Провадження № 2/761/312/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2025 року суддя Шевченківського районного суду міста Києва Юзькова О.Л., розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Праймері-ЮА» про захист прав споживачів, стягнення моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про захист прав споживачів, стягнення моральної шкоди. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що позивачка замовила в інтернет-магазині « ІНФОРМАЦІЯ_1 », який належить ТОВ «Праймері-ЮА» диван модель т-к 18 за 10 100,00 грн. 11.12.2020 була здійснена доставка дивану, оскільки він мав значні ушкодження то ОСОБА_1 звернувся до відповідача з претензією повернути сплачені грошові кошти за придбаний диван або замінити неякісний товар на товар належної якості та відшкодувати завдані збитки. Листом керівник інтернет-магазину «Діван Плюс» повідомив, що має на меті повернути сплачені грошові кошти за неякісний товар в решті вимог відмовив. ОСОБА_1 вважає, що дії відповідача необґрунтовані та суперечать нормам закону, а тому просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Праймері-ЮА» на користь позивача сплачені за диван модель т-к 18 грошові кошти в розмірі 10 100, 00 грн., моральну шкоду в розмірі 10 000, 00 грн. та витрати на правничу допомогу.

Ухвалою суду від 23.02.2022 відкрито провадження в справі для розгляду її за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

За зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем юридичної особи відповідача ( АДРЕСА_1 ) засобом поштового зв`язку направлялась ухвала про відкриття провадження в справі та позовна заява з додатками, які повернулись на адресу суду з відміткою: «за закінченням терміну зберігання».

Відповідно до п. 1 ч. 7 с. 128 ЦПК України в разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається юридичним особам та фізичним особам - підприємцям - за адресою місцезнаходження (місця проживання), що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Згідно з п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення в поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Оцінюючи можливість розгляду справи за таких обставин, суд виходить з того, що відповідно до ст. 55 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини (далі - Конвенція) держава має позитивні зобов`язання перед людиною забезпечувати розгляд справи у розумний строк. Особа, яка звертається до суду, має законні очікування, що справу буде розглянуто. Поведінка відповідача не може стати на заваді обов`язку суду розглянути справу.

Зважаючи на те, що відповідач належним чином повідомлено про розгляд справи (за адресою місцезнаходження), незалежно від того чи отримав відповідач адресовану їй кореспонденцію, суд вважає, що гарантії ст. 6 Конвенції щодо відповідача дотримано і справу може бути розглянуто по суті.

Заперечення щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до суду не надходили.

Клопотань від сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не надходило. Відповідачем відзив не подано.

Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Суд, в порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, з наступних підстав.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (пункт 1 частини другої статті 11 ЦК України).

Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

За правилом частини першої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Встановлено, що ОСОБА_1 замовила в інтернет-магазині « ІНФОРМАЦІЯ_1 », який належить ТОВ «Праймері-ЮА» диван модель т-к 18.

Відповідно до копії товарного чеку від 11.12.2020 постачальник Товариства з обмеженою відповідальністю «Праймері-ЮА» доставив за адресою: АДРЕСА_2 , диван модель т-к 18 вартістю 10 100, 00 грн. (копія квитанції наявна в матеріалах справи).

Оскільки диван мав ушкодження, ОСОБА_1 звернулася до інтернет-магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 » з претензією про повернення сплачених нею грошових коштів за придбаний неякісний товар, сплату моральної шкоди та відшкодування витрат на правничу допомогу.

Відповідно до листа керівника інтернет-магазину «Діван Плюс» № 1ПТ від 02.02.2021 повідомив, що має на меті повернути сплачені грошові кошти за неякісний товар в решті вимог відмовив (копія листа наявна в матеріалах справи).

Згідно наданих позивачем до позовної заяви переписок вбачається, що сторони не дійшли згоди щодо повернення суми за сплачений товар.

У відповідь на дії відповідача позивач звернувся до Державної податкової інспекції в Святошинському районі ГУ ДФС у м. Києві.

Відповідно до листа ГУ ДПС у м. Києві №4439/Гр/26-15-07-05-07-14 від 02.03.2021 відсутні підстави для проведення позапланової перевірки господарської діяльності ТОВ «Праймері-ЮА».

Позивач також звернулася зі скаргою до ГУ Держпродспоживслужби м. Києва.

Відповідно до листа ГУ Держспоживслужби в м. Києві останнє повідомило, що розглянувши звернення ОСОБА_1 про відсутні підстави для здійснення позаплановий захід державного нагляду ТОВ «Праймері-ЮА» (копія листа наявна в матеріалах справи).

