Номер провадження: 22-ц/813/1134/25
Справа № 522/6594/23
Головуючий у першій інстанції Бобровська І. В.
Доповідач Коновалова В. А.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

04.12.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого - Коновалової В.А.,

суддів: Лозко Ю.П.,Карташова О.Ю.,

за участю секретаря судового засідання Пересипко Д.В.

учасники справи:

позивач Акціонерне товариство «Українська залізниця», в особі виробничого підрозділу «Пасажирське вагонне депо станції Одеса Головна філії «Пасажирська компанія» АТ Укрзалізниця,

відповідач ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження справу

за апеляційною скаргою АТ «Українська залізниця» в особі Виробничого підрозділу «Пасажирське вагонне депо станції Одеса Головна» філії «Пасажирська компанія» АТ «Українська залізниця»,

на заочне рішення Роздільнянського районного суду Одеської області від 29 вересня 2023 року,ухвалене у складі судді Бобровської І.В.,

за позовом Акціонерного товариства «Українська залізниця», в особі виробничого підрозділу «Пасажирське вагонне депо станції Одеса Головна філії «Пасажирська компанія» АТ Укрзалізниця до ОСОБА_1 про стягнення безпідставних набутих грошових коштів та відсотків за користування ними,

в с т а н о в и в:

Короткий зміст позовних вимог

У квітні 2023 року Акціонерне товариство «Українська залізниця», в особі виробничого підрозділу «Пасажирське вагонне депо станції Одеса Головна філії «Пасажирська компанія» АТ Укрзалізниця звернулося до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення безпідставних набутих грошових коштів та відсотків за користування ними,в обґрунтування зазначивши, щоу виробничому підрозділі Пасажирське вагонне депо станції Одеса Головна, працює провідник пасажирських вагонів ОСОБА_1 з 23.07.2021 року на умовах строкового трудового договору. З 05.04.2022 року ОСОБА_1 на роботі не з`являється, про причини відсутності не повідомляє.04.03.2022 року на підставі платіжного доручення №4588589 на зарплатний рахунок відповідача було помилково проведено платіж у сумі 44980,00 грн (призначення платежу: 157, мобілізовані за березень 2022 року від 143). Зазначені кошти відповідачу було виплачено помилково, оскільки мали інше цільове призначення, а саме: виплата навчальних зборів резервістам у березні 2022 року.

Позивач намагався врегулювати вказаний спір в досудовому порядку. Відтак на адресу відповідача було направлено повідомлення від 31.03.2022 року №ПКВЧД-3/14-185, щодо необхідності звернутись у 7-ми денний строк для вирішення питання про повернення неправомірно отриманих коштів. Відповідач отримав вказане повідомлення 12.04.2022 року, проте ні у 7-ми денний строк, ні станом на день подання позовної заяви до суду до позивача не звернулась, гроші не повернула.

На підставі викладеного, позивач просить суд стягнути зі ОСОБА_1 на користь АТ «Укрзалізниця» неправомірно отримані та безпідставно набуті кошти в розмірі 42295,79 грн; 3% річних за користування неправомірно отриманими та безпідставно набутими коштами в розмірі 1301,00 грн (365 днів); інфляційні витрати за користування неправомірно отриманими та безпідставно набутими коштами у розмірі 10148,64 грн (за 11 місяців) та вирішити питання розподілу витрат по сплаті судового збору в розмірі 2684,00 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Роздільнянський районний суд Одеської області рішенням від 29 вересня 2023 року у задоволенні позовних вимог АТ «Українська залізниця», в особі виробничого підрозділу «Пасажирське вагонне депо станції Одеса Головна філії «Пасажирська компанія» АТ Укрзалізниця до ОСОБА_1 про стягнення безпідставних набутих грошових коштів та відсотків за користування ними відмовив в повному обсязі.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позовних вимог виходив з того, що позивач сплатив кошти відповідачу знаючи, що між ним та відповідачем відсутнє зобов`язання (відсутній обов`язок) з повернення коштів, а тому поведінка позивача є суперечливою (тобто, потерпіла особа вільно і без помилки погодилася на настання невигідних для себе наслідків). Встановивши фактичні обставини справи, дослідивши наявні у справі докази в їх сукупності суд виходив з відсутності підстав для стягнення з відповідача грошових коштів як таких, що набуті чи збережені відповідачем без достатньої правової підстави, а відтак і відсутні підстави для задоволення позовних вимог. Оскільки вимога щодо стягнення відсотків та інфляційних витрат за користування коштами є похідною від основної вимоги щодо стягнення безпідставно набутих грошових коштів, суд відмовив в їх задоволенні.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі АТ «Українська залізниця», в особі виробничого підрозділу «Пасажирське вагонне депо станції Одеса Головна філії «Пасажирська компанія» АТ Укрзалізниця,просить заочне рішення Роздільнянського районний суд Одеської області від 29.09.2023 року по справі № 522/6594/23 скасувати у повному обсязі, судові витрати покласти на відповідача, посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, що мають значення для справи, порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

