Номер провадження2-о/205/327/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2025 року м. Дніпро

Новокодацький районний суд міста Дніпра у складі:

головуючого судді Мовчан Д.В.

при секретарі Волкобоєвої А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Відділ державної реєстрації актів цивільного стану по Новокодацькому та Чечелівському районах у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), Військова частина НОМЕР_1 Міністерства оборони України, Міністерство оборони України, ОСОБА_2 , про встановлення факту смерті,-

ВСТАНОВИВ:

І. Стислий виклад позиції заявника та заперечень зацікавленої особи.

ОСОБА_1 (далі Заявник) звернулася до суду із заявою про встановлення факту смерті її батька ОСОБА_3 .

В обґрунтування заявлених вимог заявник зазначає, що вона,ОСОБА_1 , є донькою ОСОБА_3 . Починаючи з 13.03.2016 року ОСОБА_3 проходив військову службу у військовій частини польова пошта НОМЕР_2 . В подальшому з 01.10.2016 року призначений на посаду механік водій 3 танкового взводу 1 роти танкового батальйону у військовій частині НОМЕР_1 , де і проходив службу та виконував бойові завдання до 15.08.2024 року

Заявник вказує, що під час виконання бойового завдання її батько зник. Подія сталася в населеному пункті Неліпка Бахмутського району Донецької області в районі оборони НОМЕР_3 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 .

Далі заявник зазначає, що від командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_2 стало відомо, що рештки тіла ОСОБА_3 були доставлені до моргу у пакеті № 1629с. Відповідно до висновку експерта отримані препарати з дуже низьким вмістом ДНК, ген опит яких не встановлений, що можливо через її руйнацію під впливом високої температури. Даний матеріал для ідентифікації не придатний.

Отже, встановлення факту смерті вказаної особи можливо лише тільки в судовому порядку. При цьому встановлення вказаного факту необхідно заявникові для отримання останків батька, щоб його поховати з усіма почестями як ОСОБА_4 , а також, щоб в подальшому вона та її сім`я могли звернутися за відкриттям та отриманням спадщини, та державних виплат та інших соціальних пільг пов`язаних із загибеллю військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби, передбачених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час військового стану», оформлення одноразової грошової допомоги, оформлення пенсії у зв`язку з втратою годувальника, та інших соціальних гарантій.

У зв`язку з чим, заявник змушена звернутися до суду і просити суд встановити факт смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Синельникове, Синельниківського району, Дніпропетровської області, який загинув ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце смерті н.п. Нью Йорк, Бахмутського району, Донецької області.

Представник заінтересованої особи: Міністерства оборони України надали до суду письмові пояснення, в яких зазначають, що долученими доказами не підтверджується факт смерті вказаного військовослужбовця. З огляду на це, відсутні підстави для встановлення юридичного факту на підставі ст. 317 ЦПК України, як про це просить заявник. Аналізуючи норми права, можна дійти висновку, що підставою для оголошення особи померлою є не факти, які напевне свідчать про її загибель, а обставини, що дають підставу припускати смерть такої особи. Крім того, відповідно до ч.2 ст. 46 ЦК України фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій. Відтак, просять суд відмовити в задоволені заяви у її повному обсязі.

Інших заяв по суті справи до суду не надходило.

ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи.

Представник Заявника у судовому засіданні підтримала заявлені вимоги та просила заяву задовольнити, та встановити факт смерті батька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Представник Відділу державної реєстрації актів цивільного стану по Новокодацькому та Чечелівському районах у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлялися належним чином.

Заінтересована особа: Військова частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України, у судове засідання свого представника не направила, про час та місце слухання справи повідомлялася належним чином, про причини не направлення свого представника судові не повідомила, будь-яких заяв чи клопотань до суду не надходило.

Заінтересована особа: Міністерство оборони України в своїх письмових поясненнях просили розглядати справу за відсутності їхнього представника та з урахуванням таких письмових пояснень.

