Номер провадження: 22-ц/813/7242/25
Справа № 946/3642/25
Головуючий у першій інстанції Пащенко Т. П.
Доповідач Коновалова В. А.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

18.12.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Коновалової В.А.,

суддів: Лозко Ю.П., Карташова О.Ю.,

за участю секретаря судового засідання Нечитайло А.Ю.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 21 липня 2025 року,

за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів,

в с т а н о в и в:

Короткий зміст позовних вимог

В травні 2025 року ОСОБА_1 звернулась до Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області з позовом до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів, в обґрунтування зазначивши, що рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 17.01.2018 року по справі №500/5680/17 розірвано шлюб між сторонами та рішенням суду від 18.01.2018 року стягнуто з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1500 грн щомісячно. Відповідно до домовленостей протягом останніх років ОСОБА_2 виплачував аліменти в розмірі 3500,00 грн. Однак, з січня 2025 року відповідач припинив сплачувати аліменти.

Позивачка посилається, що з 2022 року відповідач ОСОБА_2 проходить службу як мобілізований військовослужбовець Збройних Сил України. Незважаючи на це, аліменти на утримання доньки ним не сплачуються. Відповідач отримує стабільне грошове забезпечення як військовослужбовець, має задовільний стан здоров`я, не має інших дітей та непрацездатних членів сім`ї.

ОСОБА_1 зазначає, що дитина виросла та має більш суттєві потреби, перебуває на диспансерному обліку у нефролога та потребує систематичного проходження медичного обстеження та лікування, має проблемну шкіру на обличчі та руках (фолікулярний кератоз) та потребує особливого догляду, другий рік проходить ортодонтичне лікування (в 2025 році проведено операцію по видаленню 4 зубів вісімок), зважаючи на зростання витрат на утримання та всебічний розвиток дитини у зв`язку із зростанням цін на продукти, засоби гігієни, ліки, одяг, комунальні послуги, послуги Інтернет-провайдера (для забезпечення онлайн навчання), послуги репетиторів, та інше, позивачка просить суд визначити розмір аліментів у сумі (25 %) від усіх видів доходу відповідача щомісячно - до досягнення дитиною повноліття.

З огляду на викладене, ОСОБА_1 просить суд змінити розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 1500,00 грн на 1/4 (25%) від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно з січня 2025 року до досягнення дитиною повноліття.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області рішенням від 21 липня 2025 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів - задовольнив. Визначений рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 18 січня 2018 року спосіб стягнення аліментів змінив та ухвалив стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання доньки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щомісячно у розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 та стягнув з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в розмірі 1211,20 гривень, зарахувавши до спеціального фонду Державного бюджету України.

Суд першої інстанції задовольняючи позовні вимоги виходив з того, що доказів наявності на утриманні відповідача інших дітей та нотаріально посвідченого договору про врегулювання сторонами аліментних відносин суду не надано. Наявність боргових зобов`язань у відповідача не впливає на його обов`язок утримувати свою дитину. Також, суду не надано доказів, що гараж передано відповідачем позивачці в рахунок сплати аліментів. Враховуючи вищевикладене, з огляду на встановлені судом обставини, аналізуючи надані суду докази, суд дійшов висновку, що визначений рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 18.01.2018 року спосіб стягнення аліментів необхідно змінити.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить апеляційну скаргу задовольнити, рішення Ізмаїльського міськрайоного суду Одеської області від 21 липня 2025 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів скасувати та ухвалити нове рішення, яким стягнути з ОСОБА_2 щомісячно 5000 гривень або 1/10 розміру від його заробітку (доходу), починаючи з дати звернення до суду із позовом та до досягнення дитиною повноліття, посилаючись на те що, рішення є необґрунтованим, ухваленим при неповноті встановлення обставин, які мають значення для обставин справи.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

(1) Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга вмотивована тим, що пред?являючи вимогу про зміну розміру стягнення аліментів з твердої грошової суми на частку від заробітку (доходу) платника аліментів ОСОБА_2 належним чином не обґрунтувала та не підтвердила належними доказами факт зміни обставин, які мали місце за період з часу ухвалення судом рішення про стягнення аліментів та станом на час звернення до суду з даним позовом. Скаржник посилається, що саме він надавав кошти на оплату додаткових витрат на дитину, проведення сплати суми іншою особою не може слугувати підтвердженням того, що саме ця особа надала свої кошти, на що суд не звернув уваги. Зазначає, що посилання позивача на припинення сплати відповідачем аліментів, не відповідає дійсності. Твердження, що позивачем надано належні та допустимі докази, які б свідчили про збільшення її витрат на утримання дитини та погіршення її матеріального стану є безпідставним. Позивачка не вказала також чи працює вона, не додала доказів розміру своїх доходів. Хвороба дитини, на яку посилається позивач носить короткостроковий характер, а не є стійким розладом функцій організму, який призводить до обмеження життєдіяльності дитини.

