КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер апеляційного провадження: 22-ц/824/455/2025
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2025 року м. Київ

Справа № 758/1103/23

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді-доповідача Ящук Т.І.,

суддів Кирилюк Г.М., Рейнарт І.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Подільського районного суду міста Києва від 14 листопада 2023 року, ухвалене у складі судді Скрипник О.Г.,

у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив:

У січні 2023 року позивач ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернувся до Подільського районного суду міста Києва з позовом до відповідача ОСОБА_1 , в якому просив стягнути з неї на свою користь заборгованість за кредитним договором у розмірі 38 887,90 грн, з яких 13 772,65 грн - заборгованість за тілом кредиту, 25 165,25 грн - за нарахованими відсотками.

В обґрунтування позову зазначив, що 17 червня 2020 року між ТОВ «Файна Готівка» та відповідачем було укладено договір про надання коштів у позику, у тому числі і на умовах фінансового кредиту, №390952, відповідно до умов якого позичальник надав відповідачу позику на загальну суму 15 000 грн., строком на 12 місяців зі сплатою 183% річних від суми кредиту в розрахунку 1,20% на добу.

04 вересня 2020 року між ТОВ «Файна Готівка» та ТОВ «ФК «Центр Фінансових Рішень» укладено договір про відступлення права вимоги №20200904-1, відповідно до умов якого ТОВ «Файна Готівка» передає (відступає) ТОВ «ФК «Центр Фінансових Рішень» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Центр Фінансових Рішень» приймає належні ТОВ «Файна Готівка» права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників.

29 грудня 2021 року між ТОВ «ФК «Центр Фінансових Рішень» та позивачем був укладений договір відступлення прав вимоги № 20211229, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Центр Фінансових Рішень» передає (відступає) позивачу за плату належні йому права вимоги, а позивач приймає належні ТОВ «ФК «Центр Фінансових Рішень» права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників.

Відповідно до Реєстру боржників від 29 грудня 2021 року до договору відступлення прав вимоги № 20211229 від 29.12.2021, позивач набув права грошової вимоги до відповідача на суму 38 887,90 грн., з яких: заборгованість за основною сумою боргу в розмірі 13 722,65 грн., 25 165,25 грн. - сума заборгованості за щомісячними відсотками.

Позикодавець свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, а відповідач кредит та відсотки за кредитом у повному обсязі не сплачує, що стало підставою для звернення до суду з цим позовом для захисту своїх прав та інтересів.

Рішенням Подільського районного суду міста Києва від 14 листопада 2023 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за кредитним договором № 390952 від 17 червня 2020 року в розмірі 38 887,90 грн та витрати по сплаті судового збору в сумі 2684 грн.

Не погодившись з рішенням, відповідач ОСОБА_1 звернулася з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити частково, стягнувши з неї на користь позивача заборгованість за кредитним договором у розмірі 15 000 грн.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що ТОВ «Файна готівка» не мала права укладати з нею кредитний договір, оскільки ліцензія на провадження господарської діяльності з надання фінансових послуг була анульована розпорядженням Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, від 02 червня 2020 р року № 1112.

Зауважує, що відповідно до пункту 3.6. Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою Національного банку України від 10 травня 2007 р. № 168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача тощо) або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, унесення до нього змін, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на укладення кредитного договору тощо).

Зазначає, що нараховані відсотки є надмірними, а також те, що позивач не надав доказів про направлення відповідачу повідомлення про відступлення права вимоги.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» - Ревунов Р.О. просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, рішення суду першої інстанції - без змін.

Зазначає, що умови кредитного договору були погоджені сторонами в момент його укладення, відповідач прийняла умови кредитування, проте порушила зобов`язання з повернення кредиту, тому суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального права і встановив фактичні обставини справи.

Доводи апеляційної скарги в частині неможливості ТОВ «Файна готівка» укладати кредитний договір у зв`язку із анулюванням ліцензії вважає необґрунтованими, оскільки Товариство втратило ліцензію на надання гарантій та поручительств, що жодним чином не впливало на його здатність укладати кредитний договір з відповідачем.

Посилання відповідача на пункт 3.6. Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту вважає необґрунтованим, оскільки ці Правила втратили чинність 10 червня 2017 року.

