Справа № 165/4559/25
Провадження № 2/165/1305/25
НОВОВОЛИНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 грудня 2025 року м. Нововолинськ

Суддя Нововолинського міського суду Волинської області Рибас А.В. розглянувши позовну заяву представника адвоката Брижатого Дмитра Сергійовича в інтересах позивача ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

встановив:

24 грудня 2025 року до Нововолинського міського суду Волинської області через систему «Електронний суд» надійшла позовна заява представника адвоката Брижатого Д.С., який діє в інтересах позивача ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Дослідивши матеріали справи за вищевказаною позовною заявою суддя дійшов висновку, що подана заява не може бути предметом судового розгляду та у відкритті провадження за позовною заявою необхідно відмовити, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 19 ЦПК України, суд розглядає в порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Сімейним Кодексом України визначено підстави для розірвання шлюбу в органах державної реєстрації актів цивільного стану та підстави для звернення з таким позовом до суду.

Так, відповідно до ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за спільною заявою подружжя відповідно до статті 106 або одного з них відповідно до статті 107 цього Кодексу. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за спільною заявою подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 109 цього Кодексу. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Виходячи зі змісту вищевказаних норм законодавства, можна дійти висновку, що розірвання шлюбу судом відбувається: за наявності в подружжя спільних неповнолітніх дітей; за відсутності згоди одного з подружжя на розірвання шлюбу, крім випадків, передбачених ст. 107 СК України; за спільною заявою подружжя, яке має дітей, відповідно до ст. 109 СК України.

З позовної заяви вбачається, що від шлюбу сторони не мають спільних неповнолітніх дітей. Проте, на даний момент, подружжя не підтримує шлюбних відносин, у кожного окреме господарство та роздільний бюджет. Сім`я уже не існує, продовження подружнього життя неможливе та недоцільне.

Питання розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке не має дітей врегульовано ст. 106 Сімейного кодексу України.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 106 СК України, подружжя, яке не має дітей (неповнолітніх, має право подати до державного органу реєстрації актів цивільного стану заяву про розірвання шлюбу. Якщо один із подружжя через поважну причину не може особисто подати заяву про розірвання шлюбу до органу державної реєстрації актів цивільного стану, таку заяву, нотаріально засвідчену або прирівняну до неї, від його імені може подати другий з подружжя. Орган державної реєстрації актів цивільного стану складає актовий запис про розірвання шлюбу після спливу одного місяця від дня подання такої заяви, якщо вона не була відкликана.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 2, 4 ст. 83 ЦПК України, позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

Разом з тим, позивач не надав суду будь-яких доказів, які б підтверджували факт її та відповідача звернення до органів державної реєстрації актів цивільного стану. Так, зокрема, до суду не надано відмови державного органу реєстрації актів цивільного стану у розірванні шлюбу, відмови у прийнятті відповідної заяви органом РАЦСу, або даних про заперечення відповідача проти розірвання шлюбу чи ухилення його від звернення до державного органу реєстрації актів цивільного стану із спільною заявою про розірвання шлюбу.

Крім того, в самій позовній заяві позивач не зазначив, що відповідач відмовляється добровільно вирішити питання про розірвання шлюбу у визначеному ст. 106 СК України порядку та не вказано, що між сторонами існує спір з цього питання.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що між сторонами відсутній спір про право та позовна заява про розірвання шлюбу не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки існує інший, позасудовий спосіб вирішення питання про розірвання шлюбу між подружжям, що немає неповнолітніх дітей, який позивачем не був дотриманий у відповідності до вимог чинного законодавства.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

На підставі викладеного та керуючись ст. 19, 186, 260 ЦПК України, суд,

постановив:

Відмовити у відкритті провадження у справі за позовною заявою представника адвоката Брижатого Дмитра Сергійовича в інтересах позивача ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Роз`яснити, що позивач має право звернутися з заявою про розірвання шлюбу до відповідного органу державної реєстрації актів цивільного стану.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Волинського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення. Учасник справи, якому ухвала суду не були вручені у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Алла РИБАС