Справа 206/7201/25
Провадження 2-о/206/333/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2025 року м. Дніпро

у залі суду в м. Дніпрі Самарський районний суду міста Дніпра у складі:

головуючого судді Гаркуші В.В.,

секретаря судового засідання Цибань Є.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу окремого провадження за заявою представника заявника ОСОБА_1 , адвоката Виприка Сергія Олександровича, заінтересована особа: Амур-Нижньодніпровський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про встановлення факту народження дитини на тимчасово окупованій території України,

ВСТАНОВИВ:

18.12.2025 року до Самарського районного суду міста Дніпра звернувся представник заявниці ОСОБА_1 адвокат Виприк Сергій Олександрович з заявою, в якій просить суд:

- встановити факт народження дитини чоловічої статі ОСОБА_2 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Ялта, Автономна Республіка Крим, Україна у батьків: мати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянка України, уродженка с. Світлогірське, Криничанського району, Дніпропетровської області, паспорт громадянка України НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 ; батько - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянин України, уродженець м. Алупки, Автономна Республіка Крим, паспорт громадянина України НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_2 .

І. Стислий виклад позиції позивача.

ІНФОРМАЦІЯ_1 у місті Ялта (АР Крим), що є тимчасово окупованою територією України народилася дитина чоловічої статі ОСОБА_2 , батьками якого є ОСОБА_1 (громадянка України, паспорт громадянка України НОМЕР_1 ) та ОСОБА_3 (громадянин України, паспорт громадянина України НОМЕР_2 ).

Факт народження ІНФОРМАЦІЯ_4 дитини чоловічої статі масою тіла 3900 гр. та зростом 54 см. У місті Ялта, АР Крим у матері ОСОБА_1 , яка перебуває у зареєстрованому шлюбі, підтверджений, свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 , виданим виконавчим комітетом Алупкінської міської ради м. Ялта в Автономній Республіці Крим, про що зроблено 05 травня 2014 року, актовий запис № 24 та медичним свідоцтвом про народження № 361 від 14.04.2014 року, а також обмінною картою пологового будинку, первинним патронажем до новонародженого та довідкою форми 063.

12.11.2025 Амур-Нижньодніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) відмовлено у проведенні державної реєстрації народження дитини чоловічої статі, народженої ІНФОРМАЦІЯ_1 у місті Ялта, Автономна Республіка Крим, громадянкою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на підставі свідоцтва про народження дитини серії НОМЕР_3 , виданим виконавчим комітетом Алупкінської міської ради м. Ялта в Автономній Республіці Крим органом не підконтрольним владі України, тому дане свідоцтво не є підставою для державної реєстрації народження дитини згідно з чинним законодавством (а.с. 1-7).

Заявниця та її представник в судове засідання не з`явилися. 23.12.2025 представником заявниці було подано заяву про розгляд справи без його участі, в якій зазначено, що вимоги заяви про встановлення факту народження він підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити (а.с. 23).

Представник заінтересованої особи Амур-Нижньодніпровського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) в судове не з`явився, про причини неявки не повідомив. Про розгляд справи повідомлявся належним чином.

ІІ. Заяви, клопотання. Інші процесуальні дії у справі.

23 грудня 2025 року відкрито провадження у справі, призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 23 грудня 2025 року (а.с. 21).

23.12.2025 представником заявниці було подано заяву про розгляд справи без його участі (а.с. 23).

Враховуючи, що учасники справи в судове засідання не з`явились, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Під час розгляду справи судом досліджено письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних відносин.

Відповідно до копії паспорта громадянина України серії НОМЕР_2 , виданого 24.05.2008 року Алупкинським відділом Ялтинського МУ ГУ МВС України в Автономній Республіці Крим, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 10).

Відповідно до копії паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 , виданого 07 січня 2014 року, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 8).

