Справа № 216/4961/25
провадження №2-о/216/143/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2025 року м. Кривий Ріг

Центрально-Міський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: головуючого - судді Чирського Г.М., за участю секретаря судового засідання Смолдирева М.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 6 в порядку окремого провадження, цивільну справу за заявою керівника Криворізької центральної окружної прокуратури Дніпропетровської області Рижкова Олега Валентиновича в інтересах держави в особі Криворізької міської ради, Виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті ради про визнання спадщини відумерлою та передачу її у комунальну власність територіальної громади, -

ВСТАНОВИВ:

Керівник Криворізької центральної окружної прокуратури Рижков Олег Валентинович звернувся до Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області із заявою в інтересах держави в особі Криворізької міської ради, Виконкому Центрально-Міської районної у місті ради про визнання спадщини за адресою: АДРЕСА_1 , відумерлою та передачу її у комунальну власність територіальної громади.

В обґрунтування заяви зазначено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що складено актовий запис №378 від 26.03.2015 Центрально-Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області. Після смерті ОСОБА_1 відкрилася спадщина, що складається з житлового будинку загальною площею 41,3 кв. м, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . Вказане майно їй належало на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом №1-6841 від 31.07.1991. За результатами опрацювання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно встановлено, що право власності на вказаний житловий будинок ні за ким не зареєстроване. Згідно з листом Першої Криворізької державної нотаріальної контори Дніпропетровської області №1577 01-16 від 10.12.2024, після смерті ОСОБА_1 із заявами про прийняття спадщини або про відмову від прийняття спадщини ніхто не звертався, спадкова справа не заводилася. Згідно з довідкою голови квартального комітету №8 Молотай О.Є., за вказаною адресою ОСОБА_1 проживала одна до дати її смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 . Наявність будь-яких інших родичів у померлої не встановлено. Згідно з відомостями з офіційного сайту Судової влади та Єдиного державного реєстру судових рішень (з урахуванням повного доступу) відомості про звернення із заявами про прийняття спадщини відсутні. Таким чином, протягом 10 років ніхто із заявами про прийняття спадщини померлої особи не звертався. Підставою для представництва інтересів держави та безпосередньо інтересів територіальної громади в особі Криворізької міської ради є об`єктивна обставина порушення інтересів держави у зв`язку з тривалою бездіяльністю (протягом дев`яти років) уповноваженого органу, яка полягає у відсутності активних дій (підготовка проекту позову, заяви тощо), спрямованих на звернення до суду із заявою про визнання спадщини відумерлою. Сам факт не звернення до суду із відповідною заявою, яка б відповідала вимогам процесуального законодавства та відповідно мала змогу захистити інтереси держави, свідчить про те, що указаний орган неналежно виконує свої повноваження, у зв`язку із чим у прокурора виникають обґрунтовані підстави для захисту інтересів держави та звернення до суду з таким позовом, що відповідає нормам національного законодавства та практиці Європейського суду з прав людини.

Ухвалою суду від 24.06.2025 року заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження за правилами окремого провадження, призначено судове засідання.

