ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2-з/753/252/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" грудня 2025 р. суддя Дарницького районного суду міста Києва Осіпенко Л.М., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до відповідачки ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог - приватний нотаріус Бориспільського районного округу Київської області Кузьміченко Олена Анатоліївна, про визнання права власності на частки квартир та майнових прав,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до відповідачки ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог - приватний нотаріус Бориспільського районного округу Київської області Кузьміченко Олена Анатоліївна, про визнання права власності на частки квартир та майнових прав.

Одночасно з позовом позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про забезпечення позову.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями, заяву передано на розгляд судді Осіпенко Л.М.

В обґрунтування заяви ОСОБА_1 зазначила, що у період з травня 2018 року по 12.07.2025 року вона проживала разом зі ОСОБА_3 однією сім`єю без реєстрації шлюбу. За час спільного проживання сторони у зареєстрованому шлюбі з іншими особами не перебували.

За період спільного проживання, вони зі ОСОБА_3 за спільні кошти придбали 5 (п`ять) квартир у місті Києві та у місті Бориспіль Київської області. Проте право власності на них було оформлене на ім`я ОСОБА_3 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 передчасно помер унаслідок хвороби.

Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина, до складу якої увійшли вищевказані квартири. Разом з тим, вона не є спадкоємицею ОСОБА_3 першої черги за законом, оскільки в зареєстрованому шлюбі вони не перебували.

Вважаючи, що вказане майно є спільним сумісним, вона звертається до суду з позовом, в якому просить суд визнати за нею право власності на 1/2 (одну другу) частку на: 1) квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 81,8 кв.м., реєстраційний номер нерухомого майна: 000; 2) квартиру АДРЕСА_2 , загальною площею 63,4 кв.м., реєстраційний номер нерухомого майна: 105; 3) квартиру АДРЕСА_3 , загальною площею 52,0 кв.м., реєстраційний номер нерухомого майна: 05; 4) квартира АДРЕСА_4 , загальною площею 52,5 кв.м., реєстраційний номер нерухомого майна: 05; 5) майнові права на квартиру АДРЕСА_5 , загальною площею 62,56 кв.м., на підставі Попереднього договору № 3410/ДН 13/012 від 02.09.2021 року.

В обґрунтування необхідності забезпечення позову, ОСОБА_1 зазначає, що існує реальна загроза, що їх спільно набуте майно з ОСОБА_3 буде зареєстроване за іншими особами, що ускладнить виконання рішення суду у майбутньому та створить небезпеку для її інтересів. На підтвердження цього зазначає, що після смерті ОСОБА_3 до квартири, де вона проживає, завітала мати померлого - відповідачка ОСОБА_2 , яка почала виносити з квартири цінні речі та документи, грошові кошти, вимагала звільнити квартиру.

Таким чином, після спливу шестимісячного строку для прийняття спадщини, спадкоємці ОСОБА_3 , - відповідачка ОСОБА_2 та його донька, зможуть отримати свідоцтва про право на спадщину за законом та оформити право власності на спадкове майно.

Вказане може призвести до того, що відповідачка зможе відчужити спірне майно, що в свою чергу призведе до ускладення чи унеможливлення виконання рішення суду та ефективного захисту або поновлення її порушених чи оспорюваних прав.

З огляду на викладене, просить суд забезпечити позов:

- шляхом накладення арешту на: 1) квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 81,8 кв.м., реєстраційний номер нерухомого майна: 000; 2) квартиру АДРЕСА_2 , загальною площею 63,4 кв.м., реєстраційний номер нерухомого майна: 105; 3) квартиру АДРЕСА_3 , загальною площею 52,0 кв.м., реєстраційний номер нерухомого майна: 05; 4) квартира АДРЕСА_4 , загальною площею 52,5 кв.м., реєстраційний номер нерухомого майна: 05; 5) майнові права на квартиру АДРЕСА_5 , загальною площею 62,56 кв.м., на підставі Попереднього договору № 3410/ДН 13/012 від 02.09.2021 року;

- шляхом заборони Міністерству юстиції України, нотаріусам, будь-яким іншим органам та суб`єктам, які здійснюють повноваження у сфері державної реєстрації прав у відповідності до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» - суб`єктам державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та державним реєстраторам прав на нерухоме майно вчиняти будь-які дії щодо державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, зокрема набуття, зміни припинення речових прав на нерухоме майно (права власності, користування (оренди, найму, тощо) обтяжень речових прав на нерухоме майно (іпотеки, заборони відчуження тощо) щодо нерухомого майна;

- шляхом заборонити ОСОБА_2 та/або за її дорученням іншим особам та будь-яким іншим особам вчиняти дії щодо вселення та/або виселення будь-яких осіб з квартири з реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна: 000, квартира площею 81,8 кв.м. за адресою: АДРЕСА_6 , а також вчиняти дії щодо зміни, скасовування (припинення) державної реєстрації (декларування) місця проживання будь-яких осіб в цій квартирі, зокрема ОСОБА_1 .

Сторони в судове засідання не з`явились, оскільки не повідомлялись про час та місце розгляду справи у відповідності до вимог ч. 1 ст. 153 ЦПК України, що не є перешкодою для розгляду даної заяви.

Дослідивши заяву про забезпечення позову та додані до неї матеріали, суд вважає, що вимоги позивачки про забезпечення позову задоволенню не підлягають, з огляду на наступне.

