Провадження № 2-з/522/683/25
У Х В А Л А

30 грудня 2025 року Суддя Приморського районного суду міста Одеси Ковтун Ю.І., дослідивши заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 в особі законних представників ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , третя особа Відділ забезпечення діяльності органу опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради про стягнення упущеної вигоди, моральної шкоди та виселення,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Приморського районного суду м. Одеси перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 в особі законних представників ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , третя особа Відділ забезпечення діяльності органу опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради про стягнення упущеної вигоди, моральної шкоди та виселення.

29.12.2025 на адресу суду надійшла сформована 27.12.2025 в системі «Електронний суд» заява позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову, в якій просить:

1. Накласти арешт на автомобіль марки Nissan, модель Teana, 2006 року випуску, який належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

2. Накласти арешт на автомобіль марки Nissan, модель Teana, 2006 року випуску та марки Renault, модель Master, 2015 року випуску, які належать ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Заява обґрунтована тим, що відповідачу ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 на праві власності належать транспортні засоби марки Nissan, модель Teana, 2006 року випуску та марки Renault, модель Master, 2015 року випуску. Відповідачу ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на праві власності належить транспортний засіб марки Nissan, модель Teana, 2006 року випуску. Вказана інформація підтверджується з інтернет-ресурсу Кабінет водія. Посилання: https://e-driver.mvs.gov.ua/. Іншого майна відповідачі не мають, відповідачі можуть відчужити наявні в них транспортні засоби, що утруднить чи взагалі унеможливить виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Дослідивши матеріали заяви, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Пунктами 1, 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України визначено, що позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник (позивач), та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Ці обставини є істотними і необхідними для забезпечення позову.

Отже, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов`язаний з предметом позову, наскільки він співмірний позовній вимозі, яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття, ймовірність утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, які не є учасниками цього судового процесу.

За таких обставин обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Заходи забезпечення позову повинні узгоджуватися з предметом та підставами позову, а особа, що заявляє про необхідність вжиття заходів забезпечення позову судом, зобов`язана довести зв`язок між неприйняттям таких заходів і утрудненням чи неможливістю виконання судового рішення.

Разом з тим, у заяві про забезпечення позову заявником не доведено, що його права можуть бути порушені у разі невжиття заходів забезпечення позову та невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.

Так, матеріали справи не містять належних і допустимих доказів на підтвердження необхідності вжиття заходів забезпечення позову у спосіб, про який просить позивач, а посилання у заяві лише на потенційну можливість, припущення заявника щодо ухилення відповідачів від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування, не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Беручи до уваги наведені норми процесуального законодавства, виходячи з оцінки обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову, з огляду на те, що позивачем не доведено належними чи допустимими доказами, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання відповідачами можливого рішення суду про задоволення позову, суд вважає, що відсутні підстави для вжиття заходів забезпечення позову.

Керуючись ст. ст.149-154,157, 258, 260 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 в особі законних представників ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , третя особа Відділ забезпечення діяльності органу опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради про стягнення упущеної вигоди, моральної шкоди та виселення, відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Одеського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на її апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу було подано протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Юлія КОВТУН