В долученому до матеріалів справи фототаблиці слідує, що придбаний диван ОСОБА_1 11.12.2020 неналежної якості, що не заперечує відповідач.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтею 655 ЦК України передбачено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

За договором роздрібної купівлі-продажу продавець, який здійснює підприємницьку діяльність з продажу товару, зобов`язується передати покупцеві товар, що звичайно призначається для особистого, домашнього або іншого використання, не пов`язаного з підприємницькою діяльністю, а покупець зобов`язується прийняти товар і оплатити його. Договір роздрібної купівлі-продажу є публічним. До відносин за договором роздрібної купівлі-продажу з участю покупця-фізичної особи, не врегульованих цим Кодексом, застосовується законодавство про захист прав споживачів (стаття 698 ЦК України).

Згідно ст. 4 Закону України «Про захист прав споживача» споживачі під час укладення, зміни, виконання та припинення договорів щодо отримання (придбання, замовлення тощо) продукції, а також при використанні продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на: 2) належну якість продукції та обслуговування; 5) відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону; 6) звернення до суду та інших уповноважених державних органів за захистом порушених прав.

Продавець (виробник, виконавець) зобов`язаний передати споживачеві продукцію належної якості, а також надати інформацію про цю продукцію (ч.1 ст. 6 Закону України «Про захист прав споживача»).

Відповідно до ч.2 ст. 678 ЦК України у разі істотного порушення вимог щодо якості товару (виявлення недоліків, які не можна усунути, недоліків, усунення яких пов`язане з непропорційними витратами або затратами часу, недоліків, які виявилися неодноразово чи з`явилися знову після їх усунення) покупець має право за своїм вибором: відмовитися від договору і вимагати повернення сплаченої за товар грошової суми; вимагати заміни товару.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про захист прав споживача» в разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку істотних недоліків, які виникли з вини виробника товару (продавця, виконавця), або фальсифікації товару, підтверджених за необхідності висновком експертизи, споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством і на підставі обов`язкових для сторін правил чи договору, має право за своїм вибором вимагати від продавця або виробника: 1) розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми; 2) вимагати заміни товару на такий же товар або на аналогічний, з числа наявних у продавця (виробника), товар.

Отримавши диван за Видатковою накладною від 11.12.2020, ОСОБА_1 виявила на ньому недоліки та вимагає від відповідача замінити вказаний товар на товар належної якості. А після отримання дивану за Видатковою накладною від 11.12.2020 позивач відмовився від товару та став вимагати від відповідача поверненої сплаченої за товар грошової суми в розмірі 10 100, 00 грн. На вказану вимогу позивача відповідач запропонував повернути сплачені грошові кошти за диван, а сплачені грошові кошти на правничу допомогу та моральну шкоду відмовлено, на що позивач не погодилася.

Матеріали справи не містять відомостей, щодо повернення сплаченої грошових коштів за диван, який придбала позивач.

На підставі викладеного суд вважає, що вимоги позивача в частині повернення сплачених коштів в розмірі 10 100,00 грн. за товар неналежної якості підлягають задоволенню.

Щодо вимог позивача в частині стягнення з відповідача матеріальну шкоду в розмірі10 000,00 грн., суд вважає наступне.

Відповідно до ст.56 Конституції України, ст. 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Згідно з п.5 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справа про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31.03.1995(далі- ППВСУ №4 від 31.03.1995) відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Моральна шкода полягає у стражданні або приниженні, яких людина зазнала внаслідок протиправних дій. Страждання і приниження - емоції людини, змістом яких є біль, мука, тривога, страх, занепокоєння, стрес, розчарування, відчуття несправедливості, тривала невизначеність, інші негативні переживання. Не всі негативні емоції досягають рівня страждання або приниження, які заподіюють моральну шкоду. Оцінка цього рівня залежить від усіх обставин справи, які свідчать про мотиви протиправних дій, їх інтенсивність, тривалість, повторюваність, фізичні або психологічні наслідки (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у справі №464/3789/17 від 10.04.2019).

За правилами частин першої, другої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Аналіз положень статті 1166 ЦК України дозволяє дійти висновку про те, що загальною підставою деліктної відповідальності є протиправне, винне діяння заподіювача шкоди (цивільне правопорушення), яке містить такі складові: протиправна поведінка особи, настання шкоди, причинний зв`язок між ними та вина заподіювача шкоди.

Тобто цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини, якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

Верховний Суд України у постанові від 19.08.2014 у справі № 3-51гс14 вказав, що аналіз норм ЦК України щодо відшкодування шкоди з урахуванням визначених процесуальним законодавством принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства дає підстави для висновку, що законодавством не покладається на позивача обов`язок доказування вини відповідача у заподіянні шкоди, діє презумпція вини, тобто відсутність вини у завданні шкоди повинен доводити сам завдавач шкоди. Якщо під час розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

Наведений висновок було підтверджено Верховним Судом, зокрема у постановах від 21 квітня 2021 року у справі № 648/2035/17, від 15 липня 2021 року у справі № 520/4080/16, від 27 жовтня 2021 року у справі № 461/484/18, від 09 лютого 2022 року у справі № 161/7881/20.