15.07.2025 року від виконкому Центрально-Міської районної у місті ради в особі голови ради Белоусової К., надійшли пояснення, згідно змісту яких виконком Центрально-Міської районної у місті ради не підтримує вимоги заяви з огляду на наступне. Відповідно до Розділу 3, п.3, п.п. 10 рішення Криворізької міської ради від 31.03.2016 №381 «Про обсяг і межі повноважень районних у місті рад та їх виконавчих органів», зі змінами, виконкомам районних у місті делегованої повноваження стосовно ужиття заходів щодо виявлення безхазяйного та відмерлого майна на території району, забезпечення його збереження, збору документів, необхідних для передачі такого майна до комунальної власності територіальної громади, відповідно до діючого у місті порядку; звертатися з позовом до суду про визнання спадщини відумерлою. Також 26.09.2018 міською радою було прийнято рішення № 3039 «Про затвердження Регламенту проведення процедур виявлення, взяття на облік, передачі, використання безхазяйного та відумерлого нерухомого майна у місті Кривому Розі», зі змінами, відповідно до якого міською радою було затверджено порядок визнання спадщини відмерлою та передачі такого майна у власність територіальної громади міста на підставі відповідного рішення суду. Виконком Центрально-Міської районної у місті ради, у своїй діяльності керується чинним законодавством України та інтересами Територіальної громади міста Кривого Рогу. Відповідно до вимог рішення № 3039 «Про затвердження Регламенту проведення процедур виявлення, взяття на облік, передачі, використання безхазяйного та відмерлого нерухомого майна у місті Кривому Розі», зі змінами, та рішення Криворізької міської ради від 31.03.2016 №381 «Про обсяг і межі повноважень районних у місті рад та їх виконавчих органів», зі змінами, виконкомом районної у місті ради було розпочато процедуру визнання спадщини відумерлою, а саме - житлового будинку загальною площею 41,3 кв. м, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . У рамках вказаної процедури було подано ряд запитів з метою встановлення інформації про наявність власника зазначеного майна. Відповідно до інформації, яка міститься у відповідях на запити вбачається, що спірне майно перебуває у приватній власності третьої особи. За результатами опрацювання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно встановлено, що право власності на вказаний житловий будинок ні за ким не зареєстроване.

Актові записи про смерть власників на адресу виконкому не надходили. Ураховуючи відсутність документального підтвердження факту смерті власника спірного майна, виконком районної у місті ради був позбавлений можливості всебічно реалізувати у подальшому процедуру визнання спадщини відумерлою. Крім того, у поясненнях зазначено, що Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб?єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Таким чином, виконкомом районної у місті ради були вчинені усі можливі дії для реалізації процедури визнання спадщини відумерлою, а тому - підстави для представництва інтересів держави у Заявника у даному випадку відсутні.

Виконком районної у місті ради звертає увагу суду на те, що дане житло може бути у подальшому розподілене для категорій осіб, які потребують поліпшення житлових умов. Однак, як з?ясувалося в ході зовнішнього огляду будинку, він є занедбаним, не є придатним для проживання, за його обслуговування накопичені значні борги. У свою чергу, бюджетом виконкому районної у місті ради не передбачено наявність коштів на здійснення ремонту будинків приватного сектору. Таким чином, розподіл такого приміщення незахищеним категоріям громадян буде суперечити вказаній вимозі, яка ставиться до житлового приміщення чинним законодавством України.

Крім того, прийняття такої відумерлої спадщини нерозривно пов?язане із претензіями кредиторів (у даному випадку у якості таких виступає саме Заявник). Прийнявши спадщину, Територіальна громада міста Кривого Рогу, як спадкоємець, прийме і обов?язок з погашення боргу перед кредитором, що передбачено статтею 1231 Цивільного кодексу України. що породжує значні збитки.

