Справа № 703/1166/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 грудня 2025 року м. Сміла

Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Криви Ю.В.,

секретаря судового засідання Холодняк Л.П.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача адвоката Орленка В.В.,

відповідача ОСОБА_2 ,

представника відповідача адвоката Ковбаси С.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сміла в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення злочину, -

встановив:

До Смілянського міськрайонного суду Черкаської області звернувся адвокат Орленко В.В. в інтересах позивача ОСОБА_1 із позовом до ОСОБА_2 , в якому просить стягнути з останнього на користь позивача 293 345,48 грн у відшкодування майнової шкоди, завданої злочином, 200 000,00 грн у відшкодування моральної шкоди, завданої злочином та понесені позивачем судові витрати.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що ОСОБА_1 в 2017 2018 роках являвся власником автомобіля марки VW PASSAT, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

ОСОБА_2 , 10.06.2017 приблизно о 22.50, керуючи автомобілем «Volkswagen Passat», реєстраційний номер НОМЕР_1 (який належав позивачу) та рухаючись по автодорозі Золотоноша-Черкаси-Сміла-Умань в селі Ротмістрівка Смілянського району Черкаської області у напрямку м. Сміла Черкаської області, в порушення вимог пунктів 2.3 б), 12.3 та 13.1 Правил дорожнього руху України не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою та відповідно не реагував на її зміну, а тому у момент виникнення перешкоди для його руху, яку він об`єктивно спроможний був виявити, у вигляді причепа «ПТС-4», реєстраційний номер НОМЕР_2 , що буксирувався трактором «Class Arion 640С», реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_3 , що рухався попереду по смузі його руху у попутному напрямку, вчасно не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки свого транспортного засобу та не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого, навпроти будинку АДРЕСА_1 , скоїв наїзд на задню частину вказаного причепа.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля «Volkswagen Passat», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_4 , згідно висновку судово-медичної експертизи № 05-6-02/185 від 14.12.2017, отримав тяжкі тілесні ушкодження, від яких помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у Смілянській міській лікарні.

Порушення правил безпеки дорожнього руху ОСОБА_2 , а саме вимог п.п. 2.3. б), 12.3 та 13.1 Правил дорожнього руху України, знаходиться в причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та настанням наслідків у вигляді спричинення смерті ОСОБА_4 .

Крім того, в результаті вищевказаного злочину, було завдано матеріальної шкоди автомобілю «Volkswagen Passat», реєстраційний номер НОМЕР_1 , власником якого являвся на той час позивач.

Вина ОСОБА_2 в скоєному злочині підтверджується судовими рішеннями у кримінальному провадженні, тобто факт заподіяння шкоди позивачеві внаслідок пошкодження належного йому автомобіля встановлено судовими рішеннями, що набули законної сили і додаткового доказування не потребує.

09.08.2018 автомобіль VW PASSAT, реєстраційний номер НОМЕР_1 на підставі договору та заявки позивача було оглянуто оцінювачем ФОП ОСОБА_5 ОСОБА_6 .

Згідно із Звітом № 1359 про оцінку автомобіля VW PASSAT, реєстраційний номер НОМЕР_1 від 09.08.2018, складеного ФОП ОСОБА_5 , ринкова вартість непошкодженого автомобіля VW PASSAT, реєстраційний номер НОМЕР_1 (до моменту ДТП) складає 470967 грн; вартість відновлювального ремонту автомобіля VW PASSAT, реєстраційний номер НОМЕР_1 з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складових становить: 553490,06 грн; вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля VW PASSAT, реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_1 внаслідок ДТП прирівнюється його ринковій вартості на момент ДТП і складає 470 697,00 грн.

Сторона позивача також посилається на те, що у зв`язку з орфографічними неточностями та описками вказаним експертом 30.01.2023 було складено додаток до звіту № 1359 про оцінку автомобіля VW PASSAT, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який усуває орфографічні неточності та описки у вказаному звіті.

Відповідно до Звіту № 1359/1 від 09.08.2018 про оцінку автомобіля VW PASSAT, реєстраційний номер НОМЕР_1 після ДТП, складеного ФОП ОСОБА_5 , вартість пошкодженого автомобіля VW PASSAT, реєстраційний номер НОМЕР_1 складає 167 621,52 грн.

В подальшому, позивач продав пошкоджений автомобіль. Згідно інформації з сервісного центру згідно договору купівлі-продажу № 5643/2019/1575038 від 20.07.2019, вартість транспортного засобу VW PASSAT, 2013 р.в., ДНЗ НОМЕР_1 , становить 10 000 грн.

Сторона позивача вважає, що відповідач, як особа, що визнана судом винною у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди, в результаті якої заподіяні збитки транспортному засобу позивача, зобов`язаний відшкодувати позивачу майнову шкоду, завдану внаслідок злочину скоєння дорожньо-транспортної пригоди, в результаті якої було пошкоджено транспортний засіб позивача.

При цьому зазначає, що згідно інформації із страхової компанії «Княжа» страхові виплати у зв`язку з пошкодженням автомобіля VW PASSAT, реєстраційний номер НОМЕР_1 не проводилися.

Таким чином, розмір майнової шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з вини відповідача становить 93 345,48 грн, тобто вказана майнова шкода розрахована як різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди згідно висновків у Звітах про оцінку автомобіля позивача, із урахуванням суми коштів, отриманих від реалізації пошкодженого відповідачем автомобіля (470 967,00 грн 167 621,52 грн 10 000 грн.

Окрім того, сторона позивача покликається на те, що позивачу завдано й моральну шкоду, яка полягає у душевних стражданнях, яких позивач зазнав у зв`язку з пошкодження внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з вини відповідача належного йому на праві власності автомобіля, розміру завданого матеріального збитку внаслідок ДТП, який прирівнюється ринковій вартості автомобіля на момент цієї пригоди і складає 470 967,00 грн, неможливістю в подальшому користуватися власним автомобілем як позивачу, так і членам його родини, тобто порушенням їх звичного, повсякденного та комфортного способу життя, необхідності витрачання додаткового часу й зусиль та пошуком грошових коштів на евакуацію пошкодженого відповідачем автомобіля з місця ДТП на стоянку і оплати за послуги стоянки, проведенням оцінки пошкодженого автомобіля, а також байдужим ставленням відповідача до наслідків дорожньо-транспортної пригоди, що сталася з його вини, відсутності елементарних вибачень та будь-яких пропозицій з боку відповідача врегулювати наявний майновий спір в позасудовому порядку, внаслідок такої пасивної поведінки відповідача з метою вирішення спору по суті позивач змушений звернутися до суду з вказаним позовом за захистом порушених майнових прав.

Грошову компенсацію у відшкодування моральної шкоди, завданої позивачу внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з вини відповідача у зв`язку із недотриманням ним Правил дорожнього руху, що встановлено судами всіх інстанцій під час розгляду кримінального провадження про притягнення відповідача до відповідальності за ст. 286 КК України, позивач оцінює у 200 000,00 грн. При визначенні саме такої суми компенсації позивач враховує, що в 2017 році відповідач вже передав йому в якості часткової компенсації заподіяної моральної шкоди в результаті пошкодження автомобіля 2000 доларів США.

Також, сторона позивача зазначає, що у вищевказаному кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_2 позивачем заявлявся цивільний позов про відшкодування йому всієї вартості пошкодженого в ДТП автомобіля, який прирівнюється його ринковій вартості на момент цієї пригоди і складає 470 967,00 грн. В подальшому цивільний позов було виділено для розгляду в порядку цивільного судочинства. Згідно рішення Черкаського апеляційного суду від 09.02.2023 у справі № 703/28/21, «… враховуючи предмет позову, що витрати на відновлювальний ремонт автомобіля позивача перевищують його вартість на момент ДТП, його ремонт є економічно необґрунтованим, а позивачем пошкоджений транспортний засіб проданий третім особам, до винесення судом першої інстанції оскаржуваного рішення, в задоволенні ОСОБА_1 про стягнення з відповідача на користь позивача ринкової вартості автомобіля на момент ДТП в розмірі 470 967,00 грн слід відмовити. Водночас, позивач не позбавлений права на відшкодування різниці між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, шляхом заявлення відповідних позовних вимог та доказування у спосіб визначений законом розміру заподіяної йому від кримінального правопорушення шкоди». Вказує, що у цій позовній заяві ставляться інші позовні вимоги (відшкодування різниці між вартістю транспортного засобу до та після ДТП), ніж ті, які розглядалися судом у справі № 703/28/21 (відшкодування всієї вартості автомобіля), тому у даній справі інший предмет та підстави позову.

Враховуючи викладене, представник позивача звернувся до суду в інтересах ОСОБА_1 із даним позовом та просить його задовольнити.

Ухвалою судді від 17 квітня 2023 року відкрито провадження у даній справі визначено проводити розгляд справи в порядку загального позовного провадження.

16 травня 2023 року від представника відповідача адвоката Ковбаси О.С. надійшов відзив на позовну заяву, узагальнені доводи в якому зводяться до наступного.

Так, сторона відповідача посилається на неналежність та недопустимість звіту № 1359 від 09.08.2018 про оцінку автомобіля та звіту № 1359/1 від 09.08.2018 про оцінку автомобіля після ДТП як доказу завданих матеріальних збитків з огляду на те, що відповідно до ч. 2 ст. 76 ЦПК України доказами є, зокрема, висновки експертів. Відповідно до ч. 1 ст. 102 ЦПК України висновок експерта це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. У відповідності до ч. 5 ст. 106 ЦПК України, у висновку експерта зазначається, що висновок підготовлено для подання до суду, та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. Зі звітів про оцінку автомобіля VW PASSAT, реєстраційний номер НОМЕР_1 вбачається, що оцінка підготовлена не експертом, а спеціалістом Іващенком С.М., якому було доручено проведення такої оцінки фізичною особою-підприємцем ОСОБА_5 , який згідно реєстру атестованих судових експертів не має дійсного свідоцтва на право визначення розміру збитку, завданого власнику транспортного засобу та ін. Окрім того, вказує, що оцінювач ОСОБА_6 взагалі відсутній в Реєстрі атестованих судових експертів. Разом з цим у Звіті в розділі «ВСТУП» зазначено інформацію про об`єкт оцінки; замовника оцінки; мету оцінки. При цьому в графі «мета оцінки» не зазначено, що дана оцінка проводиться з метою пред`явлення її як доказу в судовому процесі під час розгляду цивільного позову ОСОБА_1 . Окрім того, вказує, що оцінщика ОСОБА_6 не попереджалося про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. Враховуючи викладене, з вказаних підстав, сторона відповідача вважає Звіти недопустимими доказами. Окрім того, зазначає, що відповідача 09.08.2018 взагалі не було запрошено на огляд автомобіля Фолькцваген з д.н.з. НОМЕР_1 , який був пошкоджений внаслідок ДТП. Вказує, що у сторони відповідача наявні підстави вважати такий огляд неналежним і таким, що не відповідає фактичним пошкодженням, адже відповідач був позбавлений можливості надати свої заперечення, зауваження та клопотання під час проведення огляду автомобіля на стан його пошкоджень. Окрім того, вказує, що огляд автомобіля проводився у відмінному місці, ніж там, де позивач зобов`язувався його зберігати відповідно до зберігальної розписки.