26 грудня 2013 року ОСОБА_4 та ОСОБА_6 зареєстрували шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, виданого 26.12.2013 року Виконавчим комітетом Алупкинської міської ради м. Ялти, Автономної Республіки Крим серії НОМЕР_4 , актовий запис № 37 (а.с. 12). Також факт реєстрації шлюбу підтверджується штампами про реєстрацію шлюбу у вищезазначених паспортах ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (а.с. 8 та 10 на звороті).

Згідно з копією медичного свідоцтва про народження № 368, виданого 14.04.2014 року Ялтинським міським пологовим будинком, обмінною картою виданою 15.04.2014 року Ялтинським міським пологовим будинком ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 о 17 год. 40 хв. народила хлопчика вагою 3900 грамів на 39 тижні вагітності (а.с. 14, 15).

Згідно довідки про первинний патронаж до новонародженого від 16.04.2014, на п`ятий день виписки з пологового будинку здійснено первинний патронаж відносно хлопчика. Відповідно до форми-063-о ОСОБА_7 , що народився ІНФОРМАЦІЯ_4 , проживає за адресою АДРЕСА_2 .

ІV. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Так, ст. 293 ЦПК України встановлено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності не оспорюваних прав.

Суди розглядають справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження, що відповідає п. 7 ч. 1 ст. 315 ЦПК України.

Особливості провадження у справах про встановлення факту народження визначені ст. 317 ЦПК України.

Відповідно до частин 2, 3, 4 ст. 13 Закону України «Про державну реєстрації актів цивільного стану», державна реєстрація народження дитини проводиться за письмовою або усною заявою батьків чи одного з них за місцем її народження або за місцем проживання батьків. Державна реєстрація народження дитини проводиться не пізніше одного місяця з дня її народження, а у разі народження дитини мертвою - не пізніше трьох днів. Підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я документи, що підтверджують факт народження. За відсутності документа закладу охорони здоров`я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження.

Згідно ч. 1 ст. 144 СК України батьки зобов`язані невідкладно, але не пізніше одного місяця від дня народження дитини, зареєструвати народження дитини в органі державної реєстрації актів цивільного стану, а Конвенцією про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованою постановою Верховної ради України № 789-ХІІ від 27.02.1991 року, встановлено, що дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження, має право на ім`я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування.

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», якщо державна реєстрація народження дитини проводиться за місцем проживання батьків чи одного з них, то за їх бажанням місцем народження дитини в актовому записі про народження може бути визначене фактичне місце її народження або місце проживання батьків чи одного з них. Державна реєстрація народження дитини проводиться не пізніше одного місяця з дня її народження, а у разі народження дитини мертвою - не пізніше трьох днів. Підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я документи, що підтверджують факт народження. У разі народження дитини поза закладом охорони здоров`я документ, що підтверджує факт народження, видає заклад охорони здоров`я, який проводив огляд матері та дитини. У разі якщо заклад охорони здоров`я не проводив огляд матері та дитини, документ, що підтверджує факт народження, видає медична консультаційна комісія в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. За відсутності закладу документа охорони здоров`я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження.

У відповідності до наказів Міністерства юстиції України № 246/7 від 25 листопада 2014 року та № 935/5 від 17 червня 2014 року всі органи та підрозділи, які підпорядковані Міністерству юстиції України, повинні були переміститися з тимчасово непідлеглих територій в населені пункти, на території яких органи державної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі та перереєструватись, тому всі акти та документи, видані органами не переміщеними в населені пункти, на територіях яких органи державної влади України здійснюють свої повноваження в повному обсязі та не перереєструвались з 01 грудня 2014 року, вважаються недійсними.

Тобто, будь-які медичні свідоцтва про народження та безпосередньо самі свідоцтва про народження, видані на тимчасово окупованій території, не мають юридичної сили на території України.

Статтею першою 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України.