Заінтересована особа: ОСОБА_2 , також підтримала заявлені вимоги та надала до суду письмову заяву, в якій заявлені вимоги ОСОБА_1 підтримує повністю, просить заяву задовольнити, та встановити факт смерті її чоловіка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

ІІІ. Процесуальні дії у справі.

Процесуальні дії у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) судом не застосовувалися.

Суд, з`ясувавши обставини справи, на які заявник посилалася, як на підставу своїх вимог, та дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, вважає, що заява не підлягає задоволенню з огляду на нижченаведене.

ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Судом встановлено, що 12.12.2003 року Старовишневецькою сільською радою Синельниківського району Дніпропетровської області, було зареєстровано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , про що зроблено відповідний актовий запис за № 7 та видано сторонам свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_4 від 12.02.2003 року.

Судом також встановлено, що від цього шлюбу народилася донька ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , заявник по справі, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_5 від 11.01.2006 року.

Відповідно до відомостей з Єдиного державного демографічного реєстру № 2038440 від 24.11.2025 року ОСОБА_3 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_6 (по стройовій службі) від 01.10.2016 року № 282, молодшого сержантаОСОБА_3 зараховано до списків особового складу військової частини польова пошта НОМЕР_6 , та на всі види забезпечення.

Згідно витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 30.12.2016 року № 378, молодшого сержанта ОСОБА_3 , призначено на посаду механіка водія 1 танкового взводу 2 танкової роти танкового батальйону.

Згідно витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 16.08.2024 року № 232, зняти з усіх видів забезпечення у зв`язку із відсутністю на військовій службі до повернення військовослужбовця у військову частину або до дня набрання чинності рішення суду про визнання його безвісно відсутнім чи оголошення померлим, ОСОБА_3 , старшого механіка водія 2 танкової роти танкового батальйону військової частини НОМЕР_1 .

Згідно витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 26.08.2024 року № 244, молодшого сержанта ОСОБА_3 , старшого механіка водія 2 танкової роти танкового батальйону військової частини НОМЕР_1 , увільнити від займаної посади та зарахувати у розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 з залишенням у списку підрозділу.

Згідно витягу з наказу військової частини НОМЕР_1 (по основній діяльності) від 05.10.2024 року № 3735 «Про результати службового розслідування» встановлено, що факт зникнення безвісти молодшого сержанта ОСОБА_3 , старшого механіка водія 2 танкової роти танкового батальйону військової частини НОМЕР_1 , який стався 15.08.2024 року в населеному пункті Неліпівка, Бахмутського району Донецької області. Зникнення безвісти відбулося під час бойових дій із забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони Батьківщини та територіальної цілісності, відсічі і стримування збройної агресії з боку Збройних Сил російської федерації на території Донецької області.

Судовим розглядом також встановлено, що 21.08.2024 року за фактом зникнення безвісті військовослужбовця молодшого сержанта ОСОБА_3 у зоні бойових дій під час виконання бойового завдання біля п.н. Нью Йорк, Бахмутського району Донецької області ВП № 2 Покровського РУП НП в Донецькій області відомості було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001153.

Відповідно до висновку експерта № 1755/2167-МГ судової молекулярно генетичної експертизи, на підставі постанови старшого слідчого Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області капітана поліції Реу О.В. від 26.08.2024 року встановлено, що судово медичний експерт ОСОБА_5 провела судово медичну експертизу фрагмента хребця невідомого військовослужбовця, реєстраційний номер № 1745не/1629 від 23.08.2024 року Новокодацького відділення Дніпропетровського обласного бюро СМЕ.

Відповідно до висновку експерта з хребця невідомого військовослужбовця, реєстраційний номер № 1745не/1629 від 23.08.2024 року Новокодацьким відділенням Дніпропетровського обласного бюро СМЕ, отримані препарати з дуже низьким вмістом ДНК, ген опит яких не встановлений, що можливо через її руйнацію під впливом високої температури. Даний матеріал для ідентифікації не придатний.