Посилається, що згідно з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 04 березня 2020 року у справі № 682/3112/18, зокрема зміна законодавцем мінімального розміру аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів на одну дитину, не є підставою для зміни розміру аліментів відповідно до статті 192 СК України, але є підставою для зміни мінімального розміру аліментів, зазначених у виконавчому листі у процедурі виконання та стягнення аліментів, та враховується під час визначення фактичної суми аліментів або заборгованості.

Крім того, позивач не довела належними та допустимими доказами обставини щодо зміни матеріального або сімейного стану сторін, стану здоров?я дитини, інших змін, які на підставі ст.192 СК України, є підставою для зміни способу стягнення аліментів.

Твердження того, що ОСОБА_2 військовослужбовець, не є безумовною підставою одноособово утримувати дитину.

Зазначає, що відповідач має заборгованість перед АТ КБ «ПриватБанк», АТ «ТАСКОМБАНК». Зазначає, що з 28.10.2023 року власником гаражу, який належав ОСОБА_2 стала ОСОБА_1 , також зазначає, що рух коштів на рахунках позивачки не підтверджений їх цільовим призначенням.

(2) Позиція інших учасників справи

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 22.08.2025 року ОСОБА_1 роз`яснювалось право подання до апеляційного суду відзиву на апеляційну скаргу.

ОСОБА_2 копію ухвали про відкриття провадження отримав 05.11.2025 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

ОСОБА_1 копію апеляційної скарги та копію ухвали про відкриття провадження отримала 28.10.2025 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Від позивача ОСОБА_1 надійшла заява про розгляд справи без її участі, просить рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 18.12.2025 року, яка занесена до протоколу судового засідання, задоволено клопотання ОСОБА_2 про долучення доказів, а саме долучено до матеріалів справи довідку про доходи ОСОБА_2 від 16.12.2025 року № 457/13/784.

ОСОБА_2 в судовому засіданні 18.12.2025 року доводи апеляційної скарги підтримав.

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступного.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Задовольняючі позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 "Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів", ст. 183 "Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини", ст. 184 "Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі").

Суд першої інстанції зазначив, що доказів наявності на утриманні відповідача інших дітей та нотаріально посвідченого договору про врегулювання сторонами аліментних відносин суду не надано. Наявність боргових зобов`язань у відповідача не впливає на його обов`язок утримувати свою дитину. Також, суду не надано доказів, що гараж передано відповідачем позивачці в рахунок сплати аліментів. Враховуючи вищевикладене, з огляду на встановлені судом обставини, аналізуючи надані суду докази, суд дійшов висновку, що визначений рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 18.01.2018 року спосіб стягнення аліментів необхідно змінити.

Проаналізувавши встановлені судом першої інстанції обставини у справі, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що сторони є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим Другим Приморським Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Ізмаїл Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області.

Рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 18.01.2018 року вирішено стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти щомісячно у розмірі 1500,00 грн, починаючи з 17.10.2017 року до 29.03.2029 року. Рішення суду набрало чинності 20.02.2018 року.

Згідно довідки АТ КБ «ПриватБанк» від 10.07.2025 року ОСОБА_2 станом на 10.07.2025 року має заборгованість перед банком АТ КБ «ПриватБанк» у розмірі 80268,10 грн.

Відповідно до довідки АТ «ТАСКОМБАНК» від 10.07.2025 року ОСОБА_2 станом на 10.07.2025 року має заборгованість перед банком АТ «ТАСКОМБАНК» у розмірі 44800,00 грн.

Згідно з виписки по картковому рахунку від 10.07.2025 року в АТ «ОщадБанк» ОСОБА_2 має рахунок з кредитним лімітом 35429,12 грн, доступна сума 5,52 грн.

Відповідно до довідки Громадського об`єднання автолюбителів №6 «Консервщик» від 05.07.2025 року №1/7/25 ОСОБА_2 в період з 05.09.2015 року до 28.10.2023 року являвся членом кооперативу та власником гаражу № НОМЕР_2 за адресою: АДРЕСА_1 , згідно Протоколу №55 від 05.09.2015 року та Протоколу №48 від 28.10.2023 року. З 28.10.2023 року по теперішній час членом ГОА №6 «Консервщик» та власником гаражу № НОМЕР_2 являється ОСОБА_1 згідно Протоколу № 48 від 28.10.2023 року.

Згідно Виписки по картковому рахунку в АТ «Укрсімбанк» ОСОБА_1 за 2024 рік знято 138234,63 грн.

Згідно Виписки по картковому рахунку в АТ «Райффайзен Банк» ОСОБА_1 за 2024 рік знято 79923,00 грн.

Згідно з актів про надання медичних послуг ТОВ «Смартлаб» ОСОБА_3 було сплачено вартість послуг 08.08.2024 року у розмірі 5335,50 грн, 05.09.2024 року у розмірі 268,00 грн, 26.11.2024 року у розмірі 283,50 грн, 30.11.2024 року у розмірі 487,50 грн, 11.12.2024 року у розмірі 487,50 грн, 20.12.2024 року у розмірі 487,50 грн.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (частина друга статті 51 Конституції України) і закріплюється в сімейному законодавстві, зокрема статтею 180 СК України на батьків покладено обов`язок по утриманню дитини до досягнення нею повноліття.