З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності і диспозитивності цивільного процесу, положень ЦК України щодо відшкодування шкоди, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди.

Суд вважає підтвердженим заподіяння позивачу моральної шкоди, що полягала у зміні життєвих планів, душевних стражданнях через поведінку позивача, таку що полягала у наданні неякісного товару, а в подальшому і взагалі в неповерненні позивачу сплачених коштів за диван, крім того - переживаннях за невиконання відповідачем договору та незручностях, які мали місце.

На підставі викладеного, виходячи з принципу розумності та співмірності, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди заявлених ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Праймері-ЮА» в розмірі 5 000,00 грн.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Позивач на підставі частини 3 статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» звільнений від сплати судового збору.

На підставі викладеного з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 908, 00 грн.

За приписами ч. 8 ст. 141 ЦПК України Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, відповідно до ч. 3 ст. 133 ЦПК України, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи, як це вбачається з положень ч. 1 ст. 134 ЦПК України.

При поданні позовної заяви позивач наводив попередній (орієнтовний) розрахунок позовних вимог, отже позивачем дотримано вимог ч. 1 ст. 134 ЦПК України.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України.

Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Виходячи зі змісту частини четвертої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 ЦПК України).

Разом з ти, відповідно до частини п`ятої статті 137 ЦПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного суду від 24 червня 2021 року у справі № 761/14537/15-ц та від 27 січня 2021 року у справі № 659/226/19.

Суд зауважує, що клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу відповідачем в порядку частини п`ятої статті 137 ЦПК України до суду не подавалось.

Як свідчать матеріали справи, 23.01.2021 між позивачем ОСОБА_1 та ТОВ «Київський центр юридичної допомоги» укладено договір про надання правової допомоги предметом якого є надання клієнту правничої допомоги.

Відповідно до Розділу 3 договору за надання правової допомоги Клієнт зобов`язаний сплатити Адвокату гонорар за правову допомогу в розмірі 8 500, 00 грн.

19.03.2021 між позивачем ОСОБА_1 та ТОВ «Київський центр юридичної допомоги» укладено договір про надання правової допомоги предметом якого є надання клієнту правничої допомоги.

Відповідно до Розділу 3 договору за надання правової допомоги Клієнт зобов`язаний сплатити Адвокату гонорар за правову допомогу в розмірі 8 000, 00 грн.

Як вбачається з попереднього розрахунку витрат позивачем на професійну правничу допомогу адвоката у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Праймері-ЮА» про захист прав споживачів, стягнення моральної шкоди становить 16 500 грн. 00 коп.

Норми процесуального закону передбачають можливість стягнення не тільки судових витрат, які вже фактично понесені стороною, а й судових витрат, що мають бути сплачені в майбутньому за умови підтвердження розміру таких витрат належними доказами, про що неодноразово наголошував Верховний Суд, зокрема, у постановах від 19.02.2020 по справі №755/9215/15-ц та від 16.04.2020 по справі №727/4597/19.

Зважаючи на викладене, беручи до уваги відсутність клопотання про зменшення суми витрат на професійну правничу допомогу суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 таких витрат у розмірі 16 500 грн. 00 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 76-81, 89, 141, 258-259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, ст. ст. 11, 23, 205, 526, 629, 655, 678, 698, 1166 ЦК України, Закону України «Про захист прав споживача», суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Праймері-ЮА» (, 03148, м. Київ, вул. Я. Колоса, буд.5, кв.38) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , АДРЕСА_3 ), сплачену суму за диван у розмірі 10 100, 00 грн.

Покласти на ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , АДРЕСА_3 ) зобов`язання повернути Товариства з обмеженою відповідальністю «Праймері-ЮА» (, 03148, м. Київ, вул. Я. Колоса, буд.5, кв.38) товар: диван модель т-к 18, після отримання суми вартості замовлення на виконання рішення суду в даній справі протягом 10 днів з дня повернення (стягнення) коштів.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Праймері-ЮА» (, 03148, м. Київ, вул. Я. Колоса, буд.5, кв.38) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , АДРЕСА_3 ) моральну шкоду в розмірі 5 000,00 грн.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Праймері-ЮА» (, 03148, м. Київ, вул. Я. Колоса, буд.5, кв.38) на користь держави судовий збір у розмірі 908,00 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Праймері-ЮА» (, 03148, м. Київ, вул. Я. Колоса, буд.5, кв.38) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , АДРЕСА_3 ) витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 16 500, 00 грн.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду, в порядку ст. ст. 353-357 ЦПК України з урахуванням п. 15.5. Перехідних положень ЦПК України протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення .

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: