Справа №289/1845/24 Головуючий у 1-й інст.
Категорія 82 Доповідач Коломієць О. С.
У Х В А Л А

29 грудня 2025 року Житомирський апеляційний суд у складі судді Коломієць О.С., вирішуючи питання провідвід колегії суддів у складі головуючого судді Павицької Т.М., суддів: Шевчук А.М., Григорусь Н.Й., заявлений ОСОБА_1 у цивільній справі №289/1845/24 за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Житомиробленерго» про визнання незаконними дій по припиненню надання електропостачання, зобов`язання відновити електропостачання, стягнення матеріальної та моральної шкоди та за позовом акціонерного товариства «Житомиробленерго» до ОСОБА_1 про стягнення вартості електричної енергії не облікованої внаслідок порушення правил роздрібного ринку електричної енергії та матеріальної шкоди ,

в с т а н о в и в :

У провадженні Житомирського апеляційного суду перебуває цивільна справа №289/1845/24 за апеляційною скаргою представника акціонерного товариства «Житомиробленерго» Ровненко С.М. на рішення Коростишівського районного суду Житомирської області від 24 червня 2025 року.

11 грудня 2025 року від ОСОБА_1 надійшла заява про відвід колегії суддів у складі головуючого судді Павицької Т.М., суддів: Шевчук А.М., Григорусь Н.Й. В обґрунтування заяви зазначає, що ухвалою Житомирського апеляційного суду від 29 липня 2025 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою представника акціонерного товариства «Житомиробленерго» Ровненко С.М. на рішення Коростишівського районного суду Житомирської області від 24 червня 2025 року. Разом з тим, відкриваючи провадження у справі, суд не мав доказів обрання ОСОБА_2 керівником АТ «Житомиробленерго», не знаючи його зразка підпису, не маючи відомостей з органу реєстрації, не маючи наказу про призначення на посаду та договору, укладеного між товариством та керівником, не може вважатися довіреність будь-якого представника відповідача в суді законною, тобто не може вважатися ОСОБА_3 законним уповноваженим представником відповідача. Отже суд розглянув матеріали справи виключно на основі необґрунтованої довіри до відповідача, виявив особисту зацікавленість у результатах справи, виступив стороною по справі. Головуючий суддя по справі зловживала посадою, використала посаду на користь відповідача, в результаті чого АТ «Житомиробленерго», як сторона по справі отримало перевагу, що свідчить про корумповану складову таких дій.

Ухвалою Житомирського апеляційного суду від 12 грудня 2025 року заявлений скаржником відвід визнано необґрунтованим, передано цивільну справу №289/1845/24 для вирішення питання про відвід на розгляд судді визначеному в порядку частиною 1 статті 33 ЦПК України.

Перевіривши доводи заяви про відвід колегії суддів, вважаю, що підстав для задоволення відводу немає.

Положеннями статей 36, 37, 39 ЦПК України передбачені підстави для відводу та самовідводу суддів.

Відповідно до приписів пункту 5 частини 1 статті 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Частиною 4 статті 39 ЦПК України передбачено, що встановлення обставин, вказаних у пунктах 1-4 частини першої статті 36 цього Кодексу, статті 37 цього Кодексу, звільняє заявника від обов`язку надання інших доказів упередженості судді для цілей відводу.

Отже, аналіз змісту вказаної норми свідчить про те, що, заявляючи відвід на підставі пункту 5 частини 1 статті 36 ЦПК України, учасник справи зобов`язаний надати докази щодо наявності обставин, які викликають сумнів в неупередженості та об`єктивності судді або заінтересованості суддів у результаті розгляду справи.

Однак, на підтвердження вказаних обставин заявником не наведено жодного доказу, на підставі якого можна було б зробити висновок про упередженість та необ`єктивність колегії суддів.

У частині четвертій статті 10 ЦПК України та статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України (далі - Конвенція), та практику ЄСПЛ як джерело права.

У рішенні ЄСПЛ у справі «Білуха проти України» (№33949/02, § 49-52, від 09 листопада 2006 року) зазначено, що наявність безсторонності відповідно до пункту першого статті 6 Конвенції повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд, як такий, та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, допоки не надано доказів протилежного. Стосовно об`єктивного критерію, то це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими.

Суд, оцінюючи, чи наявні підстави для відводу за суб`єктивним критерієм, констатує, що не встановлено будь-які підстави стверджувати, що колегія суддів у складі головуючого судді Павицької Т.М., суддів: Шевчук А.М., Григорусь Н.Й. мали та виявляли особисту упередженість під час розгляду цієї справи. Презумпція особистої неупередженості судді діє, допоки не з`являться докази на користь протилежного. Доказів протилежного заявником не надано й судом не встановлено.

За об`єктивним критерієм судом підлягає з`ясуванню, чи існують факти, які можна встановити та які можуть ставити під сумнів безсторонність судді. Вирішальним у цьому є те, чи є побоювання учасників справи щодо відсутності безсторонності у певного судді об`єктивно підтвердженими.

Зі змісту заяви ОСОБА_1 про відвід вбачається, що вона не погоджується із ухвалою Житомирського апеляційного суду від 29.07.2025 про відкриття провадження по даній цивільній справі.

Разом з тим, вказані доводи не можуть бути підставою для відводу, оскільки згідно з частиною 4 статті 36 ЦПК України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Необґрунтоване усунення судді від участі у розгляді певної справи є порушенням права на справедливий суд, так само як і задоволення необґрунтованої заяви про відвід судді.

Враховуючи наведене і приймаючи до уваги, що заявник обґрунтовує свою заяву про упередженість та необ`єктивність суддів на не підтверджених жодними належними та допустимими доказами припущеннях, які не можуть бути підставою для відводу суддів, а дійсних обставин для задоволення відводу або самовідводу не встановлено, суддя приходить до висновку, що заявлені підстави для відводу суддів не ґрунтуються на законі та є безпідставними, а тому задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. 36, 39, 40, 381 ЦПК України, суддя

п о с т а н о в и в :

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід колегії суддів у складі головуючого судді Павицької Т.М., суддів: Шевчук А.М., Григорусь Н.Й. у справі № 289/1845/24 відмовити.

Цивільну справу №289/1845/24 передати для продовження розгляду в складі колегії суддів, визначеної протоколом автоматизованого розподілу судової справи від 25 липня 2025 року.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя: О.С. Коломієць