Відповідно до положень статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.

За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (абзац другий частини третьої статті 181 СК України).

Аналіз положень статті 192 СК України свідчить про те, що зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Аналогічні правові виснов ки викладено у постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143 цс 13 і ця судова практика є незмінною.

Згідно з частиною першою статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.

У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що відповідно до статті 192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Отже, враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Таким чином, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, дозволяє йому утримувати дитину, він може збільшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням зміни матеріального становища платника аліментів є зміна доходів, витрат, активів тощо. Таким чином, особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів.

Згідно зі статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Визначаючи розмір аліментів на утримання дитини, суд зобов`язаний врахувати всі обставини, зазначені в частині першій статті 182 СК України: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція про права дитини), держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Звертаючись до суду з позовом про зміну способу стягнення аліментів, позивач визначила способом стягнення аліментів їх присудження у частці від доходу батька, в обґрунтування зазначивши, що аліменти, які стягуються з відповідача у розмірі 1500 грн, в умовах збільшення рівня цін та прожиткового мінімуму на дитину, недостатньо для матеріального утримання неповнолітньої доньки, що ставить позивача у скрутне матеріальне становище. Відповідач отримує стабільне грошове забезпечення як військовослужбовець, має задовільний стан здоров`я, не має інших дітей та непрацездатних членів сім`ї.

За своєю суттю аліменти - це кошти, покликані забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку.

З урахуванням обставин цієї справи суд першої інстанції, правильно встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, оцінивши докази у їх сукупності, зокрема відсутність доказів, що на утриманні відповідача перебувають інші діти, покращення матеріального стану відповідача з часу ухвалення рішення суду від 18.01.2018 року про стягнення з нього аліментів на утримання дитини, визначений судом розмір аліментів в сумі 1500 гривень є недостатнім для забезпечення належного утримання дитини та її гармонійного розвитку дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для зміни способу стягнення аліментів.

Доводи відповідача про наявність у нього кредитної заборгованості апеляційний суд оцінює критично, оскільки вказані обставини не звільняють відповідача від обов`язку належного утримання дитини і не спростовує висновків суду першої інстанції про можливості відповідача сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі, що підтверджується, зокрема, наданою відповідачем суду апеляційної інстанції довідкою про доходи.

Встановлено та підтверджується матеріалами справи, що позивач проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_3 (на фінансовому забезпечені у військовій частин НОМЕР_4 ) та за період з січня 2025 року по грудень 2025 року включно загальна сума фактично отриманого доходу ОСОБА_2 (за винятком утримань) складає 561762,75 грн.

Посилання скаржника на те, що згідно з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 04 березня 2020 року у справі № 682/3112/18, зокрема, зміна законодавцем мінімального розміру аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів на одну дитину, не є підставою для зміни розміру аліментів відповідно до статті 192 СК України, але є підставою для зміни мінімального розміру аліментів, зазначених у виконавчому листі у процедурі виконання та стягнення аліментів, та враховується під час визначення фактичної суми аліментів або заборгованості, не заслуговують на увагу, оскільки вказані обставини позивачем не заперечувалися і цей мінімально гарантований розмір аліментів на дитину визначений законом.

Посилання на те, що хвороба дитини носить короткостроковий характер, а не є стійким розладом функцій організму, який призводить до обмеження життєдіяльності дитини, не свідчать про відсутність у дитини потреби в лікуванні.

Посилання скаржника на те, що позивачка не вказала чи працює вона, не додала доказів розміру своїх доходів, колегія суддів відхиляє як безпідставні. Апеляційний суд враховує, що передбачені ст. 182 СК України норми не вимагають надання детального розрахунку всіх витрат на дітей, а передбачають оцінку сукупності доказів у справі, у тому числі майнового становища платника аліментів.

Крім того, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що ОСОБА_2 не надано доказів, що гараж передано відповідачем позивачці в рахунок сплати аліментів.

Ураховуючи викладені обставини колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для зміни способу стягнення аліментів.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

В апеляційній скарзі не наведено ніяких нових обставин та не надано нових доказів, що давали б апеляційному суду підстави для проведення переоцінки обставин та висновків, зроблених судом першої інстанції у своєму рішенні.

Щодо суті апеляційної скарги

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням вимог матеріального та процесуального права.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, тому відповідно до ст. 375 ЦПК України апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Щодо судових витрат

Оскільки апеляційна скарга залишена без задоволення, то судові витрати понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, 384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів,

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 21 липня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 24 грудня 2025 року.

Головуючий В.А. Коновалова

Судді Ю.П. Лозко

О.Ю. Карташов