ОСНОВ`ЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ХАРКОВА
Справа № 646/3407/25
№ провадження 2/646/2536/2025
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29.12.25 місто Харків
Основ`янський районний суд міста Харкова у складі:
головуючої судді Іщенко О. В.,
за участю секретаря судового засідання Петренко А. О.,
учасники справи:
представники позивача Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області Баєва Г. О., Галдіна Л. Г.,
відповідач ОСОБА_1 ,
розглянувши відповідно до приписів частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України у порядку заочного розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в приміщенні Основ`янського районного суду міста Харкова цивільну справу за позовною заявою Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області до ОСОБА_1 про стягнення надміру виплаченої пенсії,
Стислий виклад позиції позивача; заяви, клопотання учасників справи; інші процесуальні дії у справі
До Червонозаводського районного суду м. Харкова надійшла позовна заява Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області в особі представника Баєвої Г. О. з вимогою стягнути з ОСОБА_1 суму переплати пенсії у розмірі 56 441,29 гривень.
В обгрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що ОСОБА_1 перебуває на обліку та отримував пенсію по інвалідності ІІІ групи з 13 жовтня 2023 року, призначену відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування» на підставі заяви від 31 жовтня 2023 року за № 7467, виписки з акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12ААГ № 310057 від 13 жовтня 2023 року, виданої Слобідською медико-соціальною експертною комісією м. Харкова.
Виплата пенсії припинена на підставі довідки Харківської обласної адміністрації Департаменту охорони здоров`я «Обласний центр медико-соціальної експертизи» від 06 грудня 2024 року № 44 про невизнання ОСОБА_1 особою з інвалідністю з 13 жовтня 2023 року.
У зв`язку із скасуванням довідки було зайво виплачено пенсію у розмірі 56 441,29 гривень за період з 13.10.2023 по 31.01.2025 та запропоновано внести зазначені кошти на рахунок Пенсійного фонду України, як зайво виплачена пенсія. На момент звернення до суду кошти на рахунок Головного управління Пенсійного фонду України.
Ураховуючи викладене вище, позивач просить суд стягнути з ОСОБА_1 на свою користь суму переплати пенсії у розмірі 56 441,29 гривень та сплачений судовий збір.
Ухвалою Основ`янського районного суду міста Харкова відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін у відкритому судовому засіданні.
Оскільки у судове засідання сторони не з`явились, про дату та час судового розгляду були повідомлені належним чином, заяв/клопотань від них до суду не надходило, судове засідання було відкладено на інші дату та час.
У наступні судові засідання представник позивача не з`явився, про дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином. Засобами системи «Електронний суд» надав заяву про розгляд справи без його участі.
Відповідач у судове засідання також не з`явився, про дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином, заяв/клопотань на адресу суду від нього не надходило.
Оскільки правова позиція відповідача була невідомою, суд, керуючись принципами забезпечення доступу сторін та учасників справи до правосуддя, рівності сторін у процесі, відклав судове засідання.
Відповідач у судове засідання 18 грудня 2025 року також не з`явився, про дату та час судового розгляду був повідомлений належним чином, заяв/клопотань від нього не надходило. Відзив на позовну заяву не надходив.
За загальним правилом частини першої статті 223 Цивільного процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
При цьому відповідно до частини четвертої статті 223 Цивільного процесуального кодексу України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Частиною першою статті 280 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Суд, у зв`язку із неодноразовою неявкою відповідача у судові засідання та не повідомлення ним про причини такої неявки, не подання відзиву на позовну заяву та ураховуючи згоду позивача на ухвалення заочного рішення по справі, ухвалою від 18 грудня 2025 року постановив розглядати справу за відсутності відповідача у порядку заочного розгляду справи за наявними у справі матеріалами.
Інших процесуальних дій у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову тощо) не вчинялось.
Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини
Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши їх у сукупності та взаємозв`язку, встановив такі фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.
Відповідно до виписки з акта огляду медико-соціальною експертною комісією № 310057, виданої 13 жовтня 2023 року Міжрайонною Слобідською медико-соціальною експертною комісією Комунального закладу охорони здоров`я «Обласний центр медико-соціальної експертизи» Департаменту охорони здоров`я Харківської обласної державної адміністрації, ОСОБА_1 з 13 жовтня 2023 року є особою з інвалідністю ІІІ групи.
Як встановлено з довідки № 44, виданої КЗОЗ «Обласний центр медико-соціальної експертизи» Департаменту охорони здоров`я Харківської обласної державної адміністрації, за результатами огляду не визнаний інвалідом з 13 жовтня 2023 року, рішення Слобідської міжрайонної МСЕК скасовано.
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України № 89 від 23 січня 2025 року скасовано рішення № 89 від 06.11.2023 про призначення пенсії по інвалідності ОСОБА_1 відповідно до статті 49 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на підставі довідки КЗОЗ «Обласний центр медико-соціальної експертизи» Департаменту охорони здоров`я Харківської обласної державної адміністрації № 44 від 06.12.2024 про визнання ОСОБА_1 особою з інвалідністю з 13.10.2023.