Посилається на те, що кредитний договір є правомірним, доказів на спростування презумпції правомірності правочину та визнання його недійсним відповідач не надала, а встановлення обставин недійсності договору виходить за межі цього судового розгляду, оскільки відповідної вимоги не заявлено.

Відповідно до частини першої статті 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Справу розглянуто апеляційним судом відповідно до статті 369 ЦПК України в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без повідомлення учасників справи.

З`ясувавши обставини справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Звертаючись до суду з цим позовом, позивач стверджував, що 17 червня 2020 року між ТОВ «Файна Готівка» та відповідачем було укладено договір про надання коштів у позику, у тому числі і на умовах фінансового кредиту, № 390952, відповідно до умов якого позичальник надав відповідачу позику на загальну суму 16 500 грн., строком на 12 місяців зі сплатою 183% річних від суми кредиту в розрахунку 1,20 % на добу, проте відповідач не виконала взяті на себе зобов`язання, оскільки не повернула кошти.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що у відповідача виникла заборгованість перед ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за договором про надання коштів у позику, у тому числі і на умовах фінансового кредиту, №390952 року від 17.06.2020 року, в розмірі 38 887,90 грн., з яких: заборгованість за основною сумою боргу в розмірі 13 722,65 грн., 25 165,25 грн. - сума заборгованості за щомісячними відсотками. На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов`язань і заборгованість за договорами не погашає.

З висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог в частині стягнення суми кредиту ( тіла кредиту) колегія суддів погоджується, вважає його законним та обґрунтованим, проте з висновком суду в частині розміру нарахованих позивачем відсотків колегія суддів частково не погоджується.

З матеріалів справи вбачається, що 17 червня 2020 року між ТОВ «Файна Готівка» та відповідачем було укладено договір про надання коштів у позику, у тому числі і на умовах фінансового кредиту, № 390952, відповідно до умов якого позичальник надав відповідачу позику на загальну суму 16 500 грн., строком на 12 місяців зі сплатою 183% річних від суми кредиту в розрахунку 1,20 % на добу.

За пунктом 1.1. договору від 17 червня 2020 р. № 390952 кредитодавець надає позичальнику в кредит грошові кошти (кредит) в сумі 16 500 грн на споживчі потреби, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки кредитодавцю відповідно до умов, зазначених у договорі.

Пункт 1.2. договору передбачав, що сума кредиту надається у безготівковій формі шляхом їх перерахування Кредитодавцем зі свого поточного рахунку, а саме 15 000 грн на карту Позичальника № НОМЕР_1 , емітовану банком України.

Згідно з пунктом 1.3. Договору за надання кредиту Позичальник зобов`язаний сплатити Кредитодавцю комісію у розмірі 1500 грн. Позичальник доручає кредитодавцю утримати розмір зазначеної комісії із суми кредиту, що підлягає наданню позичальнику на платіжну картку в момент такого надання. Тобто, на платіжну картку позичальника зараховується сума кредиту за вирахуванням зазначеної комісії, що становить 15 000 грн.

Відповідно до пункту 2.1. Договору перебіг строку кредиту розпочинається з моменту (дати) підписання цього Договору і перерахування коштів Кредитодавцем за реквізитами, вказаними в пункті 1.2. Договору.

Згідно з пунктом 2.2. Договору за користування кредитом позичальник сплачує кредитодавцю 0,50% за день від суми кредиту.

Пунктом 2.3. Договору сторони узгодили, що нарахування відсотків за користування кредитом здійснюється з дати, зазначеної в пункті 1.7. у межах строку надання кредиту, за фактичну кількість календарних днів користування кредитом, виходячи із фактичної кількості днів у місяці та в році, тобто за методом «факт/факт».

За пунктом 2.5. договору позичальник зобов`язаний повернути суму кредиту та відсотки, нараховані за користування кредитом, частинами в сумі і протягом строків, визначених у графіку платежів, який є невід`ємною частиною цього договору і подається в додатку № 1.

