Справа № 462/6398/24
Провадження № 2/466/652/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 січня 2025 року м. Львів

Шевченківський районний суд м. Львова

в складі: головуючий суддя Едер П. Т.

секретар с/з Костюк В. С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитсервіс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

в с т а н о в и в:

08.08.2024 року представник ТзОВ «Кредитсервіс» Павленко С.В. звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором, в якому просить стягнути з відповідача на користь ТзОВ «Кредитсервіс» заборгованість за Кредитним договором № 210325-007 від 25.03.2021 за період з 25.03.2021 по 28.05.2024 в розмірі 21700,00грн., судовий збір, сплачений позивачем при зверненні до суду в розмірі 2422,40 грн. та витрати на правничу допомогу в розмірі 7000,00грн.

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

Обґрунтування позивача.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 25.03.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитсервіс» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 210325-007, відповідно до умов якого Кредитодавець надає Позичальнику кредит у розмірі 15000,00 гривень на умовах строковості, зворотності та платності, а Позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити за користування кредитом на умовах, що передбачені договором.

Даний договір було підписано відповідачем електронним підписом, а саме одноразовим ідентифікатором U94555 (25.03.2021 15:43:37). Відповідно до умов зазначеного Кредитного договору відповідачу було надано кредит у сумі 15000,00 грн. строком дії договору до 25.03.2022.

Згідно умов Кредитного договору, крім щомісячних процентів також стягується одноразова комісія за видачу кредиту від початкової суми кредиту у розмірі 7,5% (сума одноразової комісії складає 1125,00 грн.). Разові проценти стягуються із суми кредиту у день перерахування кредиту на банківський рахунок Позичальника. На банківський рахунок Позичальника було перераховано кредитні кошти у розмірі 13875,00 грн., із урахуванням стягнутої одноразової комісії за видачу кредиту, яка була визначена Кредитним договором, у розмірі 7,5%, що в грошовому еквіваленті складало 1125,00 грн.

Кредитодавець виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши Відповідачу кредит відповідно до умов укладеного Кредитного договору, що підтверджується платіжним дорученням №589 від 25.03.2021 на перерахування кредитних коштів відповідачу ОСОБА_1 , в той час як останній своїх зобов`язань належним чином не виконує, всупереч умовам Кредитного договору не повернув в повному обсязі кредит, а також не виконав в повному обсязі всі інші свої грошові зобов`язання за Кредитним договором.

Згідно розрахунку кредитної заборгованості за Кредитним договором № 210325-007 від 25.03.2021 року, станом на 28.05.2024 року заборгованість ОСОБА_1 перед ТОВ «Кредитсервіс» становить 21700,00 грн., з яких 12450,00 гривень - прострочена заборгованість за сумою кредиту, 9250,00 гривень - прострочена заборгованість за процентами. Станом на 28.05.2024 року заборгованість відповідачем не погашена. Оскільки відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав, тому позивач змушений звернутись в суд.

Обґрунтування заперечень відповідача.

Відзив на позовну заяву відповідачем, в порядку ст. 178 ЦПК України, у встановлений судом термін до суду подано не було не подано.

Процесуальні дії суду по справі.

Ухвалою від 06 вересня 2024 року було відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження.

Фактичні обставини встановлені судом, зміст спірних правовідносин, оцінка доказів та висновки суду.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, однак подав до суду клопотання, в якому підтримує позовні вимоги в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує та просить суд розглядати справу у його відсутності, а тому суд вважає за можливе заслухати справу на підставі наявних доказів.

Відповідач ОСОБА_1 у судовому засіданні позов визнав. Окрім цього, у зв`язку зі скрутним матеріальним становищем та перебування у лавах Збройних сил України, просить суд розстрочити виконання рішення суду на 12 (дванадцять) місяців шляхом сплати щомісячних платежів на рахунок ТОВ "Кредитсервіс".

