставі договору факторингу №190 від 16.11.2020 право вимоги до відповідача за вищевказаним договором. Таким чином, ТОВ «ФК «Суперіум» набуло право вимоги до відповідача та стало новим кредитором за вищевказаним договором. Позивачем не перераховувався розмір заборгованості по процентам і комісіям, нарахований первісним кредитором.

Загальна сума заборгованості відповідача, відповідно до реєстру боржників до договору факторингу складає 20 073,02 грн. (заборгованість за основним боргом 11 394,78 грн, заборгованість за відсотками 8 678,24 грн, заборгованість за комісіями 491,8 грн)

Враховуючи вказане, позивач просив стягнути з відповідача вказану заборгованість та понесені судові.

Заяви, клопотання, інші процесуальні дії

Ухвалою Житомирського районного суду Житомирської області від 23.07.2024 матеріали справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Суперіум» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договоромнаправлені за підсудністю до Коростишівського районного суду Житомирської області.

Ухвалою Коростишівського районного суду Житомирської області від 21.08.2024 року у справі відкрито провадження та призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження.

27.08.2024 представником позивача надіслано клопотання про долучення доказів: виписки за кредитним договором.

10.09.2024 від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, у якому заперечував розмір заборгованості та факт наявності в позивача прав кредитора за договором.

13.09.2024 представник позивача надіслав відповідь на відзив, у якому навів доводи на обгрунтування позову.

Ухвалою Коростишівського районного суду Житомирської області від 27.09.2024 року у справі закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Ухвалою Коростишівського районного суду Житомирської області від 13.11.2024 року задоволено заяву головуючого судді Василенка Р.О. про самовідвід та передано справу до канцелярії суду для визначення судді в порядку, встановленому ст.33 ЦПК України. Протоколом повторного автоматизованого розподілу від 25.11.2024 у справі визначено суддю Янчук В.В.. Ухвалою від 26.11.2024 задоволено заяву про самовідвід головуючого судді Янчук В.В. та передано справу до канцелярії суду для визначення судді в порядку, встановленому ст.33 ЦПК України. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.11.2024 призначення складу суду не відбулося, не вистачало потрібної кількості суддів для розподілу справи.

Розпорядженням в.о. голови суду від 02.12.2024 цивільна справа № 278/4024/24 направлена до Брусилівського районного суду Житомирської області як найбільш територіально наближеного до Коростишівського районного суду Житомирської області.

13.12.2024 ухвалою Брусилівського районного суду Житомирської області справу прийнято до свого провадження та продовжено судовий розгляд.

У судове засідання 06.01.2025 сторони не з`явилися.

Представник відповідача у позовній заяві просив розглядати справу за його відсутності, задовольнити позовні вимоги.

Відповідач 24.12.2024 надіслав до суду заяву про розгляд справи без його участі, заперечив проти задоволення позову.

За правилом частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Фактичні обставини встановлені судом

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що 21.11.2018 між АТ «Укрсиббанк» та ОСОБА_1 укладено договір № 0 про надання споживчого кредиту з можливістю відкриття карткового рахунку. Банк, на підставі наданих клієнтом, відповідно до вимог чинного законодавства України, документів, відкриває клієнту та обслуговує на умовах тарифного плану Револьверна кредитна картка «Шопінг картка», розміщеного на сайті www.my.ukrsibbank.com й на офіційних стендах у приміщеннях установ банку, окремий картковий рахунок № НОМЕР_1 у національній валюті, який використовується згідно з режимом поточного рахунку, встановленим законодавством, та обслуговується згідно Договору та Правил. Сума кредиту за договором становить 49 960,00 грн., кредит надається: для особистих потреб в сумі 49 700,00 грн. на споживчі цілі шляхом перерахування в безготівковій формі на поточний рахунок № НОМЕР_2 ; на оплату страхового платежу в сумі 260,00 грн. шляхом перерахування на рахунок ПрАТ «СК» КАРДІФ». Повернення кредиту здійснюється відповідно до Правил споживчого кредитування не пізніше 21.11.2020. Процентна ставка за Договором встановлюється в розмірі 67% річних. Договір підписаний ОСОБА_1 (а.с.10-11)

Згідно додатку до договору №№ 0 від 21.11.2018, сторонами було погоджено графік платежів, розмір комісії. (а.с.11-12)