Враховуючи вищенаведене суд вважає що заявник, як близький родич особи, щодо якої вирішується питання про встановлення юридичного факту (факту смерті), має право на звернення до суду з такою заявою, оскільки у позасудовому порядку встановлення означеного факту виявилось не можливим.

Також судом під час розгляду даної справи не здобуто доказів про наявність спору про право між учасниками справи. Представник заінтересованої особи: Міністерства оборони України заперечували щодо задоволення такої заяви виключно через обставину її недоведеності, а не через наявність у сторін спору про право, що зумовило б виникнення таких питань, які можливо розглянути лише в порядку позовного провадження.

V. Оцінка суду доказів та аргументів сторін. Мотиви застосування норм права судом.

Згідно з частинами третьою-четвертою статті 49 ЦК України державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно частини першої статті 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою.

Водночас пункт 1 розділу 5 Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року № 52/5, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 18 жовтня 2000 року за № 719/4940, деталізує положення статті 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» та встановлює, що підставою для державної реєстрації смерті є: а) лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о) установленої форми; б) фельдшерська довідка про смерть (форма № 106-1/о) установленої форми; в) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; г) рішення суду про оголошення особи померлою; ґ) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; д) повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів; е) повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть.

Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України встановлення фактів, що мають юридичне значення, здійснюється в порядку окремого провадження. Особливістю окремого провадження є те, що воно спрямоване на з`ясування необхідних фактів за відсутності правового спору.

Чинний ЦПК України містить чотири процедури, наслідком якої є ухвалення судового рішення, на підставі якого органами Державної реєстрації актів цивільного стану може бути видано свідоцтво про смерть, зокрема: - встановлення факту смерті особи в певний час в разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті (пункт 8 частини першої статті 315 ЦПК України); - встановлення факту смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру (пункт 9 частини першої статті 315 ЦПК України); - встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України або на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан (стаття 317 ЦПК України); - визнання фізичної особи померлою (статті 305-309 ЦПК України).

Вказані процедури є відмінними між собою та мають певні особливості.

Щодо встановлення факту смерті на підставі пункту 8 частини першої статті 315 ЦПК України.

Пунктом 8 частини статті 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту, зокрема, смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

У заяві про встановлення факту повинно бути зазначено: який факт заявник просить встановити та з якою метою; причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; докази, що підтверджують факт (частини перша-друга статті 318 ЦПК України).

Заявник зобов`язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин. Заяви про встановлення факту смерті особи в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті.

При цьому слід мати на увазі, що встановлення зазначених підстав факту смерті відрізняється від встановлення факту реєстрації смерті та від оголошення особи померлою.

Подібних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 10 червня 2021 року у справі № 591/1461/19.

Отже, встановлення факту смерті фізичної особи на підставі пункту 8 частини першої статті 315 ЦПК України можливе лише тоді, якщо суд на підставі беззаперечних доказів ствердить, тобто доведе обставини, які вірогідно свідчать про смерть особи у точно визначений час, за яких настала смерть, і факт неможливості реєстрації державним органом факту смерті.

Щодо оголошення особи померлою (стаття 46 ЦК України та статті 305-309 ЦПК України).

Відповідно до частини другої статті 46 ЦК України фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців.

Згідно з частиною третьою статті 46 ЦК України фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це. Фізична особа, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави припустити її загибель від певного нещасного випадку або у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена померлою від дня її вірогідної смерті.

Порядок оголошення фізичної особи померлою встановлюється ЦПК України (частина четверта статті 46 ЦК України).

Відповідно до змісту статті 305 ЦПК України заява про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою подається до суду за місцем проживання заявника або за останнім відомим місцем проживання (перебування) фізичної особи, місцеперебування якої невідоме, або за місцезнаходженням її майна.

Згідно з частиною першою статті 306 ЦПК України у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку.

Тому оголошення фізичної особи померлою - це ствердження судовим рішенням припущення про смерть цієї особи, тобто констатація високого ступеня ймовірності смерті.

Підставою для оголошення особи померлою є не факти (докази), які напевне свідчать про її загибель, а обставини, що дають підставу припускати смерть такої особи.

