Справа № 276/114/25
Провадження по справі 2/276/149/25
У Х В А Л А

24 грудня 2025 року селище Хорошів

Хорошівський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді Бобра Д.О.

при секретарі судового засідання Свиридок А.В.,

за участі:

позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання батьківства та стягнення аліментів на утримання дитини,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 про визнання батьківства та стягнення аліментів на утримання дитини.

Ухвалою Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 20.01.2025 відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду у порядку загального позовного провадження.

Ухвалою Хорошівського районного суду Житомирської області від 12.11.2025 за клопотанням позивача призначено судову молекулярно-генетичну експертизу.

27.11.2025 до суду надійшла заява командира військової частини НОМЕР_1 , в якій зазначено, що солдат ОСОБА_2 є військовослужбовцем по мобілізації, на даний час знаходиться в районі виконання завдань, а тому у нього немає можливості являтися як в судові засідання в с-ще Хорошів, так і для відбору біологічних зразків у м. Київ.

10.12.2025 до суду надійшло повідомлення Київського НДЕКЦ про неможливість проведення судової експертизи у зв`язку з неявкою відповідача ОСОБА_2 .

Також 23.11.2025 та 02.12.2025 засобами поштового зв`язку від відповідача надійшли клопотання про зупинення провадження у справі, в яких він зазначає, що на даний час проходить військову службу у складі Збройних Сил України, виконує бойові завдання із забезпечення оборони України, у зв`язку з чим не має змоги з`явитися до суду та експертної установи для проведення судової генетичної експертизи.

Позивач проти задоволення клопотання відповідача про зупинення провадження заперечила, зазначила, що відповідач раз чи два на місяць буває дома у с. Іршанськ, що свідчить про можливість брати участь у розгляді справи та проведенні екеспертизи, протее письмових доказів щодо перебування відповідача у СЗЧ чи відпустках не має.

Відповідач, представник позивача та представник третьої особи, будучи належним чином повідомленими про час та місце судового засідання, в судове засідання не з`явилися.

Згідно із ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що клопотання відповідача підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст.251ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі, зокрема, у разі перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану", введено в Україні воєнний стан із 5 годин 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який продовжено по даний час.

Відповідно до ч.4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У спірних правовідносинах суд ураховує висновки Великої Палати Верховного Суду, висловлені в постанові від 12 листопада 2025 року, справа № 754/947/22.

У пункті 66 вказаної постановиВеликої Палати Верховного Суду зазначено, що, враховуючи зазначені вище акти Президента України, з 24 лютого 2022 року та станом на момент прийняття цієї постанови в Україні (на всій її території) діє воєнний стан та проводиться загальна мобілізація. А отже, з настанням особливого періоду вся структура Збройних Сил України та інші військові формування як цілісний організм почали функціонувати в умовах особливого періоду та були переведені на організацію і штати воєнного часу.

З моменту оголошення загальної мобілізації та введення воєнного стану Збройні Сили України та інші утворені відповідно до закону військові формування переводяться в спеціальний правовий режим функціонування в цілому. Це виключає необхідність у додатковому з`ясуванні питання щодо переведення певної військової частини «на воєнний стан». Юридичний статус з`єднань, військових частин, підрозділів та інших складових структури ЗC України та інших військових формувань, що функціонують в умовах воєнного стану, не залежить від місця їх дислокації чи характеру виконуваних ними завдань, як-то перебування в районі воєнних (бойових) дій та участь в них (п. 79 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 листопада 2025 року, справа № 754/947/22).

Велика Палата Верховного Суду зазначає, що з моменту введення в Україні воєнного стану і до моменту його скасування чи припинення Збройні Сили України та інші утворені відповідно до закону військові формування в цілому потрібно вважати такими, що «переведені на воєнний стан» для цілей застосування пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України та аналогічних процесуальних норм.

Пункт 2 частини 1 статті 251 ЦПК України забезпечує дотримання фундаментальних засад правосуддя, гарантованих як Конституцією України, так і статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), а саме: права на доступ до суду та права на справедливий розгляд справи. У цьому випадку це стосується реалізації процесуальних прав військовослужбовців у судочинстві. Особи, які мобілізовані на військову службу у період воєнного стану, виконують конституційний обов`язок із захисту України від збройної агресії. Військові формування у період воєнного стану діють у єдиній організаційній структурі з метою виконання завдань, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.

Отже, правила, визначені пунктом 2 частини першої статті 251 ЦПК України, мають для суду визначальний характер. Формулювання «суд зобов`язаний» не дозволяє суду діяти на власний розсуд (п. 76 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 листопада 2025 року, справа № 754/947/22).

Норма пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України, яка встановлює обов`язок суду зупинити провадження, є спеціальною захисною гарантією для військовослужбовців, які через виконання конституційного обов`язку із захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України (стаття 65 Конституції України) об`єктивно позбавлені можливості брати активну участь у судовому процесі, захищати свої права, свободи та інтереси.

