Справа № 308/8681/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 грудня 2025 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді Хамник М.М.,

за участю секретаря судового засідання Камілли В.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгород заяву представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Когана Романа Віталійовича про ухвалення додаткового рішення у цивільний справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення коштів,-

В С Т А Н О В И В:

В провадженні суду перебувала цивільна справа позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення коштів.

Ухвалою суду від 11.12.2025 позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення коштів залишено без розгляду.

16.12.2025 представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Коган Р.В. подав до суду заяву про ухвалення додаткового рішення, у якій просить стягнути з позивача на користь відповідача судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000грн., в порядку ч. 3 ст. 142 ЦПК України.

17.12.2025 позивач ОСОБА_3 подав до суду заперечення на клопотання про стягнення витрат на правничу допомогу. В обгрунтування зазначив, що відповідачем не подано доказів на підтвердження своєї позиції щодо передчасного звернення ОСОБА_3 до суду з позовом, штучного створення підстав позову, а також не доведено, які саме дії позивача при зверненні до суду були необгрунтованими чи недобросовісними. Стверджує, що у даній справі відсутні підстави для визнання дій позивача необгрунтованими, оскільки звернення позивача до суду за захистом,не можуть вважатися необгрунтованими і тягнути за собою його обовязок вілшкодувати понесені відповідачем витрати на правову допомогу. Крі того, зазначив, що дана справа є справою незначної складності і не потребує значних витрат, зусиль та часу для формування правової позиції. Заявлений до стягнення розсір витрат на оплату послу адвоката відповідача не є співмірним зі складністю справи та обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, тому стягнення адвокатських витрат у зазначеній сумі не відповідає критеріям розумності, співрозмірності та справедливості.

19.12.2025 представником відповідача адвокатом Коган Р.В. подано додаткові пояснення у справі та зазначено, що при поданні заяви про ухвалення додаткового рішення, відповідач посилається саме на ч. 3 ст. 142 ЦПК України, а не на ч. 5, як було визначено позивачем. Вказує, що цивільним процесуальним кодексом встановлено, що ч. 3 та 5 є окремими та не пов`язаними між собою, і відповіжно, стороною відповідача не було подано доказів на необгрунтовані дії позивача, через посилання на іншу норму закону.

22.12.2025 позивач ОСОБА_3 подав доповнення до заперечення на клопотання про стягнення витрат на правничу допомогу, в якому зазначив, що відповідач не подавала до прийняття ухвали у цій справі доказів, які б підтверджували розмір понесених нею судових витрат, як і не зробила заяву про те, що такі докази будуть подані до закінчення судових дебатів або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду. Відповідач взагалі не заявляв про можливість стягнення витрат на правову допомогу, що вказує на зловживання правами. Стверджує, що відповідачкою подано клопотання з пропущенням процесуальних строків, а клопотання про поновлення таких строків не заявлялось.

Відповідно до ч. 3 - ч. 4 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Враховуючи характер вирішуваного питання, суд не вбачає необхідності викликати сторони в судове засідання, що відповідає вимогам ч. 4 ст. 270 ЦПК України.

У постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 05.09.2022 № 755/3436/20 (61-20476св21) викладено правову позицію за змістом якої ч. 3 ст. 142 ЦПК України визначено безумовне право відповідача на відшкодування витрат лише у одному випадку, а саме при відмові позивача від позову. Дане право відповідача є обов`язковим, виникає виключно у єдиному випадку закриття провадження, а саме при відмові позивача від позову, і ніяким чином не пов`язується із наявністю чи відсутністю необґрунтованих дій позивача.

У справі, що є предметом розгляду, позивачем заяви про відмову від позову не подавалось.

За змістом ч. 5 ст. 142 ЦПК України у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

У заяві про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення судових витрат представник відповідача будь-яких аргументів щодо безпідставності позову у даній справі не наводить.

Вбачається, що позов у даній справі був поданий для розв`язання певного правового конфлікту між сторонами, наявність якого сторони не заперечували.

Відповідно до ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

За змістом ч. 2 ст. 44 ЦПК України залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема:

1) подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення;

2) подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями;

3) подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер;

4) необґрунтоване або штучне об`єднання позовних вимог з метою зміни підсудності справи або завідомо безпідставне залучення особи як відповідача (співвідповідача) з тією самою метою;

5) укладення мирової угоди, спрямованої на шкоду правам третіх осіб, умисне неповідомлення про осіб, які мають бути залучені до участі у справі.

У даній справі судом зловживання процесуальними правами та/або необґрунтованих дій позивача не встановлено.

Враховуючи наведене, суд не вбачає правових підстав для задоволення заяви представника відповідача про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення судових витрат у справі на правничу допомогу.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 141, 142, 257, 259-261, 352-355 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Когана Романа Віталійовича про ухвалення додаткового рішення у цивільний справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення коштів,- відмовити.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання протягом п`ятнадцяти днів апеляційної скарги до Закарпатського апеляційного суду.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строків подання апеляційної скарги або розгляду справи апеляційним судом, якщо ухвалу не скасовано.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду

Закарпатської області М.М. Хамник