12.12.2025 року від представника Криворізької міської ради, яка діє на підставі довіреності - Ольховської А.М., через «Електронний суд» надійшли пояснення по справі, згідно змісту яких Криворізька міська рада заперечує проти задоволення вимог та просить відмовити в задоволенні заяви про визнання спадщини відумерлою. Так, в поясненнях зазначено, що особливістю розгляду справи про визнання спадщини відумерлою, яка розглядається в окремому провадженні, як й інших справ окремого провадження, зокрема, є: заявлені вимоги у порядку окремого провадження повинні бути безспірними (відсутній спір про право); справи окремого провадження порушуються за заявою і розглядаються за участю заявника, заінтересованих осіб (відсутність спору про право зумовлює відсутність сторін з протилежними інтересами, відсутність позову); немає інститутів і категорій, властивих позовному провадженню (пред`явлення зустрічного позову, заміна сторін, співучасть, мирова угода, треті особи, звернення до третейського суду тощо); справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених ЦПК України , за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Крім того, зазначено, що суд визнає спадщину відумерлою за заявою відповідного органу місцевого самоврядування у передбачених законом випадках. Відповідно до рішення Криворізької міської ради від 31 березня 2016 року №381 «Про обсяг і межі повноважень районних у місті рад та їх виконавчих органів» зі змінами, перебуває в відкритому доступі на офіційному вебсайті Криворізької міської ради та її виконавчого комітету за посиланням, тобто є публічно доступним в розумінні частини 9 статті 83 ЦПК України, виконкомам районних у місті рад делеговані повноваження, зокрема, щодо у життя заходів щодо виявлення безхазяйного та відумерлого майна на території району, забезпечення його збереження, збір документів, необхідних для передачі такого майна до комунальної власності територіальної громади відповідно до діючого в місті порядку; звертатися з позовом до суду про визнання спадщини відумерлою. Крім того, 26 вересня 2018 року Криворізькою міською радою було прийнято рішення №3039 «Про затвердження Регламенту проведення процедур виявлення, взяття на облік, передачі, використання безхазяйного та відумерлого нерухомого майна у м. Кривому Розі» відповідно до якого міською радою було затверджено порядок визнання спадщини відумерлою та передачі такого майна у власність територіальної громади на підставі відповідного рішення суду. Так, відповідно до затвердженого рішення міської ради Регламенту, виконкоми районних у місті рад самостійно або за повідомленнями фізичних та юридичних осіб забезпечують виявлення нерухомого майна, що не має власника або власник якого невідомий. Якщо після спливу року з часу відкриття спадщини спадкоємці не будуть виявлені, виконкоми районних у місті рад відповідно до рішення міської ради від 26 вересня 2018 року №3039 «Про затвердження Регламенту проведення процедур виявлення, взяття на облік, передачі, використання безхазяйного та відумерлого нерухомого майна у м. Кривого Розі» подають до суду заяву про визнання спадщини відумерлою та передачі її у власність територіальної громади міста Кривого Рогу. Також представник звертає увагу суду, що встановлення факту відсутності спадкоємців за законом та заповітом є обов`язковим під час розгляду справ про визнання спадщини відумерлою. Крім того, наголошено про наявність підстав для здійснення прокурором представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави.

Учасники справи в судове засідання не з`явилися. Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, дійшов висновку про повне задоволення вимог з наступних підстав.

Згідно зі статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другою статті 4 ЦПК України передбачено, що у випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Передумовою участі органів та осіб в цивільному процесі є набуття ними цивільного процесуального статусу органів та осіб, яким законом надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, та наявність процесуальної правосуб`єктності, яка передбачає процесуальну правоздатність і процесуальну дієздатність.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Отже, виключними випадками, за яких прокурор може здійснювати представництво інтересів держави в суді, є порушення або загроза порушення інтересів держави. Ключовим для застосування цієї конституційної норми є поняття «інтерес держави».

У Рішенні Конституційного Суду України у справі за конституційними поданнями Вищого арбітражного суду України та Генеральної прокуратури України щодо офіційного тлумачення положень статті 2 Арбітражного процесуального кодексу України (справа про представництво прокуратурою України інтересів держави в арбітражному суді) від 08.04.1999 року № 3-рп/99 Конституційний Суд України, з`ясовуючи поняття «інтереси держави» висловив міркування, що інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання тощо (п. 3 мотивувальної частини).

Із врахуванням того, що «інтереси держави» є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах (п. 4 мотивувальної частини).

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 25.04.2018 року у справі № 806/1000/17.

У постанові № 912/2385/19 від 26.05.2020 року Велика Палата Верховного Суду зробила висновок, що для того щоб інтереси держави не залишалися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідного суб`єкта владних повноважень, який всупереч закону не здійснює захисту або робить це неналежно. Прокурор звертаючись до суду з позовом, повинен обґрунтувати та довести бездіяльність компетентного органу. При цьому, бездіяльність компетентного органу (нездійснення захисту інтересів держави) означає, що компетентний орган знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, мав повноваження для захисту, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк.

Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників як значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню, тощо (пункт 40 зазначеної постанови).

Таким чином, за наявності органу, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати захист інтересів держави саме у спірних правовідносинах, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», і якщо цей компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва. Якщо прокурору відомі причини такого незвернення, він повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові. Але якщо з відповіді зазначеного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо, чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим.