Отже, під час застосування правил пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України та аналогічних процесуальних норм права, визначених у пункті 3 частини першої статті 227 ГПК України та в пункті 5 частини першої статті 236 КАС України, судам потрібно виходити з такого:

1) з моменту введення в Україні воєнного стану і до моменту його скасування чи припинення Збройні Сили України та інші утворені відповідно до закону військові формування потрібно вважати такими, що «переведені на воєнний стан»;

2) упродовж дії воєнного стану в Україні та проведення загальної мобілізації належними для застосування судом згаданих вище норм процесуального права є докази (військовий квиток, накази командира військової частини тощо), що містять інформацію про те, що військовослужбовець (сторона або третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору) перебуває на військовій службі;

3) якщо військовослужбовець (сторона або третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору), права якого захищають положення пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України, висловлює власну волю проти зупинення провадження у справі та прагнення продовжувати розгляд справи (особисто або через представника), суд має врахувати його волевиявлення та продовжити здійснювати судочинство у відповідному провадженні.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст.253 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадках, зокрема, встановлених пунктом 2 частини першої статті 251 цього Кодексу, - до припинення перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Відповідно до довідок військової частини НОМЕР_2 від 18.03.2025 №4784/1312/639 та від 15.03.2025 №4784/Д6/4744 солдат ОСОБА_2 перебуває на військові службі у військовій частині НОМЕР_2 з 29 жовтня 2024 року та у період з 02.11.2024 по 11.02.2025 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи в Запорізькій обл. Гуляйпільська МТГр, в Донецькій області Покровська МТгр.

Згідно довідок військової частини НОМЕР_3 від 18.04.2025 №158 та від 18.04.2025 №157 солдат ОСОБА_2 перебуває на військові службі за призовом під час мобілізації у військовій частині НОМЕР_3 з 11 квітня 2025 року, яка приймає участь у виконанні бойових (спеціальних) завдань щодо відсічі збройної агресії російської федерації протии України.

Крім того, відповідно до довідки Форми 5 від 19.11.2025 солдат ОСОБА_2 перебуває на військові службі за призовом під час мобілізації у військовій частині НОМЕР_1 з 03 липня 2025 року та відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 08.08.2025 №237 відповідач ОСОБА_2 залучений та приймає безпосередню участь у бойових діях (забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії) перебуваючи безпосередньо в районах ведення воєнних (бойових) дій у складі угруповання військ (сил) « ІНФОРМАЦІЯ_1 » з метою виконання службових (бойових, спеціальних) завдань.

Таким чином, судом встановлено, що відповідно до довідок та наказів військових частин НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , НОМЕР_1 ОСОБА_2 проходить військову службу у Збройних Силах України по мобілізації, перебуває у військових частинах, залучених до виконання бойових (спеціальних) завдань, безпосередньо бере участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, зокрема і у районах активних бойових дій на сході України, при цьому на даний час в самовільному залишені військової частини не перебуває, а тому позбавлений можливості особисто брати участь у судових засіданнях та у проведенні судової молекулярно-генетичної експертизи, яка має суттєве значення для встановлення спірних обставин справи, тобто існують обставини відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України, що унеможливлюють продовження розгляду цивільної справи та наявність яких є підставою для зупинення провадження у справі, а тому суд вважає за необхідне клопотання відповідача задовольнити, провадження у справі зупинити до припинення перебування відповідача у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Про неможливість безпосередньої участі відповідача у судових засіданнях та проведенні генетичної експертизи свідчить також лист командира військової частини НОМЕР_1 від 27.11.2025, в якому зазначено, що солдат ОСОБА_2 є військовослужбовцем по мобілізації, на даний час знаходиться в районі виконання завдань, а тому у нього немає можливості являтися як в судові засідання в с-ще Хорошів, так і для відбору біологічних зразків у м. Київ.

Крім того, суд враховує, що предметом спору у даній справі є не виключно стягнення аліментів з відповідача, а передусім основна позовна вимога про визнання батьківства відповідача та похідна від неї - стягнення аліментів.

Разом з тим, у справах вказаної категорії, що також вбачається з клопотання позивача, необхідним є проведення судової генетичної експертизи, що не можливо реалізувати без особистої участі відповідача, у тому числі дистанційно чи через представника (адвоката).

Статтею 109 ЦПК України передбачено, що у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні.

Разом з тим, долучені відповідачем до клопотання про зупинення провадження у справі докази та лист командира військової частини НОМЕР_1 від 27.11.2025 вказують на те, що ОСОБА_2 безпосередньо бере участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, зокрема і у районах активних бойових дій на сході України, що свідчить про наявність поважних причин для неявки відповідача до експертної установи для проведення судової молекулярно-генетичної експертизи та відсутність у суду підстав визнавати таку неявку відповідача як ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів.

Також суд враховує, що з метою захисту інтересів малолітнього ОСОБА_3 , позивач до вирішення спору по суті, відповідно до положень ст. 18-1 Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми», постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання виплати державної соціальної допомоги» №632 від 22.07.2020 має право на отримання допомоги на дітей одиноким матерям.

Відповідно до ч.1 ст.254 ЦПК України провадження у справі поновлюється за клопотанням учасників справи або за ініціативою суду не пізніше десяти днів з дня отримання судом повідомлення про усунення обставин, що викликали його зупинення.

Таким чином, після усунення обставин, що зумовили зупинення провадження у справі, тобто, припинення перебування відповідача у складі Збройних Сил України, переведення до підрозділів, що не беруть безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, самовільного залишення військової частини, суд, отримавши такі відомості, має право поновити провадження у справі.

Керуючись ст. 251 ч. 1 п. 2 ЦПК України, суд , -

У Х В А Л И В :

Клопотання ОСОБА_2 про зупинення провадження задовольнити.

Зупинити провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання батьківства та стягнення аліментів на утримання дитини, до припинення перебування відповідача у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Після усунення обставин, що зумовили зупинення провадження у справі, зобов`язати відповідача повідомити про це суд невідкладно.

Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали складено 26.12.2025.

Суддя Д.О. Бобер