Справа № 136/692/25
провадження № 2/136/233/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2025 року м. Липовець

Липовецький районний суд Вінницької області у складі головуючого судді Іванця О.Д. за участю секретаря судового засідання Козаченко А.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Липовець, у порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про оспорювання батьківства,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 , через свого представника, звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про оспорювання батьківства.

Позивач обґрунтовує свій позов наступними обставинами.

07.10.1999 сторони зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб. ІНФОРМАЦІЯ_1 народився ОСОБА_3 , де в графі "батько" батьком записано ОСОБА_1 . Однак, тривалий час ОСОБА_2 разом із сином проживають окремо, з позивачем не спілкуються. Водночас, нещодавно на початку цього року, один із знайомих позивача, повідомив йому, про те, що він не є батьком ОСОБА_4 , а батьком є саме він. Враховуючи усі обставини, які відбувалися у сім`ї, ОСОБА_1 вважає, що має право дізнатися дійсну правду, чи є він батьком сина ОСОБА_4 , 2012 року народження. Для підтвердження даних обставин, просив суд призначити судово-генетичну експертизу.

Викладені обставини слугували підставою для звернення до суду.

Ухвалою суду від 16.04.2025 відкрито провадження у справі та призначено її розгляд у порядку загального позовного провадження з викликом сторін, а відповідачу визначено строк для подання відзиву.

Ухвалою суду від 30.05.2025 призначено у справі судову молекулярно генетичну експертизу, поставлено на вирішення відповідне запитання, проведення експертизи доручено експертам Вінницького НДЕКЦ МВС України, а на час проведення експертизи провадження у справі зупинено. А також зобов`язано сторін спору разом з дитиною з`явитись до експертної установи для відбору експериментальних зразків.

Ухвалою суду від 28.08.2025 поновлено провадження у справі та призначено наступну дату судового засідання.

13.11.2025 ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Відповідач у визначений судом строк відзиву на позов не подала, утім 01.12.2025 на адресу суду надійшла заява про визнання позовних вимог, розгляд справи просила проводити за її відсутності.

У судове засідання позивач та його представник не з`явились, однак у своїй заяві остання просила суд про розгляд справи за її та позивача відсутності, позов підтримала та просила його задовольнити.

Суд вважає за можливе провести розгляд справи у даному судовому засіданні, на підставі наявних у справі доказів, за відсутності сторін, не здійснюючи при цьому фіксування судового засідання звукозаписувальним технічним засобом.

Суд, дослідивши зібрані докази, встановив наступні фактичні обставини.

Відповідно до свідоцтва про шлюб (повторно) серії НОМЕР_1 від 19.02.2025 (а.с. 7) слідує, що 07.10.1999 між сторонами було укладено шлюб.

ІНФОРМАЦІЯ_1 у шлюбі у сторін народився син ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження (повторно) серії НОМЕР_2 від 19.02.2025 де в графі "батько" записано позивача ОСОБА_1 , (а.с. 6 на звороті).

Разом із тим, в силу певних об`єктивних обставин у позивача виникли сумніви щодо свого батьківства відносно сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У ході розгляду справи, на задоволення клопотання позивача, судом було призначено судову молекулярно генетичну експертизу, на вирішення якої поставлено запитання: Чи являється позивач біологічним батьком дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .?

27.08.2025 на адресу суду надійшов висновок експерта №СЕ-19/102-25/13855-БД від 12.08.2025 (а.с. 24-46) з якого слідує, що біологічне батьківство ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 виключається.

В зв`язку з цим суд вважає факт з метою з`ясування якого призначалась експертиза встановленим.

Суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 121 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статями 122 та 125 цього Кодексу.

Статтею 122 СК України визначено, що дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини. Дитина, яка народжена до спливу десяти місяців після припинення шлюбу або визнання його недійсним, походить від подружжя.

Подружжя, а також жінка та чоловік, шлюб між якими припинено, у разі народження дитини до спливу десяти місяців після припинення їх шлюбу, мають право подати до органу державної реєстрації актів цивільного стану спільну заяву про невизнання чоловіка (колишнього чоловіка) батьком дитини. Така вимога може бути задоволена лише у разі подання іншою особою та матір`ю дитини заяви про визнання батьківства. Якщо дитина народилася до спливу десяти місяців від дня припинення шлюбу внаслідок смерті чоловіка, походження дитини від батька може бути визначене за спільною заявою матері та чоловіка, який вважає себе батьком (ч. 3 ст. 122 СК України).

