КОРАБЕЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД М.МИКОЛАЄВА
Справа № 488/3070/25
Провадження № 2/488/1849/25
РІШЕННЯ

Іменем України

25.09.2025 року м. Миколаїв

Корабельний районний суд м. Миколаєва

у складі головуючого судді Щеглової Я.В.,

за участю секретаря судового засідання Чемерової Н.Ю.,

розглянувши у підготовчому засіданні в залі суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа міжнаціональна універсальна товарно-сировинна Біржа «Епсілон», про визнання дійсним договору міни нерухомого майна,

ВСТАНОВИВ:

25.07.2025 до Корабельного районного суду м. Миколаєва, через підсистему «Електронний суд», надійшла позовна заява ОСОБА_1 , подана її представником адвокатом Хорошевим В.В., у якій позивач просила визнати дійсним договору № 116 міни нерухомого майна від 18.02.2002, укладений на міжнаціональній універсальній товарно-сировинній Біржі «Епсілон», між ОСОБА_1 , яка діяла від свого імені та від імені дітей ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , з однієї сторони, та ОСОБА_5 , з іншої сторони. За умовами договору ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_6 обміняли належну їм у рівних частках квартиру АДРЕСА_1 , на належну ОСОБА_5 , квартиру АДРЕСА_2 .

У обґрунтування позову зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача ОСОБА_5 . На спадкове майно після смерті ОСОБА_5 відкрилася спадщина. Спадкоємцем за законом є позивач, яка звернулася з відповідною заявою до нотаріуса.

При оформленні спадкових прав позивач дізналася, що спірний договір укладений з недоліками, що є перешкодою для оформлення прав на спадкове майно, у зв`язку з чим позивач вимушена була звернутися до суду з цим позовом.

Посилаючись на викладене, просила позов задовольнити.

Ухвалою судді Корабельного районного суду м. Миколаєва від 30.07.2025 відкрито провадження у справі. Постановлено розглядати справу в порядку загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання. Цією ж ухвалою у приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Звєздової І.В. витребувано копію спадкової справи після смерті ОСОБА_5 .

07.08.2025 від відповідача ОСОБА_2 надійшов відзив на позовну заяву, у якому вона зазначила, що позовні вимоги визнає в повному обсязі та просить розглядати справу за її відсутності.

12.08.2025 від відповідача ОСОБА_3 надійшов відзив на позовну заяву, у якому вона зазначила, що позовні вимоги визнає в повному обсязі та просить розглядати справу за її відсутності.

17.09.2025 на виконання ухвали судді від 30.07.2025 до суду надійшла копія спадкової справи після смерті ОСОБА_5 .

Третя особа біржа «Епсілон» пояснень, заяв або заперечень проти доводів учасників судового процесу суду не надала.

У підготовче засідання 25.09.2025 сторони та третя особа не з`явилися. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без участі позивача та її представника.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 200 Цивільного процесуального кодексу України ухвалення в підготовчому судовому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому статтею 206 цього Кодексу.

Згідно з ч. 4 ст. 206 Цивільного процесуального кодексу України в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Відповідно до частин 1, 3 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

У зв`язку з викладеним, судом ухвалено рішення про розгляд справи у відсутність сторін, на підставі наявних у справі доказів.

Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх наданими доказами, суд дійшов наступних висновків.

Згідно зі ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Миколаєві померла мати позивача ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після її смерті відкрилася спадщина.

Позивач своєчасно вступила в права спадкування, про що свідчить Витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 75391952 від 11.01.2024 року, виданого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Звєздовою І.В.

Проте позивач 23.06.2025 отримала відмову від нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_5 на квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_3 , оскільки договір міни нерухомого майна № 116 від 18.02.2002, не може бути прийнятий як правовстановлюючий документ, оскільки суперечить законодавству.

Квартиру АДРЕСА_1 спадкодавець ОСОБА_5 придбала у позивача та відповідачів 18.02.2002 на підставі договору міни нерухомого майна № 116.

Вказаний договір міни нерухомого майна був укладений 18.02.2002 на міжнаціональній універсальній товарно-сировинній Біржі «Епсілон», зареєстрований в Журналі реєстрації біржових правочинів з нерухомістю за № 116.

26.02.2002 право приватної власності на вказану квартиру було зареєстровано за ОСОБА_5 в Комунальному підприємстві Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації Миколаївської міської ради в реєстровій книзі за реєстровим № 6815.