(1) Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга вмотивована тим, що позивач не погоджується з висновком суду першої інстанції, що у вказаній цивільній справі позивач сплатив кошти відповідачу знаючи, що між ним та відповідачем відсутнє зобов?язання (відсутній обов?язок) з повернення коштів, а тому поведінка позивача є суперечливою (тобто, потерпіла особа вільно і без помилки погодилася на настання невигідних для себе наслідків). Оскільки зазначена в позовній заяві сума є помилково нарахованою, не правомірно отриманою та безпідставно набутою відповідачем, а тому підлягає поверненню. Крім того позивач намагався врегулювати спір в досудовому порядку. Позивачем на адресу відповідача було надіслано повідомлення від 31.03.2022 року № ПКВЧД-3/14-185, щодо необхідності звернутися у семи денний строк для вирішення питання про повернення неправомірно отриманих коштів. Відповідач із зазначеним повідомленням ознайомилась12.04.2022 року, але досі кошти не повернула. Тобто, для виконання зобов?язання, передбаченого статтею 1212 ЦК України, важливим с сам факт безпідставного набуття або збереження, а не конкретна підстава, за якою це відбулося, тому висновок суду першої інстанції про суперечливу поведінку позивача - є не вірним.

(2) Позиція інших учасників справи

Одеський апеляційний суд ухвалою від 01.05.2024 року відкрив апеляційне провадження, роз`яснив ОСОБА_1 право подання до апеляційного суду відзиву на апеляційну скаргу.

АТ «Українська залізниця» копію ухвали про відкриття провадження від 01.05.2024 року отримало 02.05.2024 року в особистому кабінеті Електронного суду, що підтверджується довідкою.

Представник АТ «Українська залізниця», в особі виробничого підрозділу «Пасажирське вагонне депо станції Одеса Головна філії «Пасажирська компанія» АТ Укрзалізниця Желязко А.О. копію ухвали про відкриття провадження від 01.05.2024 року отримав 01.11.2024 року в особистому кабінеті Електронного суду, що підтверджується довідкою.

Учасники процесу у судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

ОСОБА_1 про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, у відповідності до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України.

АТ «Українська залізниця», представник АТ «Українська залізниця», в особі виробничого підрозділу «Пасажирське вагонне депо станції Одеса Головна філії «Пасажирська компанія» АТ Укрзалізниця Желязко А.О. судові повістки отримали 08.08.2025 року в особистому кабінеті Електронного суду, що підтверджується довідками.

З огляду на положення частини другої статті 372 ЦПК України, згідно з якою неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, та зважаючи на межі розгляду справи в суді апеляційної інстанції, колегія суддів вважає можливим розгляд справи проводити за відсутності учасників справи.

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступного.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Ухвалюючи оскаржуване рішення суд першої інстанції виходив з того, що позивач сплатив кошти відповідачу знаючи, що між ним та відповідачем відсутнє зобов`язання (відсутній обов`язок) з повернення коштів, а тому поведінка позивача є суперечливою (тобто, потерпіла особа вільно і без помилки погодилася на настання невигідних для себе наслідків). Встановивши фактичні обставини справи, дослідивши наявні у справі докази в їх сукупності суд виходив з відсутності підстав для стягнення з відповідача грошових коштів як таких, що набуті чи збережені відповідачем без достатньої правової підстави, а відтак і відсутні підстави для задоволення позовних вимог. Оскільки вимога щодо стягнення відсотків та інфляційних витрат за користування коштами є похідною від основної вимоги щодо стягнення безпідставно набутих грошових коштів, суд відмовив в їх задоволенні.