Окрім того, сторона відповідача посилається на те невідповідність цивільного позову вимогам цивільного процесуального закону з огляду на наступне.

Згідно вимог ст. 175 ЦПК України, позовна заява повинна містити, зокрема, найменування суду першої інстанції, до якого подається заява; зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви. Як стверджує сторона відповідача, у порушення вказаних норм Закону, позивачем невірно зазначено адресу місцезнаходження суду, яку позивач вказав: Черкаська область, м. Сміла, вул. Канарського, 19», тоді як згідно Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань правильна адреса суду значиться як Черкаська область, м. Сміла, вул. П. Орлика, 15. Окрім того, у позові відсутнє посилання на наявність у позивача оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви.

Також, сторона відповідача посилається на наявність сумнівів про належність та допустимість Звіту № 1359 та Звіту № 1359/1 про оцінку автомобіля з пошкодженням автомобіля VW PASSAT, реєстраційний номер НОМЕР_1 , в зв`язку з тим, що про існування Звіту № 1359/1 сторона відповідача дізналась лише на стадії апеляційного перегляду справи № 703/28/21, коли адвокатом Орленком В.В. було заявлено клопотання про долучення доказів, а саме вказаного Звіту. В обґрунтування клопотання на стадії апеляційного перегляду справи, адвокат Орленко В.В, зазначив, що раніше у позивача була відсутня можливість долучити вказані докази, адже частина доказів, зокрема Звіт № 1359/1 знаходився у попереднього адвоката Сівова Ю.Ю., якого було мобілізовано до ЗСУ, однак на думку сторони відповідача, вказані обставини не підтверджуються будь-якими доказами, адже до матеріалів справи не було долучено актів прийому передачі Звіту № 1359/1 від 09.08.2018 адвокату Сівову Ю.Ю. та не долучено доказів мобілізації останнього до ЗСУ.

Окрім того, сторона відповідача посилається на те, що цивільна відповідальність ОСОБА_1 на час дорожньо-транспортної пригоди була застрахована, відтак позивач повинен був звернутися до страхової компанії для компенсації матеріальних збитків автомобілю, однак позивач подав цивільний позов до відповідача.

Позивачем до позову додано довідку зі страхової компанії «Княжа» про те, що за укладеним договором страхування АК-1361626 від 10.11.2016, забезпечений транспортний засіб Вольцваген пассат з д.н.з. НОМЕР_4 станом на 30.01.2023 страхові відшкодування не виплачувались, однак зазначає, що у даному листі невірно зазначено державний номерний знак автомобіля, оскільки правильним є номерний знак НОМЕР_1 .

Окрім того, вказує на неналежність та недопустимість довідки № 31/23/41-92 від 26.01.2023 в якості доказу про те, згідно договору купівлі-продажу № 5643/2019/1575038 від 20.07.2019, вартість транспортного засобу Вольцваген пассат 2013 р.в., д.н.з. НОМЕР_1 становила нібито 10000 грн, однак ці дані спростовуються письмовими поясненнями свідка ОСОБА_7 , який вказав, що автомобіль придбав у ОСОБА_1 за 10 700 доларів США.

Також сторона відповідача вказує на те, що у позові зазначено, що відповідач раніше передав позивачу грошові кошти в сумі, еквівалентній 2000 доларів США, в якості часткової компенсації моральної шкоди, однак стверджує, що вказані кошти були передані в якості компенсації саме матеріальної шкоди.

Окрім того, вказує на необґрунтованість вимог позивача щодо заподіяння йому моральної шкоди.

З урахуванням викладеного, просив у задоволенні позову відмовити.

В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали з підстав, зазначених у позові.

В судовому засіданні відповідач та його представник позовні вимоги не визнали, заперечували проти позову з підстав, зазначених у відзиві.

Також судом були допитані свідки ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_7 та оцінювач ОСОБА_6 .

Так, свідок ОСОБА_7 пояснив він був власником ОСОБА_10 пасат з номерним знаком НОМЕР_1 , придбав вказаний автомобіль у м. Сарни за 10700 доларів і купував машину непошкоджену, у робочому стані. Під час укладення договору купівлі-продажу, власником автомобіля був ОСОБА_1 , договір купівлі-продажу укладався, продавець був по довіреності від Чепа. В договорі зазначалася сума 10700 доларів, самого Чепа він не бачив. Автомобіль був у справному стані, про те, що він був пошкоджений йому не повідомлялося. Він не працює, перепродажем автомобілів не займається. Цей автомобіль не єдиний, який він придбавав. Знайшов автомобіль на Авторіа та купив, потім продав. Перед купівлею автомобіля не звертався за допомогою, щоб перевірити чи не був він пошкоджений. Адвокат Ковбаса дзвонив йому чи можна під`їхати до нього, у них не виходило зустрітися, потім зідзвонилися, на той час він був у м. Києві, тоді вони і зустрілися з адвокатом Ковбасою для написання письмових пояснень, до цього адвоката Ковбасу він не бачив. Одразу після того, як він дізнався, що автомобіль битий, то він відразу його продав. Про те, що автомобіль битий він дізнався від адвоката Ковбаси. Один раз з адвокатом зустрічався. Автомобіль продав через пару місяців, продав по дорученню. На засідання його привіз адвокат, за поїздку компенсацію йому не обіцяли та не платили. В травні 2023 року письмові пояснення він писав, те, що там написано, відповідає дійсності. Чепа він не бачив, тільки знає, що від його імені продавався автомобіль. Договір купівлі-продажу підписував, купував за 10700 доларів, дали інші номерні знаки та вони роз`їхались. Купував автомобіль в липні 2019 року. В договорі було записано що автомобіль продається за дорученням. Примірник договору у нього не залишився. В договорі була зазначена саме сума 10700 доларів США. Йому невідомо, що розрахунки в Україні проводяться в гривні. Документів про отримання коштів у доларах у нього немає. Автомобіль він купив у липні 2019 року, продав автомобіль за 10300 доларів. При продажу автомобіля, яка сума вказана в договорі він не знає, оскільки продавав за дорученням. Яка цифра фігурувала в документах він не знає. Чи отримав Чеп суму за продаж автомобіля 10700 доларів, - не впевнений. Коли користувався транспортним засобом, зауважень до автомобіля не було, автомобіль був відремонтований дуже якісно. На запитання представника відповідача згадав, що не один раз з адвокатом зустрічалися, надавав пояснення, також зідзвонювалися неодноразово. Пояснення Ковбасі надавав 2 чи 3 рази. Всі пояснення були ідентичні. Перший раз зустрічалися у м. Боярка, а другий раз у смт Білогородка Київської області, третій раз також у Білогородці.

Свідок ОСОБА_9 пояснив, що був свідком написання розписки між ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , приблизно у 2017 році, в кінці літа. Кошти передавалися у гаражі на ремонт автомобіля. Ковбаса передавав кошти чоловіку, прізвище якого він не знає. Обстановка була позитивна, ОСОБА_12 передав кошти, чоловік сів в автомобіль і поїхав. Сума коштів була аналогом 2000 доларів, передавав у гривні близько 50000 грн. Пам`ятає, що мова йшла за ремонт автомобіля. Наскільки він зрозумів, мала бути ще одна передача коштів, приблизно стільки ж. В розписці він розписувався. Розмову він чув лише про автомобіль тобто на його ремонт, за моральну шкоду не чув. Адвокату Ковбасі не писав письмові пояснення. Особа ОСОБА_1 йому особисто не знайома, один раз він його бачив, коли передавали кошти у його присутності, у 2017 році. Більше він його не бачив, ніколи не спілкувався. Бачив, як чоловік писав розписку, вказав свої паспортні дані, тому він вирішив, що розписку писав ОСОБА_1 . Мова йшла за пошкоджений автомобіль, сам автомобіль він не бачив, тому не може сказати, чи вистачить цих коштів на ремонт автомобіля, для цього потрібно знати більше детально. Наскільки він зрозумів, що ще має бути сплачена сума, приблизно така ж сума, скільки саме він не знає. Чому в розписці не було зазначено про другий платіж він не знає. Текст розписки не пам`ятає, але пам`ятає, що було відшкодування за автомобіль.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснив, що він був свідком передачі 2000 доларів Чепу від Ковбаси за матеріальні збитки завдані автомобілю. За це Чеп отримав 2000 доларів. Під час передачі ще був присутній ОСОБА_13 , в якій валюті передавалися кошти - не пам`ятає. При передачі грошей обстановка між ОСОБА_11 та ОСОБА_12 була нормальна, змістовна конструктивна бесіда, без явного конфлікту. Чепа раніше в лице знав, особисто не був знайомий. Стверджує, що розписку підписував Чеп. За домовленості про іншу передачу коштів не пам`ятає. Коли саме це було не пам`ятає. Це було до війни. Гроші передавалися за збитки задіяні чоловікові за ремонт автомобіля. Чи була це моральна компенсація не пам`ятає. Письмових пояснень адвокату Ковбасі не надавав. При передачі грошових коштів особисто був присутній. Розписку читав та підписав. Пошкоджений автомобіль він не бачив, лише знає, що фольксваген.

Оцінювач ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснив, що в 2018 році звернувся Чеп з приводу проведення оцінки збитків автомобіля Фольксваген Пассат. Огляд автомобіля проводився в м. Смілі та складений 09.08.2018. До цього звіту також було складено ще один звіт, та була визначена вартість автомобіля в пошкодженому стані, тобто залишків автомобіля. В 2023 році замовник ( ОСОБА_1 ) звернувся щоб йому надали копії звітів та потребувалося виправлення технічних помилок. Помилки були в тому, що дата ДТП відрізнялася на один день та сума збитків прописом була зазначена неправильно, ніж правильна вказана цифрами, це була технічна помилка. Він безпосередньо оглядав автомобіль, у м. Сміла, точної адреси не пам`ятає. Автомобіль був у сильно пошкодженому стані, рухатися автомобіль не міг. При огляді був присутній замовник Чеп, чи був ще хтось він не пам`ятає. При складанні звіту він використовував мережу Інтернет, звідки бралася вартість автомобіля. Для розрахунку збитків використовувалась спеціалізована програма Аудат, яка визначає вартість запчастин для ремонту. Ці джерела використовують всі оцінювачі по Україні. З ФОП ОСОБА_14 він перебуває у трудових відносинах. Він є оцінювачем, та не є експертом, в реєстрі атестованих експертів не перебуває. Має дозволи та знання та проведення таких оцінювань та складанні звітів. Згідно Національного стандарту № 1 Загальні засади оцінки майна, звіт складає оцінювач, а підписує ФОП. ФОП Старинець є судовим експертом. Проводив огляд автомобіля у м. Сміла, на кооперативі, точніше не пам`ятає. Чи був автомобіль на місці, чи його доставляли не пам`ятає, наскільки пам`ятає, автомобіль викотили з гаража. В автомобілі була пошкоджена передня його частина, точніше не пам`ятає, все зазначено у звіті. Автомобіль не був відремонтований, з точки зору як оцінювача, автомобіль не підлягав ремонту. По цьому автомобілю робив 2 звіти. Звіт робив у 2018 році по залишках автомобіля. Процедура огляду наступна: він робить фотофіксацію, складає акт огляду, дефектну відомість, описує всі дані, скаладає калькуляцію, все робиться зазвичай в той самий день. Після повернення на робоче місце робить звіт, який підготовлює, роздруковує та підписує, а потім його підписує ФОП ОСОБА_14 . Для огляду викликаються зацікавлені особи, також викликає винуватця зазвичай, відправляє телеграму. Чи викликав Ковбасу для огляду автомобіля - не пам`ятає, але мав право проводити огляд. Викликати винуватця він не зобов`язаний. Замовник визначається кого викликати. При огляді автомобіля був присутній лише Чеп. Мета оцінки- визначення збитків. Про кримінальну відповідальність його не попереджалося, оскільки не він не є експертом. Звіти рецензуються ФОПом. Дата ДТП це технічна помилка, зазначено 11.06, а було 10.06. Ці дані отримував від замовника. Звіт 1359/1 йде без додатків, оскільки посилається на звіт 1359. Оригінал звіту зазвичай передається клієнту, ніяких документів при передачі не підписується. Копія зберігається у них, термін зберігання не знає, бо це веде ФОП Старинець. У них залишається в електронному вигляді звіти. Наразі дані електронні файли не збереглися, при виготовленні додатку до звіту в 2023 році вони ще були, наразі немає. В 2023 році до них звертався ОСОБА_1 . Його звіти використовуються також в судах в інших справах.

Суд, заслухавши сторони, представників сторін, свідків, оцінювача, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими способами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

За змістом ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно із ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою їх забезпечення.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. ( ст. 5 ЦПК України).

Відповідно до ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно ч.1 та ч.2 ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст.79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Згідно ч.1 ст.80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до ч.1, 5 та 6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що в період з 10.11.2016 по 20.07.2019 за ОСОБА_1 був зареєстрований транспортний засіб марки Volkswagen Passat, 2013 року випуску.

Судом встановлено, що у провадженні Смілянського міськрайонного суду Черкаської області на розгляді перебувало кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_2 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Так, згідно вироку Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 08 липня 2020 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України і призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 роки. Звільнено ОСОБА_2 від відбування призначеного основного та додаткового покарання на підставі п. «є» ст. 1 ЗУ «Про амністію у 2016 році». Стягнуто з ОСОБА_2 на користь потерпілого ОСОБА_15 228673,69 грн на відшкодування матеріальної шкоди та 1200 грн на відшкодування витрат на правову допомогу адвоката. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь цивільного позивача ОСОБА_1 470 967 грн на відшкодування матеріальної шкоди та 2000 грн на відшкодування витрат за проведення експертизи. Вирішено питання судових витрат та речових доказів.

Згідно вказаного вироку суду ОСОБА_2 визнано винуватим у тому, що він 10 червня 2017 року близько 22.50 год., керуючи автомобілем «Volkswagen Passat», реєстраційний номер НОМЕР_1 та рухаючись по автодорозі Золотоноша-Черкаси-Сміла-Умань в селі Ротмістрівка Смілянського району Черкаської області у напрямку міста Сміла Черкаської області, в порушення пунктів 2.3. б), 12.3 та 13.1 Правил дорожнього руху України не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою та відповідно не реагував на її зміну, а тому у момент виникнення перешкоди для його руху, яку він об`єктивно спроможний був виявити, у вигляді причеп «ПТС-4», реєстраційний номер НОМЕР_2 , що буксировався трактором «Class Arion 640С», реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_3 , що рухався попереду по смузі його руху у попутному напрямку, вчасно не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки свого транспортного засобу та не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого, навпроти домоволодіння АДРЕСА_1 , скоїв наїзд на задню частину вказаного причепа. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля «Volkswagen Passat», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_4 , згідно висновку судово-медичної експертизи № 05-6-02/185 від 14 грудня 2017 року отримав тяжкі тілесні ушкодження, від яких помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у Смілянській міській лікарні. Порушення правил безпеки дорожнього руху ОСОБА_2 , а саме вимог п.п. 2.3. б), 12.3, 13.1 Правил дорожнього руху України, знаходяться в причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та настанням наслідків у вигляді спричинення смерті ОСОБА_4 .

Вироком Черкаського апеляційного суду від 22 грудня 2020 року, апеляційні скарги прокурора та захисника Ковбаси О.С., що діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_2 задоволено частково. Вирок Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 08 липня 2020 року щодо ОСОБА_2 в частині призначеного покарання та розв`язання цивільного позову ОСОБА_1 скасовано. Ухвалено в частині призначення покарання новий вирок, яким ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначено ОСОБА_2 покарання за ч. 2 ст. 286 КК України у виді 4 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на 2 роки. На підставі ст. 75 КК України звільнено з випробуванням ОСОБА_2 від відбування призначеного основного покарання у виді позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік. На підставі ст. 76 КК України покладено на ОСОБА_2 обов`язки протягом іспитового строку періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи. В частині розв`язання цивільного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 призначено новий судовий розгляд в порядку цивільного судочинства. В решті вирок Смілянського міськрайонного суду від 08 липня 2020 року щодо ОСОБА_2 залишено без змін.

Постановою Верховного суду від 23 вересня 2021 року, касаційну скаргу захисника задоволено частково. Вирок Черкаського апеляційного суду від 22 грудня 2020 року щодо ОСОБА_2 змінено. На підставі п. «є» ст. 1 ЗУ «Про амністію у 2016 році» звільнено ОСОБА_2 від відбування призначеного йому цим судом основного покарання. В решті вирок апеляційного суду залишено без змін.