Додатковою угодою від 28.05.2020 до договору № 0 від 21.11.2018, яка ОСОБА_1 не була підписана, передбачено перенесення наступних ануїтетних платежів, строк кредитування збільшено. (а.с.12-13)

Згідно зі змістом анкети-заявки про надання споживчого кредиту від 21.11.2018, який власноручно підписаний відповідачем, ОСОБА_1 просить у АТ «УкрСиббанк» надати йому споживчий кредит на наступних умовах: строк користування кредитом 24 місяці, сума кредиту 49 700,00 грн. Указана анкета-заявка також містить особисті відомості клієнта, інформацію про додаткові послуги, використання аналога підпису та печатки АТ «УкрСиббанк» та відповідно підписи сторін (а.с. 13).

Акціонерне товариство «УкрСиббанк» відступило Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Суперіум» право вимоги до відповідача за Договором на підставі Договору факторингу № 190 від 16.11.2020 (а.с. 7-9).

Відповідно до Реєстру боржників до договору факторингу № 190 від 16.11.2020 загальна сума заборгованості відповідача за кредитним договором від 21.11.2018 становить 20 073,02 грн, з яких: 11 394,78 грн заборгованість за основним боргом, 8 678,24 грн заборгованість за відсотками (а.с. 6).

Із платіжної інструкції в національній валюті від 16.11.2020 № 237 убачається, що ТОВ «Фінансова компанія «Суперіум» перерахувало на користь АТ «УкрСиббанк» 933 825,93 грн як оплату суми фінансування під відступлення прав вимоги за договором факторингу № 190 від 16.11.2020 (а.с. 15).

21.12.2023 ТОВ «Фінансова компанія «Суперіум» направило на адресу відповідача досудову вимогу про сплату заборгованості у розмірі 20 073,02 грн за договором № 0 від 21.11.2018 (а.с. 16).

Із виписки за кредитним договором № вбачається, що за період з 21.11.2018 до 16.11.2020 вхідний та вихідний залишок за основним боргом, відсотками, комісією, страховкою та штрафними санкціями становить 0,00 UAH. (а.с.41-43)

Інших доказів суду не надано.

Мотиви, з яких виходить суд, та застосування норм права, що регулюють дані правовідносини

Відповідно до статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Згідно з частиною другою статті 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

До предмета доказування у даній справі у тому числі входять обставини відступлення права вимоги за кредитним договором №0 від 21.11.2018 від АТ «Укрсиббанк», який є первісним кредитором, до TOB «ФК «Суперіум», на що посилається позивач. Від доведення цього факту залежить виникнення права вимоги у позивача.

Як передбачено статтею 11 Цивільного кодексу України (далі за текстом ЦК України) підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Положеннями статті 513 ЦК України передбачено, що правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні, яке виникло на підставі правочину, що підлягає державній реєстрації, має бути зареєстрований в порядку, встановленому для реєстрації цього правочину, якщо інше не встановлено законом.

Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Частиною другою статті 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.

За змістом наведених положень закону боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на її погашення первісному кредитору і таке виконання є належним.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 23.09.2015 у справі № 6-979цсі 5.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Зі змісту статті 1054 ЦК України вбачається, що кредитодавцями у кредитних правовідносинах можуть бути банк або інша фінансова установа і вказаний перелік є вичерпним.

Одним із випадків відступлення права вимоги є факторинг (фінансування під відступлення права грошової вимоги).

Визначення факторингу міститься у статті 49 Закону України від 07.12.2000 № 2121-111 «Про банки і банківську діяльність», у якій зазначено, що факторинг це придбання права вимоги на виконання зобов`язань у грошовій формі за поставлені товари чи надані послуги, приймаючи на себе ризик виконання таких вимог і прийом платежів.

За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (частина перша статті 1077 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Статтею 1079 ЦК України визначено, що сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності. Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції.

Згідно пункту 11 частини першої статті 4 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг" факторинг є фінансовою послугою. Фінансова послуга це операції з фінансовими активами, що здійснюються в інтересах третіх осіб за власний рахунок чи за рахунок цих осіб, а у випадках, передбачених законодавством, - і за рахунок залучених від інших осіб фінансових активів з метою отримання прибутку або збереження реальної вартості фінансових активів (пункт 5 частини першої статті 1 вказаного Закону).