Проаналізувавши встановлені судом першої інстанції обставини справи, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Суд першої інстанції зазначив, що позивач у позовній заяві вказав, що у виробничому підрозділі Пасажирське вагонне депо станції Одеса Головна, працює провідник пасажирських вагонів ОСОБА_1 з 23.07.2021 року на умовах строкового трудового договору. Однак доказів, на підтвердження трудових відносин між сторонами до матеріалів позовної заяви не долучено.

Позивачем зазначалося, що відповідачка ОСОБА_1 на роботі не з`являється, про причини відсутності не повідомляє.

Із матеріалів справи вбачається, що 04.03.2022 року на підставі платіжного доручення №4588589 на зарплатний рахунок відповідача проведено платіж у сумі 44980,00 грн (призначення платежу: 157, мобілізовані за березень 2022 року від 143).

На підтвердження вказаних обставин, до матеріалів справи позивачем долучено копію платіжного доручення №4588589 від 03.03.2022 року, з якого вбачається, що АТ «Укрзалізниця» код 40075815, здійснило переказ ОСОБА_1 , код НОМЕР_1 грошових коштів в сумі 44980,00 грн, призначення платежу «157, мобілізовані за березень 2022 року від 143 (ПДФО, ЄСВ та військ.зб.спл. пл.дор. НОМЕР_2 , 4588569, 4588566 (2021).

Позивач стверджує, що зазначені кошти відповідачу виплачено помилково, оскільки мали інше цільове призначення, а саме: виплата навчальних зборів резервістам у березні 2022 року.

Листом начальника Пасажирського вагонного депо станції Одеса Головна Сидоренко С. від 31.03.2022 року №ПКВЧД-3/14-185 повідомлено ОСОБА_1 про те, що у зв`язку з ведення воєнного стану та подальшої ситуації в Україні спричиненої російською агресією, на зарплатний рахунок АТ «Райффайзен Банк Аваль» IBAN НОМЕР_3 , код , помилково перераховано кошти в сумі 44980,00 грн, у зв`язку з чим на кінець березня 2022 року виник борг по заробітній платі ОСОБА_1 . Останній необхідно повернути кошти в добровільному порядку в 7-ми денний строк з моменту отримання зазначеного повідомлення або надати заяву на утримання боргу із заробітної плати у короткий термін.

З протоколу оперативної наради при начальнику пасажирського вагонного депо станції Одеса - Головна №ПКВЧД-3-16/223 від 29.04.2022 року вбачається, що 29.04.2022 року на нараді встановлено, що 03.03.2022 року №4588589 на зарплатний рахунок ОСОБА_1 було помилково проведено платіж у сумі 44980,00 грн. 31.03.2022 року надійшла пояснювальна записка бухгалтера 1-ї категорії ОСОБА_2 , де зазначено, що у зв`язку з веденням воєнного стану та подальшої ситуації в Україні, спричиненою російською агресією, вказані кошти на рахунок ОСОБА_3 перераховано помилково. Дана помилка виникла через відсутність працівників (простій), які відповідають за даний напрямок роботи. На вищевказаній нараді постановлено визнати дебіторську заборгованість депо по ППВ ОСОБА_1 у сумі 44980,00 грн простроченою дебіторською заборгованістю та сформувати резерв сумнівних боргів ІІІ групи заборгованості. Надіслати на погодження проект позовної заяви щодо стягнення з ОСОБА_1 суми основного боргу та додаткових відсотків за користування безпідставно набутими коштами. Розглянути причину відсутності провідника ОСОБА_1 на роботі, відібрати письмове пояснення та отримати заяву на утримання з її заробітної плати на погашення дебіторської заборгованості. Бухгалтеру 1 категорії ОСОБА_2 за порушення фінансової дисципліни та посадових обов`язків оголосити догану. Головному бухгалтеру ОСОБА_4 посилити контроль за виконання обов`язків бухгалтерів при перерахування коштів.

До матеріалів справи долучено довідку головного бухгалтера Пасажирського вагонного депо станції Одеса Головна - Казанцевої Катерини від 30.03.2023 року №ПКВЧД-3-14/105, про нарахування 3% річних на суму заборгованості, а саме розрахунок за формулою: проценти = 42295,75 грн. (сума боргу) х 3,000% (процентна ставка) / 100% х 356 (кількість днів) / 365 (днів у році), що складає 1301,00 грн. (сума 3% річних) та довідку головного бухгалтера Пасажирського вагонного депо станції Одеса Головна від 30.03.2023 року №ПКВЧД-3-14/104 - ОСОБА_5 , відповідно до якої сума збитків від інфляційних витрат за 4 місяці складає 10148,64 грн.