Згідно ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Пунктом 4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» роз`яснено, що відповідно до частини четвертої статті 61 ЦПК вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов`язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

З огляду на викладене та відповідно до положення ч. 6 ст. 82 ЦПК України, суд не піддає сумніву та повторному встановленню і доказуванню обставини, які були встановлені вищезазначеними рішеннями судів трьох інстанцій.

Відповідно до п.3 ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Згідно ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Частина 2 цієї статті визначає, що під збитками розуміється, зокрема втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Згідно із загальними нормами цивільно-правової відповідальності при вирішенні спору про відшкодування шкоди обов`язковому з`ясуванню підлягають: наявність такої шкоди, протиправність дій, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювана та вини останнього.

Під шкодою розуміється матеріальна шкода, що виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права та (або) применшенні немайнового блага (життя, здоров`я тощо).

Причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов`язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стала об`єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди.

Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за вини заподіювана шкоди. Відсутність у діях особи умислу або необережності звільняє її від відповідальності, крім випадків, встановлених нормами ЦК України.

Відповідно до положень ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірним рішенням, діями чи бездіяльністю особистим немайнових прав фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоду, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини.

Постановою Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» за №6 від 27.03.1992 року із змінами та доповненнями роз`яснено, що шкода заподіяна особі та майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі, особою, яка її заподіяла, за умови, що дії були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

Положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 1187 ЦК України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням, серед іншого, транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Згідно правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України у постанові від 14 вересня 2016 року у справі № 6-725цс16, право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована.

Системний аналіз зазначених положень законодавства дає підстави для висновку, що обов`язок відшкодувати шкоду, завдану іншому володільцю джерела підвищеної небезпеки, виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Відтак, суд приходить до переконання, що винним у скоєнні зазначеного ДТП є відповідач ОСОБА_2 , отже, останній повинен здійснювати відшкодування заподіяного позивачу збитку.

Щодо збитків, завданих позивачу відповідачем внаслідок вчиненого ДТП, суд зазначає наступне.

Так, 09 серпня 2018 року автомобіль VW PASSAT. реєстраційний номер НОМЕР_1 було оглянуто оцінювачем ОСОБА_6 , який знаходиться у трудових відносинах із ФОП ОСОБА_5 , та має відповідну освіту та кваліфікацію.

Згідно Звіту № 1359 автомобіля VW PASSAT. реєстраційний номер НОМЕР_1 від 09.08.2018, вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля VW PASSAT. реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_1 унаслідок ДТП прирівнюється його ринковій вартості на момент ДТП і складає 470 967,00 грн. (чотириста шістдесят сім тисяч дев`ятсот шістдесят сім гривень 00 копійок).

Згідно додатку до Звіту № 1359 про оцінку автомобіля VW PASSAT, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який складено 30 січня 2023 року, підписано оцінювачем ОСОБА_16 та ФОП Старинець, при складанні Звіту № 1359 від 09.08.2018 були зроблені опечатки, а саме: в таблиці Дослідження «дата скоєння ДТП 11.06.2017 читати «дата скоєння ДТП 10.06.2017»; в пункті визначення ринкової вартості КТЗ «Вартість ТЗ (Сд), який був в експлуатації у відповідності з роком його випуску на момент ДТП (11.06.2017) складає (455 400,00 +498 400,00 +498 800,00)/3 = 470 967,00 грн. Підстава: Мережа Інтернет (див додатки) читати - «Вартість ТЗ (Сд), який був в експлуатації у відповідності з роком його випуску на момент ДТП (10.06.2017) складає (455 700,00 +458 400,00 +498 800,00)/3 = 470 967,00 грн. Підстава: Мережа Інтернет (див додатки); в пункті Визначення ринкової вартості КТЗ «Ринкова вартість непошкодженого автомобіля VW PASSAT, реєстраційний номер НОМЕР_1 (до моменту ДТП) складає: 470 967,00 грн (чотириста шістдесят сім тисяч дев`ятсот шістдесят сім гривень 00 копійок)» читати - Ринкова вартість непошкодженого автомобіля VW PASSAT, реєстраційний номер НОМЕР_1 (до моменту ДТП) складає: 470 967,00 грн (чотириста сімдесят тисяч дев`ятсот шістдесят сім гривень 00 копійок); у пункті Висновок «Вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля VW PASSAT, реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_1 унаслідок ДТП прирівнюється його ринковій вартості на момент ДТП і складає 470 967,00 грн. (чотириста шістдесят сім тисяч дев`ятсот шістдесят сім гривень 00 копійок)» читати - Вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля VW PASSAT, реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_1 унаслідок ДТП прирівнюється його ринковій вартості на момент ДТП і складає 470 967,00 грн. (чотириста сімдесят тисяч дев`ятсот шістдесят сім гривень 00 копійок).

Згідно Звіту № 1359/1 про оцінку автомобіля VW PASSAT, реєстраційний номер НОМЕР_1 після ДТП, який складено 09 серпня 2018 року, вартість пошкодженого автомобіля VW PASSAT, реєстраційний номер НОМЕР_1 на момент ДТП складає 167 621,52 грн (Сто шістдесят сім тисяч шістсот двадцять одна гривня 52 копійки).

Згідно квитанції до прибуткового касового ордера № 10 від 10 серпня 2018 року ОСОБА_1 було сплачено за експертизу його автомобіля 2000 грн.

Згідно довідки ТСЦ МВС № 7141 від 26.01.23 № 31/23/41-92, повідомляється, що згідно договору купівлі-продажу № 5643/2019/1575038 від 20.07.2019, вартість транспортного засобу VOLKSWAGEN PASSAT, 2013 р.в., ДНЗ НОМЕР_1 становить 10000 грн.