У постанові від 15 жовтня 2019 року у справі № 903/129/18 (провадження № 12-72гс19) Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що сам факт незвернення до суду ради з позовом, який би відповідав вимогам процесуального законодавства, та, відповідно, мав змогу захистити інтереси жителів територіальної громади, свідчить про те, що зазначений орган місцевого самоврядування неналежно виконує свої повноваження, у зв`язку із чим у прокурора виникають обґрунтовані підстави для захисту інтересів великої кількості громадян - членів територіальної громади та звернення до суду з таким позовом, що відповідає нормам національного законодавства та практиці Європейського суду з прав людини (пункт 6.43.).

Органом, що уповноважений державою здійснювати функції у вказаних правовідносинах є Криворізька міська рада.

Відповідно до норм Закону «Про місцеве самоврядування в Україні» міська рада є органом місцевого самоврядування, до компетенції якого входить управління майном територіальної громади, що свідчить про те, що саме за заявою вказаного органу спадщина може бути визнана відумерлою. В такому випадку захист інтересів держави в особі Криворізької міської ради може здійснюватися прокурором відповідно до ст. 131-1 Конституції України, ст. 56 Цивільного процесуального кодексу України.

Відповідно до статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону.

Окрім того, державою та органами місцевого самоврядування певним категоріям громадян житло надається і у користування. Це особи, які потребують соціального захисту (ветерани, інваліди, громадяни похилого віку) та деякі інші особи. Також держава опікується інтересами таких осіб, як діти-сироти та діти, позбавлені батьківського піклування, право на житло яких забезпечується правовими механізмами, передбаченими численними законами, зокрема «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування», «Про охорону дитинства» та інше.

Відповідно до Указу Президента №62/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, на території України введено та діє воєнний стан.

В умовах введеного в Україні воєнного стану питання щодо надання житла у користування внутрішньо переміщеним особам, вимушеним тимчасово виїхати з територій, де ведуться бойові дії, набуває особливого значення та потребує першочергового вирішення.

Однак, Криворізька міська рада неналежним чином не здійснює повноваження, визначені ч. 1 ст. 30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»; щодо управління об`єктами житлово-комунального господарства, розподілу та надання відповідно до законодавства житла, що належить до комунальної власності, сприяння розширенню житлового будівництва та не виконує обов`язок, передбачений частинами 1, 2 статті 1277 Цивільного кодексу України, щодо звернення до суду із заявою про визнання спадщини відумерлою після спливу одного року з часу відкриття спадщини.

Слід звернути увагу, що згідно з інформацією, що міститься на офіційному сайті виконкому Центрально-Міської районної у місті ради на квартирному обліку у виконкомі станом на 01.04.2025 перебувають: 162 особи, які мають право позачергового одержання житлових приміщень, 162 особи, які мають право першочергового одержання житлових приміщень, та 124 особи, які мають право на одержання житлових приміщень на загальних підставах. Вжиття заходів з визнання спадщини відумерлою надасть змогу територіальній громаді міста реалізувати свій законний інтерес, а саме набути будинок у власність, а в подальшому на виконання своїх повноважень та завдань, передати його в користування найменш забезпеченим та найбільш соціально потребуючим категоріям населення територіальної громади. Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», внутрішньо переміщена особа має право на створення належних умов для її постійного чи тимчасового проживання. У відповідності до ч. 9 ст. 11 цього ж Закону, органи місцевого самоврядування в межах своїх повноважень надають у тимчасове безоплатне користування внутрішньо переміщеним особам з комунальної власності житлові приміщення, придатні для проживання (за умови оплати особою відповідно до законодавства вартості комунальних послуг). Вказане нерухоме майно необхідне громаді для задоволення житлових прав громадян, відповідно до ст. ст. 1, 5 Житлового кодексу України та до ч.9 ст.11 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб». Крім того, враховуючи, що відповідно до положень ст. 16 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування є рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, земля, природні ресурси, що є у комунальній власності територіальної громади міста, то визнання спадщини відумерлою та передача її територіальній громаді в особі Криворізької міської ради сприятиме зміцненню та поліпшенню її матеріальної основи.

При наявності загрози інтересам держави та бездіяльності органу місцевого самоврядування, до компетенції якого віднесено відповідні повноваження, найефективнішим правовим способом захисту, поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право, буде саме представництво органами прокуратури інтересів держави в особі Криворізької міської ради.