Відповідно до ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Статтею 1215 ЦК України передбачено, що не підлягає поверненню безпідставно набуті: 1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача; 2) інше майно, якщо це встановлено законом.

Тлумачення зазначених вище норм свідчить, що при визначенні того чи підлягають безпідставно набуті грошові кошти потерпілій особі слід враховувати, що акти цивільного законодавства, мають відповідати змісту загальних засад, зокрема, добросовісності. Безпідставно набуті грошові кошти не підлягають поверненню якщо потерпіла особа знає, що в неї відсутнє зобов`язання (відсутній обов`язок) для сплати коштів, проте здійснює таку сплату, тому що вказана особа поводиться суперечливо, якщо згодом вимагає повернення сплачених коштів.

У постанові від 16 січня 2019 року в справі № 753/15556/15-ц Велика Палата Верховного Суду зазначила, що в статті 1215 ЦК України передбачені загальні випадки, за яких набуте особою без достатньої правової підстави майно за рахунок іншої особи не підлягає поверненню. Її тлумачення свідчить, що законодавцем передбачені два винятки із цього правила: по-перше, якщо виплата відповідних грошових сум є результатом рахункової помилки особи, яка проводила таку виплату; по-друге, у разі недобросовісності набувача такої виплати. При цьому правильність здійснених розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, і відповідно тягар доказування наявності рахункової помилки та недобросовісності набувача покладається на платника відповідних грошових сум.

Так, в основі доктрини venire contra factum proprium знаходиться принцип добросовісності. Поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них. Тлумачення вказаних норм свідчить, що при визначенні того, чи підлягають безпідставно набуті грошові кошти потерпілій особі слід враховувати, що акти цивільного законодавства, мають відповідати змісту загальних засад, зокрема, добросовісності. Безпідставно набуті грошові кошти не підлягають поверненню, якщо потерпіла особа знає, що в неї відсутнє зобов`язання (відсутній обов`язок) для сплати коштів, проте здійснює таку сплату, тому що вказана особа поводиться суперечливо, якщо згодом вимагає повернення сплачених коштів. До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 17 квітня 2024 року у справі № 127/12240/22 (провадження № 61-18405св23);

За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі статтями 76, 77, 79 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують, і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Безпідставно набуті грошові кошти не підлягають поверненню, якщо потерпіла особа знає, що в неї відсутнє зобов`язання (відсутній обов`язок) для сплати коштів, проте здійснює таку сплату, оскільки вказана особа поводиться суперечливо, якщо згодом вимагає повернення сплачених коштів. Позивач, перераховуючи кошти на зарплатну картку відповідача, доказів недобросовісності відповідача не надав. Про рахункову помилку не зазначав.

Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що позивач сплатив кошти відповідачу знаючи, що між ним та відповідачем відсутнє зобов`язання (відсутній обов`язок) з повернення коштів, а тому поведінка позивача є суперечливою (тобто, потерпіла особа вільно і без помилки погодилася на настання невигідних для себе наслідків).

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б достеменно свідчили про те, що кошти, сплачені позивачем, були набуті чи збережені відповідачем без достатньої правової підстави, а тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу, оскільки є аналогічними змісту позовної заяви.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що доводи апеляційних скарг не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

В апеляційній скарзі не наведено ніяких нових обставин та не надано нових доказів, що давали б апеляційному суду підстави для проведення переоцінки обставин та доказів, зроблених судом першої інстанції у своєму рішенні.

Щодо суті апеляційної скарги

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням вимог матеріального та процесуального права.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, тому відповідно до ст. 375 ЦПК України апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, 384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів,

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу АТ «Українська залізниця» в особі Виробничого підрозділу «Пасажирське вагонне депо станції Одеса Головна» філії «Пасажирська компанія» АТ «Українська залізниця»,залишити без задоволення.

Заочне рішення Роздільнянського районного суду Одеської області від 29 вересня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків встановлених ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий В.А. Коновалова

Судді Ю.П. Лозко

О.Ю. Карташов