04 вересня 2020 року між ТОВ «Файна Готівка» та ТОВ «ФК «Центр Фінансових Рішень» укладено договір про відступлення права вимоги №20200904-1, відповідно до умов якого ТОВ «Файна Готівка» передає (відступає) ТОВ «ФК «Центр Фінансових Рішень» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Центр Фінансових Рішень» приймає належні ТОВ «Файна Готівка» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників.

29 грудня 2021 року між ТОВ «ФК «Центр Фінансових Рішень» та позивачем був укладений договір відступлення прав вимоги № 20211229, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Центр Фінансових Рішень» передає (відступає) позивачу за плату належні йому права вимоги, а позивач приймає належні ТОВ «ФК «Центр Фінансових Рішень» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників.

Відповідно до Реєстру боржників від 29 грудня 2021 року до договору відступлення прав вимоги № 20211229 від 29.12.2021, позивач набув права грошової вимоги до відповідача на суму 38 887,90 грн., з яких: заборгованість за основною сумою боргу в розмірі 13 722,65 грн., 25 165,25 грн. - сума заборгованості за щомісячними відсотками.

Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (ч. 1 ст. 634 ЦК України).

Статтею 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.

Згідно з ч.2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно з ст. ст. 526, 530, 610, ч.1 ст. 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Статтею 1048 ЦК України встановлено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Згідно із ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірах та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Отже, суд першої інстанції обґрунтовано вважав доведеним, що 17 червня 2020 року між ТОВ «Файна Готівка» та ОСОБА_1 виникли договірні відносини щодо користування кредитними коштами, оскільки відповідач поставила власноручний підпис у кредитному договорі та у графіку платежів, чим засвідчила своє волевиявлення. Проти факту укладення кредитного договору відповідач не заперечувала.

Згідно з власноручно підписаним ОСОБА_1 графіком платежів, кредит видано на період з 17 червня 2020 року по 17 червня 2021 року, сума кредиту - 15 000 грн., у графіку розрахована щомісячна сума тіла кредиту та процентів, які підлягають сплаті. Загальна сума нарахованих процентів за користування кредитом, у випадку погашення кредиту згідно з графіком, становить 30 112 грн. 50 коп.

Згідно з заявою ОСОБА_1 , підписаною нею власноручно, відповідач вказала номер карткового рахунку, на який слід перерахувати суму кредиту ( а.с. 11).

Таким чином, факт видачі ОСОБА_1 кредитних коштів підтверджений належними доказами.

Доводи апеляційної скарги щодо відсутності у ТОВ «Файна готівка» права на укладення кредитного договору з огляду на прийняття Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, розпорядження про анулювання ліцензії на провадження господарської діяльності з надання фінансових послуг, колегія суддів відхиляє, оскільки відповідач підписала умови договору та графік платежів, договір є чинний і відповідач не надала рішення суду, яке набрало законної сили і яким визнано цей договір недійсним чи неукладеним.

Доводи апеляційної скарги, що стосуються невідповідності умов договору вимогам пункту 3.6. Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою Національного банку України від 10 травня 2007 р. № 168, установлення платежів, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь чи які він вчиняє, колегія суддів відхиляє і погоджується із запереченнями позивача у цій частині, оскільки зазначений нормативно-правовий акт втратив чинність з 10 червня 2017 року на підставі пункту 2 постанови Правління Національного Банку України від 08 червня 2017 р. № 49 «Про затвердження Правил розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит», тоді як кредитний договір був укладений 17 червня 2020 року.

Доводи відповідача щодо непомірно великої відсоткової ставки за користування кредитом колегія суддів відхиляє, оскільки стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину, згідно з яким правочин є дійсним, якщо його недійсність не встановлена законом або судом.

Як вбачається з власноручно підписаного ОСОБА_1 графіку платежів, вона була обізнана як з відсотковою ставкою, так і з сумою процентів у грошовому виразі, що мають бути сплачені нею протягом одного року користування кредитними коштами, у графіку була розрахована щомісячна сума тіла кредиту та процентів, які підлягають сплаті.

З позовом про визнання недійсними окремих положень кредитного договору, які регулюють умови нарахування та сплати відсотків за користування кредитним коштами, відповідач до суду не зверталася, отже відповідні доводи є необґрунтовані.