Підставою для представництва інтересів держави та безпосередньо інтересів територіальної громади в особі Криворізької міської ради є об`єктивна обставина порушення інтересів держави у зв`язку з тривалою бездіяльністю (протягом дев`яти років) уповноваженого органу, яка полягає у відсутності активних дій (підготовка проекту позову, заяви тощо), спрямованих на звернення до суду із заявою про визнання спадщини відумерлою.

Сам факт не звернення до суду із відповідною заявою, яка б відповідала вимогам процесуального законодавства та відповідно мала змогу захистити інтереси держави, свідчить про те, що указаний орган неналежно виконує свої повноваження, у зв`язку із чим у прокурора виникають обґрунтовані підстави для захисту інтересів держави та звернення до суду з таким позовом, що відповідає нормам національного законодавства та практиці Європейського суду з прав людини. Вказане узгоджується із висновками Великої Палати Верховного Суду у справі № 903/129/18 від 15.10.2019, №207/1441/17 від 14.02.2024, №463/4796/17 від 16.01.2024.

Криворізькою центральною окружною прокуратурою з метою встановлення наявності підстав для представництва інтересів держави з вказаного питання, на адресу Криворізької міської ради надсилалися листи щодо вжиття відповідних заходів, зокрема №59-1136вих-25 від 03.02.2025. Листом №12/20/909 від 10.02.2025 Виконком Криворізької міської ради повідомив, що реєстрація права власності на вказаний будинок за міською радою відсутня. Також аналогічні листи направлялися на адресу Виконкому Центрально-Міської районної у місті ради, зокрема №59-1138вих-25 від 03.02.2025. Листом №8/29-548 від 07.02.2025 Виконком Центрально-Міської районної у місті ради повідомив, що процедура визнання спадщини відумерлою розпочата у 2016 році, однак на даний час не завершена.

Разом з тим, Криворізька міська рада та районна у місті рада, достовірно знаючи про наявність порушень інтересів держави, незважаючи на їх очевидний характер, самоусунулись від виконання покладених державою функцій щодо забезпечення надходження до комунальної власності нерухомого майна та, маючи відповідні повноваження для їх захисту, протягом десяти років не звернулись до суду із заявою про визнання спадщини відумерлою та передачі її до комунальної власності.

Відповідно до Регламенту проведення процедур виявлення, взяття на облік, передачі, використання безхазяйного та відумерлого нерухомого майна у м. Кривому Розі, затвердженого рішенням Криворізької міської ради від 26.09.2018 №3039, виконкоми районних у місті рад забезпечують започаткування процедури з визнання майна відумерлим. Однак Виконкомом Центрально-Міської районної у місті ради також не вжито належних заходів для визнання вказаного майна відумерлою спадщиною та передачі його у комунальну власність територіальної громади м. Кривого Рогу. Більше того, за таких обставин, підтримка прокурора не порушує справедливого балансу між сторонами, а прокурор, звертаючись до суду з указаною заявою на захист майнових інтересів держави, виконує та буде виконувати під час судового розгляду даної справи виключно субсидіарну роль.

Враховуючи викладене, підставами для подачі даної заяви та представництва інтересів Криворізької міської ради прокурором, є тривале невжиття останньою заходів спрямованих на визнання спадщини відумерлою, що є виключним випадком, встановленим вимогами ст. 131-1 Конституції України та ст. 23 Закону України «Про прокуратуру»

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що складено актовий запис №378 від 26.03.2015 Центрально-Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області.

Після смерті ОСОБА_1 відкрилася спадщина, що складається з житлового будинку загальною площею 41,3 кв. м, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Вказане майно їй належало на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом №1-6841 від 31.07.1991.

За результатами опрацювання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно встановлено, що право власності на вказаний житловий будинок ні за ким не зареєстроване.

Згідно з листом Першої Криворізької державної нотаріальної контори Дніпропетровської області №1577 01-16 від 10.12.2024, після смерті ОСОБА_1 із заявами про прийняття спадщини або про відмову від прийняття спадщини ніхто не звертався, спадкова справа не заводилася.