Підстави для застосування заходів забезпечення позову визначені в статті 149 ЦПК України, згідно з якою забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Крім того, заява про забезпечення позову повинна містити, зокрема, обґрунтування необхідності забезпечення позову.

Обґрунтування необхідності забезпечення позову полягає в доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення питання про забезпечення позову. Окрім того, особа, яка подала заяву про забезпечення позову повинна довести співмірність обраного засобу забезпечення позову.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Крім того, відповідно до п.2 Постанови Пленуму Верховного суду України Постанова № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» вирішуючи питання щодо застосування певного виду забезпечення позову, суди повинні виходити з того, що перелік видів такого забезпечення не є вичерпним, тому за наявності відповідного клопотання можуть бути застосовані й інші його види, але з урахуванням обмежень, установлених ч.4 зазначеної статті.

При вирішенні питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо: - необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності заявлених вимог щодо забезпечення позову; - забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; - наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовних вимог, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; - імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; - запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Метою вжиття заходів забезпечення позову є охорона матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують за його позовом реальне виконання позитивно прийнятого рішення, у разі прийняття такого. Забезпечення позову має бути спрямовано проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його. Таким чином усуваються утруднення і неможливості виконання рішення.

Забезпечення позову покликано, не порушуючи принципів змагальності і процесуального рівноправ`я сторін, вжити негайних заходів, направлених на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акта, а також перешкодити спричиненню значної шкоди заявнику.

Відповідно до п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки, безпідставне вчинення таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , належить:

1) квартира АДРЕСА_1 , загальною площею 81,8 кв.м., реєстраційний номер нерухомого майна: 000, що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 457943242 від 23.12.2025 року;

2) квартиру АДРЕСА_2 , загальною площею 63,4 кв.м., реєстраційний номер нерухомого майна: 105, що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 457943242 від 23.12.2025 року;

3) квартиру АДРЕСА_3 , загальною площею 52,0 кв.м., реєстраційний номер нерухомого майна: 05, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 149229404 від 12.12.2018 року;

4) квартира АДРЕСА_4 , загальною площею 52,5 кв.м., реєстраційний номер нерухомого майна: 05, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 140794701;

5) майнові права на квартиру АДРЕСА_5 , загальною площею 62,56 кв.м., що підтверджується Попереднім договором № 3410/ДН 13/012 від 02.09.2021 року та Договором про відступлення прав за попереднім договором № 0987/ДН1/329 купівлі-продажу квартири від 10.09.2020 року.

Посилання позивачки на те, що підставою для задоволення заяви про забезпечення позову є можливість отримання іншою особою свідоцтва про право на спадщину, суд не приймає до уваги, оскільки ОСОБА_1 не доведено та не надано належних і допустимих доказів існування реальної імовірності утруднення або неможливості виконання майбутнього рішення суду у разі невжиття заявлених заходів забезпечення позову.

Звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, позивачка не додала доказів того, що інші особи, зокрема відповідачка, вже звернулися до нотаріуса із заявами про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 .

Крім того, на момент подання заяви про забезпечення позову шестимісячний строк з дня відкриття спадщини ще не сплив, у зв`язку з чим відсутні відомості щодо кола осіб, які можуть набути право на спадщину, а також щодо того, кому саме та чи буде взагалі видано свідоцтво про право на спадщину, у тому числі відповідачці.

Водночас, суд звертає увагу на положення п. 4.15 наказу Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 року «Про затвердження порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», у відповідності до якого видача свідоцтва про право на спадщину може бути відкладена у разі: витребування нотаріусом відомостей або документів від фізичних або юридичних осіб, при цьому строк, на який може бути відкладено видачу свідоцтва про право на спадщину, не може перевищувати одного місяця; необхідності отримання нотаріусом від заінтересованих осіб згоди на подачу спадкоємцем, який пропустив строк для прийняття спадщини, заяви про прийняття спадщини згідно з вимогами частини другої статті 1272 Цивільного кодексу України. За обґрунтованою письмовою заявою заінтересованої особи, яка звернулась до суду, та на підставі отриманого від суду повідомлення про надходження позовної заяви заінтересованої особи, яка оспорює право або факт, про посвідчення якого просить інша заінтересована особа, вчинення нотаріальної дії зупиняється до вирішення справи судом.

Реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення майбутнього позову, на даний час суд не вбачає.

Крім того, суд дійшов висновку, що позивачкою не доведено співмірність заявленого заходу забезпечення позову із предметом та обсягом позовних вимог. Так, як захід забезпечення позову позивачка просить накласти арешт на все майно померлого, а саме на п`ять квартир у місті Києві та місті Борисполі, Київська область, тоді як у позовній заяві вона просить суд визнати за нею право власності лише на 1/2 (одну другу) частку у кожному з зазначених об`єктів нерухомого майна.

За таких обставин накладення арешту на все майно в повному обсязі виходило б за межі заявлених позовних вимог та призводило б до надмірного обмеження прав інших можливих спадкоємців або заінтересованих осіб, що суперечить принципу співмірності заходів забезпечення позову, закріпленому у цивільному процесуальному законодавстві.

З огляду на все вищевикладене, суд не вбачає правових підстав для застосування такого заходу забезпечення позову, у зв`язку з чим заява не підлягає задоволенню.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 149, 151, 153 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

В задоволені заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя: Л.М. Осіпенко