Відповідно до ст. 136 СК України особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Оспорювання батьківства можливе лише після народження дитини і до досягнення нею повноліття. Оспорювання батьківства неможливе у разі смерті дитини. Не має права оспорювати батьківство особа, записана батьком дитини, якщо в момент реєстрації себе батьком дитини вона знала, що не є її батьком, а також особа, яка дала згоду на застосування допоміжних репродуктивних технологій відповідно до частини першої статті 123 цього Кодексу. До вимоги чоловіка про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини позовна давність не застосовується.

Пунктом 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що судам слід ураховувати, що відповідно до ст. 136 СК оспорювання батьківства можливе тільки після реєстрації народження дитини і до досягнення нею повноліття, а в разі її смерті не допускається.

Оспорити батьківство мають право особа, яка записана батьком дитини в Книзі реєстрації народжень, шляхом пред`явлення позову про виключення відомостей про неї як батька з актового запису про народження дитини, а також жінка, котра народила дитину в шлюбі (ст. 138 СК), звернувшись із позовом про виключення із цього запису відомостей про її чоловіка як батька дитини.

Предметом доказування в таких справах є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. У разі доведеності цієї обставини суд постановляє рішення про виключення оспорених відомостей з актового запису про народження дитини.

При цьому, відповідні вимоги жінки суд може задовольнити лише за умови подання іншою особою заяви про своє батьківство. Особа, яка в момент реєстрації її батьком дитини знала, що не є таким, а також особа, котра дала згоду на штучне запліднення своєї дружини, не мають права оспорювати батьківство.

Для вимог чоловіка про виключення відомостей про нього як батька з актового запису про народження дитини позовної давності не встановлено, а для вимог жінки про виключення з цього запису відомостей про її чоловіка як батька позовна давність становить один рік і її перебіг починається з дня реєстрації дитини.

В силу вимог ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (визначені в ст. 82 ЦПК України). Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України). Докази мають бути належними, допустимими та достовірними, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ст.ст. 77-80 ЦПК України). Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 89 ЦПК України).

Європейський суд з прав людини зауважив, що «на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства» (KALACHEVA v. RUSSIA, № 3451/05, § 34, ЄСПЛ, від 07.05.2009).

Отже, з урахуванням інтересів дитини, вирішуючи справу в межах наданих до суду доказів та матеріалів, враховуючи встановлені судом обставини, а також той факт, що відповідач позовні вимоги визнала і таке визнання не суперечить вимогам закону, суд доходить висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню.

Згідно з пп. 2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, що затверджені Наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 №96/5, та зареєстровані в Міністерстві юстиції України 14.01.2011 за №55/18793, підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану, серед інших є рішення суду про виключення відомостей про батька дитини з актового запису про народження.

Відповідно до ст. 128 СК України, на підставі рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження.

Отже, з урахуванням встановлених обставин та норм для їх правового регулювання, суд дійшов висновку, що вимога про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про народження дитини, ґрунтується на нормах чинного законодавства, а тому підлягає задоволенню.

Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне. При подачі позовної заяви позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 1211,20 грн.

Відповідно до рахунку від 14.07.2025 про витрати на проведення біологічної експертизи до висновку експерта від 12.08.2025 №СЕ-19/102-25/13855-БД загальні витрати на проведення експертизи становлять 21910,87 грн (а.с.28).

Згідно з квитанцією до платіжної інструкції на переказ готівки №1BUF5131M від 14.07.2025 за проведення вказаної експертизи позивачем сплачено на користь експертної установи грошові кошти в сумі 21910,87 грн (а.с.54).

Питання судових витрат, суд вирішує відповідно до Глави 8 ЦПК України, а оскільки позов задоволено у повному обсязі, то витрати, які поніс позивач, у зв`язку із розглядом даної справи підлягають до стягнення із відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 122, 136 СК України, ст.ст. 4, 12, 18, 76-82, 89, 200, 206, 258, 259, 263-265, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_3 ) до ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_4 ) про оспорювання батьківства - задовольнити.

Виключити відомості про ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , як батька дитини з актового запису №16 від 04.12.2012 про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , складеного Виконавчим комітетом Староприлуцької сільської ради Липовецького району Вінницької області.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 1211,20 грн. та витрати пов`язані із розглядом справи за проведення експертизи в сумі 21910,87 грн., а всього в розмірі 23 122,07 (двадцять три тисячі сто двадцять дві) гривні 07 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30-ти днів до Вінницького апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 30-ти днів із дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя О.Д. Іванець