Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї НИ

25.12.2025 селище Оржиця

Оржицький районний суд Полтавської області в складі судді Смілянського Є.А., при секретарі Гапон Т.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 543/876/25 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася з позовом до Оржицької селищної ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом.

Позов мотивувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в селі Токарі, Миргородського району, Полтавської області помер її батько ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 20.03.2023 року серії НОМЕР_1 .

ОСОБА_3 за життя склав заповіт від 15.12.2020 року згідно якого частки земельної ділянки площею 4, 52 га. для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Куйбишевської сільської ради Оржицького району Полтавської області заповів ОСОБА_1 .

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина на 1/2 частки зазначеної земельної ділянки.

Вона звернулася до нотаріуса про надання інформації щодо спадкового майна після смерті ОСОБА_3 на що нотаріусом було надано роз`яснення про наявність частки земельної ділянки, спадщина на яку залишилася відкритою в зв`язку з відсутністю факту прийняття спадщини.

Вона пропустила строк для подачі заяви про прийняття спадщини з поважних причин, адже не знала про наявність заповіту, оскільки всі документи знаходилися у сестри, постійною зайнятістю та у зв`язку з воєнним станом. Зазначені обставини унеможливили своєчасну подачу заяви про прийняття спадщини.

Ухвалою судді від 01.09.2025 року відкрито провадження у справі.

Відповідач відзиву не надала.

Ухвалою суду від 24.10.2025 року закрито підготовче провадження у справі.

В судове засідання позивач та її представник з`явилися, позов підтримали в повному обсязі з викладених у ньому мотивів.

Відповідач в судове засідання з`явилася, позов не визнала, заявила, що позивачка мотивувала позов неправдивими відомостями, конкретних фактів та доказів не навела та не надала.

Дослідивши докази по справі суд встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_1 є донькою ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження від 10.03.1983 року серії НОМЕР_2 та свідоцтвом про шлюб ОСОБА_4 з ОСОБА_5 від 17.07.2009 року серії НОМЕР_3 . Після укладення шлюбу ОСОБА_4 змінила прізвище на ОСОБА_6 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 в селі Токарі, Миргородського району, Полтавської області помер батько позивача ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 20.03.2023 року серії НОМЕР_1 .

ОСОБА_3 в шлюбі не перебував, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу від 17.08.1990 року.

ОСОБА_3 за життя склав заповіт від 15.12.2020 року згідно якого частки земельної ділянки площею 4, 52 га. для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Куйбишевської сільської ради Оржицького району Полтавської області заповів ОСОБА_1 .

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина на 1/2 частки зазначеної земельної ділянки.

ОСОБА_2 прийняла спадщину за заповітом після ОСОБА_3 , що підтверджується матеріалами спадкової справи.

ОСОБА_1 звернулася до нотаріуса про надання інформації щодо спадкового майна після смерті ОСОБА_3 на що нотаріусом було надано роз`яснення про наявність частки земельної ділянки, спадщина на яку залишилася відкритою в зв`язку з відсутністю факту прийняття спадщини.

З доказів по справі вбачається, що ОСОБА_1 до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини за законом чи за заповітом, що відкрилася після смерті ОСОБА_3 не зверталася про що свідчить відсутність постанови нотаріуса про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Відсутність звернення позивача до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини за законом та відсутність відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину свідчить про неналежність підстав звернення до суду, адже нотаріус право позивача на оформлення спадщини за заповітом чи за законом та в зв`язку з пропуском строку для подачі заяви про прийняття спадщини не порушував ( не відмовляв у вчиненні нотаріальної дії, оскільки відсутнє саме звернення про вчинення нотаріальної дії ).

Також встановлено, що ОСОБА_1 пропустила строк для подачі заяви про прийняття спадщини без поважних причин, адже не довела жодним доказом, що не знала про наявність заповіту. Також позивач не довела, що воєнний стан та постійна зайнятість були невідворотною перешкодою для звернення до нотаріуса в шестимісячний строк.

Крім того, будучи спадкоємцем першої черги та достовірно знаючи про смерть батька, ОСОБА_1 не подала своєчасно заяву про прийняття спадщини про що в неї не було жодних перешкод.

Відповідно до статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Спадкоємець за законом першої черги здійснює право на спадкування в такому ж порядку, що й спадкоємець за заповітом, відповідно до статей 1268-1270 ЦК України, та на нього поширюються наслідки пропущення строку для прийняття спадщини, передбачені статтею 1272 ЦК України.

Тож факт усвідомлення спадкоємцем першої черги, яка не знала про існування заповіту, наявності в неї права на спадкування та невчинення нею неодмінних активних дій щодо встановлення спадкової маси і прийняття спадщини не свідчить про виникнення в неї об`єктивних обставин, які унеможливили або істотно ускладнили їй своєчасне звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини у передбачений ЦК України строк у зв`язку з її необізнаністю про існування заповіту, складеного на її ім`я.

Отже, коли особа усвідомлює чи повинна усвідомлювати, що вона є учасником процесу спадкування, зокрема на підставі своєї спорідненості зі спадкодавцем як спадкоємець першої черги спадкування і не вчиняє активних дій, спрямованих на прийняття спадщини (засвідчення своєї згоди на вступ у всі правовідносини спадкодавця) виходячи з обставин, які не пов`язані з об`єктивними, непереборними та істотними труднощами для своєчасного прийняття спадщини, то її необізнаність про наявність заповіту не може розглядатися як підстава для визначення їй додаткового строку на подання заяви про прийняття спадщини.

Зазначена правова позиція узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду зазначеною в постанові від 26.06.2024 року № 686/5757/23.

Згідно ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За таких обставин, оскільки позивач пропустила строк для прийняття спадщини без поважної причини, в задоволенні позова слід відмовити.

Судові витрати слід віднести за рахунок позивача.

Керуючись ст. 1272 ч. 3 ЦК України, ст. ст. 141 ч. 1, 258, 259, 264, 265 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

1.В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини відмовити.

2.Судові витрати віднести за рахунок позивача.

3.Рішення може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його повного складення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційна скарга не була подана. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

4.Учасники справи:

- позивач: ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , місце проживання АДРЕСА_1 ;

- відповідач: ОСОБА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_5 , місце знаходження - АДРЕСА_2 .

Суддя: Є.А.Смілянський

Повне рішення складене 26.12.2025 року.