Заслухавши пояснення відповідача, з`ясувавши дійсні обставини справи, права та обов`язки сторін, перевіривши зібрані по справі матеріали, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до положень ч.1 ст. 13 Цивільного процесуального кодексу України (далі по тексту - ЦПК України) суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

На підставі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з положень ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Судом встановлено, що 25.03.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитсервіс» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 210325-007, відповідно до умов якого Кредитодавець надає Позичальнику кредит у розмірі 15000,00 гривень на умовах строковості, зворотності та платності, а Позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити за користування кредитом на умовах, що передбачені договором.

Даний договір було підписано відповідачем електронним підписом, а саме одноразовим ідентифікатором U94555 (25.03.2021 15:43:37). Відповідно до умов зазначеного Кредитного договору відповідачу було надано кредит у сумі 15000,00 грн. строком дії договору до 25.03.2022.

Згідно умов Кредитного договору, крім щомісячних процентів також стягується одноразова комісія за видачу кредиту від початкової суми кредиту у розмірі 7,5% (сума одноразової комісії складає 1125,00 грн.). Разові проценти стягуються із суми кредиту у день перерахування кредиту на банківський рахунок Позичальника. На банківський рахунок Позичальника було перераховано кредитні кошти у розмірі 13875,00 грн., із урахуванням стягнутої одноразової комісії за видачу кредиту, яка була визначена Кредитним договором, у розмірі 7,5%, що в грошовому еквіваленті складало 1125,00 грн.

Як вбачається з платіжного доручення №589 від 25.03.2021, ТОВ «Кредитсервіс» було перераховано кредитні кошти в сумі 13875,00 грн. на рахунок ОСОБА_1 з вирахуванням комісії за оформлення.

Згідно п. 3.1-3.2 кредитного договору, за користування кредитом позичальник виплачує кредитодавцю проценти, зазначені на першій сторінці договору. Щомісячна плата за користування кредитом нараховується щомісячно у вигляді процентів за кожен місяць користування кредитом. Плата за користування кредитом, вказана в договорі, нараховується щомісячно та розраховується від загального розміру кредиту. Крім щомісячних процентів, стягуються разові проценти, вказані в договорі від загального розміру кредиту. Разові проценти стягуються із суми кредиту, у день перерахування кредиту на банківський рахунок позичальника.

Відповідач взяті на себе зобов`язання належним чином не виконував і внаслідок порушення договірних зобов`язань у нього виникла заборгованість за кредитним договором № 210325-007 від 25.03.2021 року, яка станом на 28.05.2024 становить 21700,00 грн., з яких 12450,00 гривень - прострочена заборгованість за сумою кредиту, 9250,00 гривень - прострочена заборгованість за процентами. Станом на 28.05.2024 року заборгованість відповідачем не погашена

Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

За змістом статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

У відповідності до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина 2 статті 639 ЦК України).

Абзац другий частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України).

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1, 2 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію» (далі - Закон).

Згідно із пунктом 6 частини 1 статті 3 Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (пунктом 12 частини 1 статті 3 Закону).

Відповідно до частини 3 статті 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини 4 статті 11 Закону).

Згідно із частиною 6 статті 11 Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

За правилом частини 8 статті 11 Закону у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Стаття 12 Закону визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Із системного аналізу положень вище вказаного законодавства вбачається, що з урахуванням особливостей договору, щодо виконання якого виник спір між сторонами, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему позивача можливе за допомогою електронного цифрового підпису відповідача лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину.

В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно зі статтями 526, 530, 610 ЦК України та частиною 1 статті 612 ЦК України зобов`язання повинне виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).

Одним з видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.

Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно до ст.12, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Крім того, статтею 82 ЦПК України передбачено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Відповідач ОСОБА_1 визнав позов ТзОВ «Кредитсервіс».

Таким чином, зважаючи на те, що відповідач порушив умови кредитного договору, у добровільному порядку ухилявся від сплати заборгованості за таким, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути заборгованість за кредитним договором № 210325-007 від 25 березня 2021 року в сумі 21700,00 грн.

Розподіл судови витрат:

Щодо стягнення з відповідача на користь позивача понесених ним витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 7000 грн., суд зазначає наступне.