Відносно доводів апеляційної скарги про ненаправлення позивачем на адресу відповідача повідомлення про відступлення права вимоги, то апеляційний суд зазначає, що зазначена обставина не впливає на зміст та обсяг зобов`язань, які взяла на себе відповідач, уклавши кредитний договір.

Відповідно до ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Враховуючи, що ОСОБА_1 не надано доказів виконання свого обов`язку первісному кредитору, зазначені заперечення не можуть бути прийняті до уваги.

Разом з тим, колегія суддів частково погоджується з доводами апеляційної скарги відповідача щодо надмірної суми нарахованих відсотків, оскільки суд першої інстанції не звернув увагу на помилковість розрахунку заборгованості в частині нарахованих відсотків за користування кредитними коштами.

Звертаючись до суду з позовом, позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в загальному розмірі 38 887,90 грн, з яких заборгованість за тілом кредиту складає 13 722,65 грн.

Відповідно до наданого позивачам розрахунку заборгованості, станом на 04 вересня 2020 року залишок непогашеного кредиту становить суму 13 722 грн. 65 коп., а несплачених відсотків - 1485 грн. Враховуючи відсутність сплачених сум на погашення кредиту до завершення строку кредитування, сума кредиту, на яку мали бути нараховані відсотки за користування кредитом, становить 13 722 грн. 65 коп.

Проте, з розрахунку заборгованості вбачається, що при нарахуванні відсотків за користування кредитними коштами, кредитодавець нараховував відсотки на загальну суму виданого кредиту - 16 500 грн, внаслідок чого неправильно визначив суму заборгованості за відсотками. Зокрема, як зазначено у розрахунку, сума відсотків за 30 днів складає 2475 грн., тобто: 16 500 грн. х 0,5% = 82 грн. 50 коп., 82 грн. 50 коп. х 30 = 2475 грн. Вказаний розрахунок неможливо визнати обґрунтованим, оскільки сума непогашеного кредиту у вказаний в розрахунку заборгованості період зменшилась до 13 722 грн. 65 коп.

Враховуючи, що станом на 04 вересня 2020 року у відповідача вже існувала заборгованість за відсотками в розмірі 1485 грн., а відсотки за користування кредитом підлягають нарахуванню в межах строку кредитування, тобто за період з 05 вересня 2020 року по 17 червня 2020 року, то сума нарахованих відсотків за цей період становить : 13 722 грн. 65 коп. х 0,5% х 286 днів = 19 622 грн. 46 коп. Отже, загальний розмір відсотків, що підлягають стягненню з відповідача, складає 21 107,46 грн = 19 622,46 грн. + 1485 грн.

Згідно з частиною першою статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно з ч.4 ст. 376 ЦПК України, зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржуване рішення підлягає зміні в частині розміру відсотків за користування кредитом, зменшенні нарахованої суми відсотків із 25 162 грн. 25 коп. до 21 107 грн. 46 коп.

Таким чином, загальна сума заборгованості, що підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» становить суму : 13 722 грн. 65 коп. ( кредит) + 21 107 грн. 46 коп. (відсотки) = 34 830 грн. 11 коп.

Відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи, що позов підлягає задоволенню частково, на 89,6 % від заявленої до стягнення суми (38 887,90 грн)., то сума судового збору, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, також підлягає зменшенню, пропорційної до суми задоволених позовних вимог, тобто до суми : 2684 х 89,6% = 2404 грн. 86 коп.

Керуючись ст. ст. 268, 367, 368, 374 - 376, 381 - 383 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Подільського районного суду міста Києва від 14 листопада 2023 року - змінити в частині розміру відсотків за користування кредитними коштами, у зв`язку з чим викласти резолютивну частину рішення суду в наступній редакції:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за кредитним договором від 17 червня 2020 р. № 390952 у розмірі 34 830 (тридцять чотири тисячі вісімсот тридцять) грн. 11 коп. та витрати по сплаті судового збору в сумі 2404 грн. 86 коп.

В іншій частині позову - відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, за винятком випадків, передбачених пунктом 2 частиною третьою статті 389 ЦПК України.

Суддя - доповідач: Ящук Т.І.

Судді: Кирилюк Г. М.

Рейнарт І. М.