На час укладення договору міни вищевказаного нерухомого майна у лютому 2002 року сторонам договору не було відомо, що правочин відповідно до ст. 227 Цивільного кодексу Української PCP (в редакції Цивільного кодексу Української PCP від 18.07.1963) підлягає нотаріальному посвідченню, оскільки на той час також був чинним Закон України «Про товарну біржу» від 10.12.1991 № 1956-ХІІ, відповідно до ст. 15 якого, правочини, зареєстровані на біржі, подальшому нотаріальному посвідченню не підлягають.

При укладені договору сторонами було досягнуто домовленості щодо усіх істотних умов цтого правочину, про що свідчать підписи сторін на договорі міни нерухомого майна. Сторони угоди обмінялись квартирами фактично, технічними паспортами та ключами від квартир, яку кожен з них звільнив від свого побутового майна.

Істотні умови Договору були виконані сторонами в повному обсязі. З часу придбання квартири жодних претензій від учасників угоди та/або третіх осіб (будь-кого іншого) не надходило.

Слід зазначити, що біржове оформлення договору в 2002 році його сторонами було обрано, оскільки така форма оформлення подібного роду договорів відповідала чинному на той час законодавству, що підтверджується державною реєстрацією Миколаївським міжміським бюро технічної інвентаризації.

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» від 10.12.1991 № 1956-ХП (зі змінами і доповненнями) угоди зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Цією ж статтею закріплено, що угода вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», відповідність чи невідповідність правочину вимогами законодавства має оцінюватись судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину.

Вказаний договір міни укладено сторонами під час дії Цивільного кодексу Української PCP 1963 року, відповідно до положень ст. 242 якого, до договору міни застосовуються відповідно правила про договір купівлі-продажу, якщо інше не випливає зі змісту відносин сторін.

Так, ст. 227 ЦК УРСР передбачено нотаріальне посвідчення договору купівлі-продажу будинку, якщо хоч однією зі сторін є громадянин.

Згідно зі ст. 47 цього Кодексу недодержання цієї вимоги тягне за собою недійсність договору.

Відповідно до ч. 2 ст. 47 ЦК УРСР та п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 28.04.1978 № 3 «Про судову практику в справах про визнання угод недійсними», якщо угода, що потребує нотаріального посвідчення, виконана повністю або частково однією зі сторін, а друга сторона ухиляється від її нотаріального посвідчення, суд за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників, вправі визнати угоду дійсною. В цьому випадку наступне нотаріальне посвідчення угоди не вимагається.

Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод (1950 р.), ратифікованою Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР, зокрема ст. 1 Першого протоколу до неї (1952 р.) передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Гарантії здійснення права власності та його захисту закріплено й у вітчизняному законодавстві. Так, відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до приписів п. 4 «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України від 16.01.2003 № 435-IV Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

В редакції Цивільного кодексу України (з 01.01.2004), зокрема ч. 2 ст. 220, також зазначено, що якщо сторони домовились щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулось повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилась від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

В свою чергу ч. 3 ст. 334 ЦК України проголошує, що право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним.

Відповідно до ст. 392ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

За таких обставин, суд вважає доводи позивача про визнання біржового договору міни дійсним, обґрунтованими, а вимогу такою, що підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Відповідно до Постанови КЦС ВС від 30.09.2022 за № 761/38266/14, якщо проголошення судового рішення не відбувається, то датою його ухвалення є дата складення повного судового рішення, навіть, у випадку, якщо фактичне прийняття такого рішення відбулося у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата, яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явилися всі учасники такої справи.

Керуючись ст. 7, 10, 89, 158, 200, 206, 258, 259, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати дійсним договір міни нерухомого майна № 116 від 18.02.2002, укладений між ОСОБА_1 , яка діяла від свого імені та від імені дітей ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , з однієї сторони, та ОСОБА_5 , з іншої сторони, укладений на міжнаціональній універсальній товарно-сировинній Біржі «Епсілон», зареєстрований в Журналі реєстрації біржових операцій за реєстровим № 116, зареєстрований 26.02.2002 в Комунальному підприємстві Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації Миколаївської міської ради в реєстровій книзі за реєстровим № 6815, згідно з яким у власність ОСОБА_5 перейшла квартира за адресою: АДРЕСА_3 , а у власність ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , перейшла квартира за адресою: АДРЕСА_4 .

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання до Миколаївського апеляційному суду апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивачі ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_4 .

Відповідачі:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_3 ;

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_5 .

Третя особа:

Міжнаціональна універсальна товарно-сировинна Біржа «Епсілон», 03124, м. Київ, бульвар Вацлава Гавела, 6, .

Повне рішення суду складене 06 жовтня 2025 року.

Суддя Я.В. Щеглова