Згідно ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Частина 2 цієї статті визначає, що під збитками розуміється, зокрема втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до положень ч. 1 ст. 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ст.1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 1187 ЦК України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням, серед іншого, транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Тобто під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою.

Відповідно до ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення речі.

Механізм відшкодування витрат у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу визначається, зокрема, ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», аналогія якого може бути застосована при вирішенні даного спору, враховуючи предмет позову відшкодування матеріального збитку у розмірі прирівняному до ринкової вартості пошкодженого автомобіля на момент ДТП.

Згідно зі ст. 28 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» до шкоди, заподіяної в результаті ДТП майну потерпілого, належить, зокрема, шкода, пов`язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу.

Відповідно до ст. 29 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди (п. 30.1 ст. 30 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди (п. 30.2 ст. 30 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Суд також враховує, що розмір відшкодування залежить також від того, визнає власник транспортний засіб фізично знищеним чи ні. У разі визнання його таким власнику відшкодовується шкода у розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до ДТП та витратам, пов`язаним з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Право на залишки транспортного засобу отримує, за страхового випадку страховик чи моторне транспортне страхове бюро, а в спірних правовідносинах - відповідач.

Вказане узгоджується з висновком викладеним в постанові Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 753/21303/16-ц.

За ст. 3 ЗУ «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» № 2658-III від 12 липня 2001 року незалежною оцінкою майна вважається оцінка майна, що проведена суб`єктом оціночної діяльності суб`єктом господарювання.

Документом, який підтверджує вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності суб`єктом господарювання відповідно до договору є звіт про оцінку майна (ст. 12 ЗУ «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні»). Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється печаткою та підписом керівника суб`єкта оціночної діяльності.

Відповідно до ст. 15 ЗУ «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» кваліфікаційне свідоцтво оцінювача є документом, який підтверджує достатній фаховий рівень підготовки оцінювача за програмою базової підготовки для самостійного проведення оцінки майна. Форми кваліфікаційних свідоцтв оцінювача встановлюються Фондом державного майна України. Право на отримання кваліфікаційного свідоцтва набувають фізичні особи, які мають закінчену вищу освіту, пройшли навчання за програмою базової підготовки та стажування протягом одного року у складі суб`єкта оціночної діяльності разом з оцінювачем, який має не менше ніж дворічний досвід практичної діяльності з оцінки майна, отримали його позитивну рекомендацію та успішно склали кваліфікаційний іспит.

Відповідно до ст. 3 ЗУ «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» оцінка майна, майнових прав - це процес визначення їх вартості на дату оцінки за процедурою, встановленою нормативно-правовими актами, зазначеними в ст. 9 цього Закону (далі - нормативно-правові акти з оцінки майна), і є результатом практичної діяльності суб`єкта оціночної діяльності.

Статтею 12 ЗУ «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності суб`єктом господарювання відповідно до договору. Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється підписом керівника суб`єкта оціночної діяльності. Вимоги до змісту звіту про оцінку майна, порядку його оформлення та рецензування встановлюються положеннями (національними стандартами) оцінки майна. Зміст звіту про оцінку майна повинен містити розділи, що розкривають зміст проведених процедур та використаної нормативно-правової бази з оцінки майна.

З матеріалів справи вбачається, що оцінка заподіяної ОСОБА_1 матеріальної шкоди проведена оцінювачем ОСОБА_6 , який має відповідне кваліфікаційне свідоцтво видане Фондом державного майна із оцінки колісних транспортних засобів та посвідчене також суб`єктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_5 , який має сертифікат суб`єкта оціночної діяльності.

Тому доводи відповідача про недопустимість наданого звіту №1359 від 09 серпня 2018 року про оцінку автомобіля VW PASSAT реєстраційний номер НОМЕР_1 не заслуговують на увагу.

Згідно звіту №1359 від 09 серпня 2018 року про оцінку автомобіля VW PASSAT реєстраційний номер НОМЕР_1 , вартість матеріального збитку заподіяного власнику автомобіля VW PASSAT реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_1 внаслідок ДТП прирівнюється його ринковій вартості на момент ДТП і складає 470967,00 грн.

Щодо описок, які містить звіт №1359 від 09 серпня 2018 року про оцінку автомобіля VW PASSAT реєстраційний номер НОМЕР_1 , то суд зазначає, що арифметичні помилки у висновку експерта, в разі їх наявності, усуваються шляхом допиту експерта та уточнення ним свого висновку або враховуються судом під час оцінки цього доказу.

В матеріали справи стороною позивача було надано додаток до звіту № 1359, який було складено 30.01.2023, в якому викладено про неточності та описки, а також було допитано оцінювача ОСОБА_6 в судовому засіданні з метою надання пояснень щодо зазначених описок.

Окрім того, судом було допитано оцінювача на предмет неточностей, описок, допущених ним при складанні звіту.

Відтак, дослідивши надані суду звіт про оцінку, додаток до звіту, наявні в ньому розрахунки та врахувавши характер наявних описок (різниця в цифровому написанні та в зазначеному прописом), суд дійшов висновку про можливість встановити, що ринкова вартість пошкодженого внаслідок приведеної ДТП автомобіля на момент ДТП і складає 470967,00 грн.

Також суд враховує довідку від 26.01.2023 № 31/23/41-82 про те, що ОСОБА_1 продав автомобіль VOLKSWAGEN PASSAT, д.н.з. НОМЕР_1 за 10 000 грн, при цьому до пояснень свідка ОСОБА_7 суд відноситься критично, оскільки його покази під час допиту змінювалися, суму за купівлю автомобіля свідок вказав 10700 доларів, при цьому жодних доказів (договору купівлі-продажу, квитанцій про сплату коштів за автомобіль саме у такій сумі) в матеріали справи не надано. Окрім того, сам свідок зазначив, що не впевнений, що ОСОБА_1 отримав саме суму 110700 доларів США за свій автомобіль.