З огляду на викладене, виходячи зі змісту положень статей 43, 46 ЦК України, статей 305, 306 ЦПК України, правової позиції Верховного Суду, суд дійшов висновку про те, що за наявності припущень про факт смерті фізичної особи, у тому числі у зв`язку з воєнними діями, без достовірних доказів, які свідчать про цей факт, правильним буде звернення до суду із заявою про оголошення судом особи померлою (частина друга статті 46 ЦК України), а не із заявою про встановлення факту смерті цієї фізичної особи (пункт 8 частини першої статті 315 ЦПК України).

Аналіз змісту заяви ОСОБА_1 у справі свідчить про те, що заявник просить суд встановити факт смерті її батька ОСОБА_3 (військовослужбовця) у певний час ІНФОРМАЦІЯ_4 під час виконання бойового завдання, з метою забезпечення державної реєстрації смерті батька в органах РАЦСу, оскільки від цього залежить виникнення її особистих та майнових права, зокрема, щодо отримання одноразової допомоги та оформлення спадщини.

Як на фактичні підстави звернення до суду заявник посилався на те, що її батько загинув під час бойових дій, що підтверджується наказом командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 17.08.2024 № 5339 «Про призначення службового розслідування», наказом командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 05.10.2024 року № 3537 «Про результати службового розслідування за фактом зникнення безвісти молодшого сержанта ОСОБА_3 , старшого механіка водія 2 танкової роти танкового батальйону військової частини НОМЕР_1 ».

Як на правові підстави звернення до суду із заявою заявник ОСОБА_1 посилається на пункт 8 частини першої статті 315 ЦПК України, а саме встановлення факту смерті особи в певний час в разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Натомість на підтвердження вимог своєї заяви заявник надала суду вказані накази та висновки, в яких зазначено про зникнення безвісти батька ОСОБА_3 , який під час виконання обов`язків військової служби та захисту Батьківщини, за обставин безпосередньої участі в бойових діях і виконання бойового завдання у складі підрозділу військової частини НОМЕР_1 населеному пункті Неліпівка, Бахмутського району Донецької області попав під ураження із дрону камікадзе типу Ланцет в кількості 1 од. по танку Т-64БА № 421, стройовий номер БО5ЕТ5040.

Вказані докази у своїй сукупності достовірно не свідчать про смерть ОСОБА_3 , а лише дають підстави для обґрунтованого припущення смерті за обставин, що підтверджені цими доказами, які можуть свідчити про смерть останнього.

З огляду на це підстави для задоволення заяви ОСОБА_1 про встановлення факту смерті її батька ОСОБА_3 , (військовослужбовця) у певний час ІНФОРМАЦІЯ_4 близько 20 годин 00 хвилин під час виконання бойового завдання за пунктом 8 частини першої статті 315 ЦПК України відсутні.

Разом з тим суд вважає за необхідне зазначити, що з огляду на встановлені у цій справі обставини та наявність у заявника вірогідного припущення про смерть батька ОСОБА_3 , заявник не позбавлена можливості звернутися до суду із заявою про оголошення останнього судом померлим на підставі частини другої статті 46 ЦК України.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про те, що в заяві про встановлення факту смерті необхідно відмовити.

VІ. Розподіл судових витрат.

Відповідно до п.7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

На підставі викладеного, керуючись ст. 46 ЦК України, ст. ст. 4, 223, 247, 265, 293, 305, 306, 309 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволені заяви ОСОБА_1 (зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 ), заінтересовані особи: Відділ державної реєстрації актів цивільного стану по Новокодацькому та Чечелівському районах у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (місце знаходження: 49006, м. Дніпро, пр. Лесі Українки, буд. 67), Військова частина НОМЕР_1 Міністерства оборони України (місце знаходження: АДРЕСА_3 ), Міністерство оборони України (місце знаходження: 03168, м. Київ, пр. Повітряних Сил, буд. 6), ОСОБА_2 (зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 ), про встановлення факту смерті, - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Д.В. Мовчан