Згідно з довідкою голови квартального комітету №8 Молотай О.Є., за вказаною адресою ОСОБА_1 проживала одна до дати її смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Наявність будь-яких інших родичів у померлої не встановлено. Згідно з відомостями з офіційного сайту Судової влади та Єдиного державного реєстру судових рішень (з урахуванням повного доступу) відомості про звернення із заявами про прийняття спадщини відсутні.

Таким чином, протягом 10 років ніхто із заявами про прийняття спадщини померлої особи не звертався.

Відповідно до ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).

Отже, датою відкриття спадщини після померлої ОСОБА_1 є день її смерті - ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно з п. 8 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання спадщини відумерлою.

Відповідно до ст. ст. 334, 335 ЦПК України заява про визнання спадщини відумерлою у випадках, встановлених Цивільним кодексом України, подається до суду за місцем відкриття спадщини або за місцезнаходженням нерухомого майна, що входить до складу спадщини. У заяві про визнання спадщини відумерлою мають бути зазначені відомості про час і місце відкриття спадщини, про майно, що становить спадщину, а також докази, які свідчать про належність цього майна спадкодавцю, про відсутність спадкоємців за заповітом і за законом, або про усунення їх від права на спадкування, або про неприйняття ними спадщини, або про відмову від її прийняття.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи, часом відкриття спадщини є день смерті особи.

Відповідно до ч. 1 ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Відповідно до ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Відповідно до вимог ст. 1277 ЦК України у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцезнаходженням нерухомого майна, а за відсутності нерухомого майна - місцезнаходженням основної частини рухомого майна зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою. У разі якщо на об`єкті нерухомого майна на момент відкриття спадщини знаходиться рухоме майно, що входить до складу спадщини, таке рухоме майно переходить у власність територіальної громади, якій передано нерухоме майно. Заява про визнання спадщини відумерлою подається після спливу одного року з часу відкриття спадщини. Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцезнаходженням нерухомого майна, а за відсутності нерухомого майна - місцезнаходженням основної частини рухомого майна.

Згідно зі ст. 140 Конституції України та ст. 2 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» місцеве самоврядування є правом територіальної громади - жителів села, селища, міста - самостійно вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України. Місцеве самоврядування здійснюється територіальною громадою в порядку, встановленому законом, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування: сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи.

Згідно з ч. 1 ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21.05.1997 № 280/97-ВР (із змінами та доповненнями) спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини.

Аналіз норм права, що регулює правовідносини у сфері відумерлості спадщини, дає підстави для висновку, що до органу місцевого самоврядування може переходити спадкове майно в силу закону, хоча орган місцевого самоврядування не є спадкоємцем ані за законом, ані за заповітом. Причому частина перша статті 1277 ЦК України передбачає власне обов`язок, а не право органу місцевого самоврядування подати відповідну заяву до суду.

Тобто, спадкове майно, яке залишилось без визначеного законом правонаступника (спадкоємця), повинно перейти у власність до певного суб`єкта цивільних правовідносин, і в конкретних обставинах справи, за допомогою правового механізму визнання спадщини відумерлою, суд забезпечує перехід такого права до органу місцевого самоврядування.

За приписами ст. 338 ЦПК України суд, встановивши, що спадкоємці за заповітом і за законом відсутні або спадкоємці усунені від права на спадкування, або спадкоємці не прийняли спадщину чи відмовилися від її прийняття, ухвалює рішення про визнання спадщини відумерлою та про передачу її територіальній громаді відповідно до закону.

Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 14 лютого 2023 року в справі № 712/14171/21.

З урахуванням викладеного, а також того, що з часу відкриття спадщини після смерті ОСОБА_1 сплив однорічний строк і вона залишається не прийнятою у встановленому законом порядку, суд дійшов висновку, що вимоги представника заявника є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 4, 12, 13, 81, 247, 263-265, 293-294, 334-338 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву керівника Криворізької центральної окружної прокуратури Дніпропетровської області Рижкова Олега Валентиновича в інтересах держави в особі Криворізької міської ради, Виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті ради про визнання спадщини відумерлою та передачу її у комунальну власність територіальної громади - задовольнити.

Визнати відумерлою спадщину, що відкрилась після смерті ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що складається з будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 та передати її у комунальну власність територіальної громади м. Кривого Рогу в особі Криворізької міської ради ().

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Г.М. Чирський