Разом з тим у статті 49 Закону України "Про банки та банківську діяльність" визначено, що факторинг являється кредитною операцією.

Таким чином, договір факторингу, як договір фінансової послуги, спрямований на фінансування однією стороною іншої сторони шляхом передачі в її розпорядження певної суми грошових коштів. Зазначена послуга за договором факторингу надається фактором клієнту за плату, розмір якої визначається договором.

Виходячи з того, що правова природа договору визначається з огляду на його зміст, суд при його правовій оцінці повинен дослідити його умови, права та обов`язки сторін для визначення спрямованості як їх дій, так і настання певних правових наслідків.

Відповідний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 30.01.2018 в справі № 910/7038/17.

Як передбачено статтею 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Частиною першою статті 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до статей 79, 80 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

На підтвердження факту переходу прав вимоги від первісного кредитора - АТ "Укрсиббанк" до ТОВ «ФК «Суперіум» останнім надано договір факторингу № 190 від 16.11.2020, реєстр боржників до нього та платіжну інструкцію в національній валюті від 16.11.2020 № 237.

Водночас, суд зауважує, що відповідного до пункту 4.1 вищевказаного договору факторингу, право власності на права вимоги вважається таким, що перейшло від клієнта фактору, та право вимагати від боржників виконання всіх зобов`язань в межах відступлених прав вимог у фактора виникає з моменту підписання акта приймання-передачі права вимоги.

Проте, позивачем на підтвердження виникнення права вимоги не було надано суду доказу набуття права вимоги до відповідача, а саме - акта приймання-передачі права вимоги, складеного ним та АТ «Укрсиббанк». Не наведено доказів наявності даного акту і у відповіді на відзив.

Ураховуючи наведене, суд дійшов висновку про те, що відсутність належних доказів переходу права вимоги до позивача від первісного кредитора позбавляє можливості встановити та перевірити обставини набуття позивачем прав кредитора за договором з відповідачем.

Крім того, доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Разом з тим, відповідно до пункту 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 18.06.2003 № 254, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Аналогічна за змістом норма закріплена у пункті 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04.07.2018 № 75. Такі висновки викладені Верховним Судом у постановах: від 22.11.2023 у справі № 619/1384/21, від 17.12.2020 у справі № 278/2177/15, від 28.10.2020 у справі № 760/7792/14, від 16.09.2020 у справі № 200/5647/18.

Судом встановлено, що позивачем надано виписку за кредитним договором № за період з 21.11.2018 до 16.11.2020, за якою вхідний та вихідний залишок за основним боргом, відсотками, комісією, страховкою та штрафними санкціями становить 0,00 UAH, хоча різниця між дебетом 154 312,61 грн. і кредитом 104 352,61 грн. становить 49 960,00 грн. Відповідно, дана виписка не пояснює заборгованість ОСОБА_1 , яку просить стягнути позивач в розмірі саме 20 073,02 грн.

В свою чергу, у матеріалах справи взагалі відсутній чіткій розрахунок заборгованості, що позбавляє суд можливості дослідити період, за який нараховано заборгованість, відповідність такої узгодженим умовам договору.

Водночас, позивач не був позбавлений можливості надати суду належний деталізований розрахунок заборгованості чи ініціювати витребування його судом.

Відтак, в суду відсутні підстави для стягнення заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором № 0 від 21.11.2020 у розмірі, вказаному позивачем.

Із огляду на викладене, позивачем не доведено належними та допустимими доказами факту переходу до ТОВ "ФК "Суперіум" права вимоги від АТ «Укрсиббанк» за кредитним договором № 0 від 21.11.2020 та не доведено розміру заборгованості ОСОБА_1 за договором, а тому у задоволенні позову належить відмовити.

Враховуючи відмову в позові, судові витрати у виді судового збору покладаються на позивача.

Ураховуючи викладене, керуючись статтями ст. ст.514, 526, 536, 611, 625, 1050, 1054, 1077, 1078, 1081 ЦК України, ст. ст. 13, 76, 81, 89, 141, 273, 274, 352, 354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Суперіум» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складений 10.01.2025.

Реквізити сторін:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Суперіум», місцезнаходження: 04053, Вознесенський узвіз, 23А, нежитлове приміщення № 35А, м. Київ, код ЄДРПОУ 42024152.

Відповідач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Суддя П.В. Миколайчук