Згідно з ч. 4 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», встановлення зв`язків та взаємодія органів державної влади України, їх посадових осіб, органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб з незаконними органами (посадовими особами), створеними на тимчасово окупованій території, допускається виключно з метою забезпечення національних інтересів України, захисту прав і свобод громадян України, виконання міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, сприяння відновленню в межах тимчасово окупованої території конституційного ладу України.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. Так, ЄСПЛ у справах проти Туреччини (зокрема, «Лоізіду проти Туреччини», «Кипр проти Туреччини»), а також Молдови та Росії (зокрема, «Мозер проти Республіки Молдова та Росії», «Іласку та інші проти Молдови та Росії»), ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії, наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. В контексті цього не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки, це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території.

Застосовуючи зазначений висновок у справі «Кіпр проти Туреччини», ЄСПЛ зазначив, що, виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це ставило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать.

Як вбачається з матеріалів справи, у заявниці ОСОБА_5 у м. Ялта, Автономної Республіки Крим, ІНФОРМАЦІЯ_4 народився син ОСОБА_7 .

Даючи оцінку допустимості наданих представником заявниці доказів, в тому числі обмінної карти, медичного свідоцтва про народження, як документів, що видані установами на тимчасово окупованій території України, суд керується ч. 2 ст. 19 Конституції України, якою передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Крім того, суд враховує норму статті 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», якою встановлено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Разом з тим, вирішуючи питання що до оцінки вищезазначених доказів, суд приймає до уваги практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка відповідно до українського законодавства має застосовуватися судами при розгляді справ як джерело права. Так, суд враховує висновки ЄСПЛ у справах проти Туреччини, зокрема «Loizidouv.Turkev», «Cyprusv.Turkev», а також Молдови та росії (зокрема, «Mozerv.theRepublikofMoldovaandRussia»), де ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibiacase), ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони.

Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність може бути застосована до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», ЄСПЛ зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать.

Крім того, відповідно до п. 18 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не змінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Згідно зі ст. 18 ЦПК України, рішення про встановлення факту, що має юридичне значення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для органів, які реєструють такі факти або оформлюють права, що виникають у зв`язку із встановленим судом фактом. В разі встановлення у судовому порядку факту реєстрації акту цивільного стану орган державної реєстрації актів цивільного стану проводить відповідний запис на підставі рішення суду.

Враховуючи наведену практику ЄСПЛ, а також ключове значення, яке має встановлення факту народження ОСОБА_7 для подальшої реєстрації цього факту в органах державної реєстрації актів цивільного стану та отримання свідоцтва про народження, суд, як виняток, приймає до уваги надані заявницею та її представником документи (копію медичного свідоцтва про народження, копію обмінної карти, первинний патронат новонародженого та свідоцтво про народження) та оцінює їх в сукупності з копіями інших документів та приходить до обґрунтованого висновку, що заявлені вимоги слід задовольнити та встановити факт народження дитини ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Ялта, Автономна Республіка Крим, Україна від батьків: матері ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянки України та батька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянина України, що надасть можливість заявниці отримати видане державним органом України свідоцтво про народження дитини.

З огляду на встановлені обставини, суд приходить до висновку, що факт про встановлення якого просить заявниця та її представник знайшов своє підтвердження. Встановлення зазначеного факту має для заявниці юридичне значення. За таких обставин заява підлягає задоволенню.

Згідно ч. 4 ст. 317 ЦПК України ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 3-8, 10, 18, 76-89, 95, 258, 259, 263, 264, 265, 294, 315 319ЦПК України,суд, -

ВИРІШИВ:

Заяву представника заявника ОСОБА_5 , адвоката Виприка Сергія Олександровича, заінтересована особа: Амур-Нижньодніпровський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про встановлення факту народження дитини на тимчасово окупованій території України - задовольнити.

Встановити факт народження дитини чоловічої статі ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Ялта, Автономна Республіка Крим, Україна, у батьків: мати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , уродженка с. Світлогірське, Криничанського району, Дніпропетровської області, громадянка України, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; батько ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженець міста Алупка, Автономної Республіки Крим, громадянин України, зареєстроване місце проживання АДРЕСА_2 .

Допустити негайне виконання рішення суду.

Рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.В. Гаркуша