Згідно ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно ч. 1 ст. 137 ЦПК витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

У відповідності до ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч.3 ст.137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (ст.6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (ст.ст.12,46,56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Таким чином, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

У постанові Об`єднаної палати Верховного Суду від 03.10.2019 року у справі №922/445/19 висловлено правову позицію, згідно якої розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що правнича допомога надавалась позивачу ТзОВ «Кредитсервіс» адвокатським об`єднання «Правовий діалог» на підставі договору про надання правової допомоги №25-01/2023 від 25.01.2023 року.

На підтвердження понесених витрат суду надано копію договору про надання правової допомоги № 25-01/2023 від 25 січня 2023 року, укладеного між АО «ПРАВОВИЙ ДІАЛОГ» та ТОВ «КРЕДИТСЕРВІС», за яким розмір винагороди складає 7000грн; довіреність №2 від 05.01.2024 року, видану ТОВ «КРЕДИТСЕРВІС», якою уповноважено Павленка С.В. представляти інтереси товариства; копію свідоцтва про право на зайняття Павленка С.В. адвокатською діяльністю; копію акта №3 прийому-передачі наданої правової допомоги за договором про надання правової допомоги № 25-01/2023 від 25 січня 2023 року, згідно якого вартість професійної правничої (правової) допомоги становить 7000 грн; платіжну інструкцію №1567 від 05.01.2024 року про сплату ТОВ «КРЕДИТСЕРВІС» на користь АО «ПРАВОВИЙ ДІАЛОГ» витрат на професійну правничу допомогу у сумі 7000 гривень.

З урахуванням принципу співмірності, складності справи, обсягу виконаної адвокатом роботи, пояснень та значимості таких дій у справі, пропорційність витрат до предмету спору та обсягу фактично наданих послуг і результатів розгляду справи, а також того, що представник позивача, адвокат не з`являвся в судові засідання, суд дійшов висновку, що вартість фактично наданих для ТзОВ «Кредитсервіс» послуг у вигляді професійної правової (правничої) допомоги складає суму, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, в розмірі 7000,00грн.

Відповідно до статті 142 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Відповідно до п.13 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору звільняються учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності, Герої України.

Відповідно до посвідчення серії НОМЕР_1 ОСОБА_1 є учасником бойових дій.

Верховний Суд України в постанові від 01.03.2017 у справі №6-152цс17 звернув увагу, що зазначене стосується й випадку, коли рішення ухвалено на користь позивача, а відповідач звільнений від сплати судового збору.

Оскільки відповідач у справі є учасником бойових дій, сплачений позивачем судовий збір слід повернути за рахунок державного бюджету України.

На підставі ч.1 ст.435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Відповідач у судовому засіданні заявив усне клопотання про розстрочення виконання рішення суду. Пояснив, що на даний момент він перебуває у скрутному матеріальному становищі та у лавах Збройних сил України.

Враховуючи майновий стан, перебування відповідача на військовій службі, суд вважає за можливе розстрочити виконання рішення суду у частині стягнення заборгованості на строк 12 місяців шляхом стягнення щомісячних платежів у розмірі 21700,00 грн.

Керуючись ст. ст. 2, 81, 82, 89, 133, 137, 142, 258, 259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитсервіс» заборгованість за Кредитним договором № 210325-007 від 25 березня 2021 року у розмірі 21700,00 грн. (двадцять одна тисяча сімсот гривень 00 копійок).

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитсервіс» 7000,00 грн. (сім тисяч гривень 00 копійок) витрат на професійну правничу допомогу.

Повернути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Кредитсервіс" за рахунок державного бюджету України суму сплаченого судового збору у розмірі 2422,40 грн. (дві тисячі чотириста двадцять гривень 40 копійок).

Розстрочити виконання рішення суду про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 в загальному розмірі 21700,00 грн. (двадцять одна тисяча сімсот гривень 00 копійок) на 12 місяців, яка підлягає сплаті рівними частинами по 1808,33 грн щомісячно.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитсервіс», місцезнаходження: 01133, м. Київ, вул. Коновальця Євгена, буд. 36-Д, приміщення 65-з, .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя П. Т. Едер