Таким чином, суд приходить до висновку, що розмір майнової шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з вини відповідача становить 293 345,48 грн, тобто вказана майнова шкода розрахована як різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди згідно висновків у звітах про оцінку автомобіля ОСОБА_1 , із урахуванням суми коштів, отриманих від реалізації пошкодженого ОСОБА_2 автомобіля (470 967,00 грн 167621,52 грн 10 000 грн), які і підлягають до стягнення з відповідача ОСОБА_2 .

Також, слід зазначити, що у вищевказаному кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_2 позивачем заявлявся цивільний позов про відшкодування йому всієї вартості пошкодженого в ДТП автомобіля, який прирівнюється його ринковій вартості на момент цієї пригоди і складає 470 967,00 грн. В подальшому цивільний позов було виділено для розгляду в порядку цивільного судочинства. Згідно рішення Черкаського апеляційного суду від 09.02.2023 у справі № 703/28/21, «… враховуючи предмет позову, що витрати на відновлювальний ремонт автомобіля позивача перевищують його вартість на момент ДТП, його ремонт є економічно необґрунтованим, а позивачем пошкоджений транспортний засіб проданий третім особам, до винесення судом першої інстанції оскаржуваного рішення, в задоволенні ОСОБА_1 про стягнення з відповідача на користь позивача ринкової вартості автомобіля на момент ДТП в розмірі 470 967,00 грн слід відмовити. Водночас, позивач не позбавлений права на відшкодування різниці між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, шляхом заявлення відповідних позовних вимог та доказування у спосіб визначений законом розміру заподіяної йому від кримінального правопорушення шкоди».

Оскільки у даній справі заявляються інші позовні вимоги (відшкодування різниці між вартістю транспортного засобу до та після ДТП), ніж ті, які розглядалися судом у справі № 703/28/21 (відшкодування всієї вартості автомобіля), тому у даній справі інший предмет та підстави позову, відтак клопотання представника відповідача про закриття провадження у справі не підлягає до задоволення.

Також відсутні підстави для застосування строку позовної давності, на яку посилається сторона відповідача, оскільки після вказаного рішення суду апеляційної інстанції, позивач звернувся до суду із цим позовом вже у березні 2023 року.

Щодо позовної вимоги про відшкодування моральної шкоди в розмірі 200 000 грн., суд приходить до наступного.

Статтею 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Згідно ч. 3, 4, 5 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

В даному випадку, враховуючи обставини справи суд вважає, що позивачу в результаті дорожньо-транспортної пригоди, дійсно нанесена моральна шкода.

Суд переконаний, що вчинення кримінального правопорушення, завжди з неминучістю завдають моральних страждань. Це презумпція, яка не лише витікає з положень ст.23 ЦК України, але й ґрунтується на здоровому глузді.

Внаслідок вчинення протиправних дій відповідача позивачу, беззаперечно завдані душевні страждання, обумовлені стійким внутрішнім напруженням, переживаннями, що призвело до погіршення соціального благополуччя, нормального життєвого циклу, порушення звичного способу життя, вимушених фінансових витрат, відновлення своїх порушених прав. А доводи сторони відповідача, про те, що оскільки у позивача ОСОБА_1 у власності перебували і інші автомобілі, відтак заявлені позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди необґрунтовані, суд відхиляє з вищенаведених підстав.

При цьому суд враховує, що згідно розписки від 29.08.2017, ОСОБА_2 частково відшкодована моральна шкода, завдана позивачеві ОСОБА_1 та оскільки, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди позивач зазнав душевних страждань, пов`язаних з пошкодженням майна, а також суд, враховуючи характер та тривалість страждань, істотність вимушених змін у життєвих стосунках позивача та виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача 100 000 грн. на відшкодування моральної шкоди. Тому в цій частині позовні вимоги підлягають до часткового задоволення.

Вимоги до доказів встановлені ст. 77 ЦПК України, якою встановлено, що письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи.

У відповідності до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України: рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із ст. 129 Конституції України, одним з основних принципів судочинства, є законність. Принцип законності визначається тим, що суд у своїй діяльності при вирішенні справ повинен правильно застосовувати норми матеріального права до взаємовідносин сторін.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. За приписами ст. 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до рішення «Проніна проти України» № 63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року, п. 1 статті 6 Конвенції (995_004) зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пунктом 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE (Серявін та інші проти України), № 4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Питання судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України.

При подачі позову до суду позивач був звільнений від сплати судового збору на підставі п. 6 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір».

Враховуючи, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, а саме в сумі 393 345 грн 48 коп., відтак з відповідача ОСОБА_2 на користь держави підлягає до сплати судовий збір у сумі 3933 грн 45 коп.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 76-81, 137, 141, 223, 247, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 1166, 1167, 1187, 1192, 1194 ЦК України, суд -

увалив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення злочину задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 293 345 грн 48 коп. у відшкодування майнової шкоди, завданої злочином, 100 000 грн у відшкодування моральної шкоди, а всього 393 345 (триста дев`яносто три тисячі триста сорок п`ять) грн 48 коп.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у сумі 3933 три тисячі дев`ятсот тридцять три) грн 45 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Рішення набирає законної сили протягом тридцяти днів з дня його проголошення, якщо не подана апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 29 грудня 2025 року.

Сторони у справі:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_5 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , адреса: АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_6 .

Головуючий: Ю. В. Крива