Розмір переплаченої ОСОБА_2 пенсії за період з 13.10.2023 по 31.05.2025 склав 56 441,29 гривень.

Мотивована оцінка щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову; норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування

Відповідно до положень частини першої статті 4 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно із частиною першою статті 13 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частиною третьою статті 12 та частиною першою статті 81 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються учасниками цивільної справи.

Відповідно до статті 76 Цивільного процесуального кодексу України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно із положеннями статті 77 Цивільного процесуального кодексу України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно до статті 80 Цивільного процесуального кодексу України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною другою статті 95 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що письмові докази подаються в оригіналі або належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій визначені ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до положень статті 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Згідно із статтею 32 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» особи, яким установлено інвалідність, мають право на пенсію по інвалідності, залежно від групи інвалідності, за наявності такого страхового стажу на час настання інвалідності або на день звернення за пенсією.

Відповідно до статті 102 Закону України «Про пенсійне забезпечення», пенсіонери зобов`язані повідомляти органу, що призначає пенсії, про обставини, що спричиняють зміну розміру пенсії або припинення її виплати. У разі невиконання цього обов`язку і одержання у зв`язку з цим зайвих сум пенсії пенсіонери повинні відшкодувати органу, що призначає пенсію, заподіяну шкоду.

Постановою Правління Пенсійного фонду України № 22-1 від 25 листопада 2005 року було затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Відповідно до пункту 4.2. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого Постановою Правління Пенсійного фонду України № 22-1 від 25 листопада 2005 року, при прийманні документів працівник структурного підрозділу, який здійснює прийом та обслуговування осіб видає особі або посадовій особі розписку із зазначенням дати прийняття заяви, переліку одержаних і відсутніх документів, строку подання додаткових документів для призначення пенсії та пам`ятку пенсіонеру.

За змістом частини першої статті 49 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» територіальні органи Пенсійного фонду України наділені правом своїми рішеннями припинити виплату пенсії у випадках, передбачених цим Законом.

Статтею 1212 Цивільного кодексу України встановлено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Як виснує Верховний Суд у постанові № 753/15556/15-ц, провадження № 14-445цс18, зобов`язання з повернення безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна.

Відсутність правової підстави - це такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення i його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності відповідної підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але у подальшому відпала.

Разом з тим у статті 1215 Цивільного кодексу України передбачено загальне правило, коли набуте особою без достатньої правової підстави майно за рахунок іншої особи не підлягає поверненню.

Згідно із частиною першою статті 1215 Цивільного кодексу України не підлягає поверненню заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

При цьому правильність здійснених розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, і відповідно тягар доказування наявності рахункової помилки та недобросовісності набувача покладається на платника відповідних грошових сум.

Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 02 липня 2014 року у справі № 6-91цс14, згідно із пунктом першим частини першої статті 1215 Цивільного кодексу України не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

Її тлумачення свідчить, що законодавцем передбачені два виключення із цього правила: по-перше, якщо виплата відповідних грошових сум є результатом рахункової помилки зі сторони особи, яка проводила таку виплату; по-друге, у разі недобросовісності зі сторони набувача виплати.

Повно та всебічно дослідивши матеріали справи та надані докази, судом не встановлено обставин, які б свідчили про недобросовісність дій ОСОБА_1 під час набуття спірних грошових коштів.

Отримання відповідачем грошових коштів відбулося на законних підставах як виплата пенсії по інвалідності, призначеної та виплаченої уповноваженими органами у межах наданої компетенції та відповідно до вимог чинного законодавства.

Окрім того, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, які б підтверджували, що виплата грошових коштів була здійснена внаслідок технічної чи арифметичної помилки або з інших підстав, які відповідно до закону можуть бути підставою для повернення отриманих сум.

Ураховуючи викладене вище, суд доходить висновку, що отримана відповідачем сума переплати пенсії у розмірі 56 441,29 гривень поверненню не підлягає, а позовні вимоги Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області є необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають.

Відповідно до частин першої та другої статті 141 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Ураховуючи, що позовні вимоги задоволенню не підлягають в повному обсязі, сплачені позивачем судові витрати по справі залишаються за ним.

Керуючись статтями 2, 76, 89, 141, 259, 281, 282, 289, 352, 354 та 355 Цивільного процесуального кодексу України, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовної заяви Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області до ОСОБА_1 про стягнення суми переплати пенсії у сумі 56 442,29 гривень відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручені в день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст заочного рішення складено 29 грудня 2025 року.

Учасники справи:

Позивач: Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області, , місцезнаходження: майдан Свободи, будинок 5, Держпром, під`їзд 3, 2 поверх, місто Харків Харківської області, 61022;

Представники позивача: Баєва Галина Олександрівна; Галдіна Людмила Григорівна;

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя О. В. Іщенко