БОЛГРАДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 497/3209/25
Провадження № 2-ві/497/4/25
УХВАЛА

про розгляд заяви про відвід головуючого судді

08.12.2025 року Болградський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Кравцової А.В.,

секретар судового засідання Георгієва А.В.,

без участі сторін, розглянувши у приміщенні суду в м.Болград заяву гр. ОСОБА_1 про відвід судді від участі в розгляді справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про відшкодування шкоди, завданної кримінальним правопорушенням,

ВСТАНОВИВ:

08.12.2025р. заявник ОСОБА_1 звернувся до Болградського районного суду Одеської області з заявою про відвід судді Раци В.А. від його участі в розгляді цивільної справи №497/3209/25 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_4 про відшкодування шкоди, завданної кримінальним правопорушенням. Вимоги заяви обгрунтовані тим, що суддя Раца В.А. не має право розглядати справу, оскільки відносно нього є кримінальне провадження за його, заявника ОСОБА_1 , заявою про ухвалення завідомо неправосудного рішення.

Головуючий суддя у справі №497/3209/25, після вивчення доводів заяви, не вбачаючи підстав для задоволення вищевказаної заяви про відвід, ухвалою від 08.12.2025р. передав заяву до канцелярії суду на підставі ст.33 ЦПК України для її розподілу для розгляду іншому судді.

Розглянувши вищевказану заяву про відвід, вивчивши її доводи, суд дійшов висновку, що підстави для задоволення відводу відсутні, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.8ст.40 ЦПК України, суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи. Згідно ст.39 ЦПК України відвід має бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження. Після закінчення вказаного строку заявити відвід дозволяється лише у виняткових випадках, якщо про підстави відводу заявнику не бути відомо і не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше 2-х днів з дня, коли заявник дізнався про таку підставу.

В обгрунтування вищевказаного відводу головуючого судді від участі в розгляді справи заявник стверджує, що він звернувся з заявою до правоохоронних органів про ухвалення суддею Раца В.А. рішення в іншій справі та наявністю кримінального провадження по такому зверненню. Разом з цим, жодних підтверджень наявності кримінального провадження щодо цього судді заявником не надано.

Згідно ч.1ст.36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи. А, відповідно до п.5ч.1ст.36 ЦПК України, суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді

Крім того, ч.1ст.6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що ратифікована Україною 17.07.1997р., містить вимоги щодо неупередженості суду, а саме: Європейський суд з прав людини розрізняє чи в конкретній справі існує будь-яке переконання або особиста зацікавленість даного судді та вимога, чи суддя забезпечує достатню гарантію, щоб виключити підозру в цьому. Крім того, згідно принципу, який є стабільним, суд має бути неупередженим і безстороннім.

З огляду на це, навіть зовнішні прояви можуть мати певну важливість або, іншими словами, "правосуддя має не лише чинитися, має бути також видно, що воно чиниться" (рішення у справі "Де Куббер проти Бельгії" ("De.Belgium"), від 26 жовтня 1984 року, п. 26). У справі "Пєрсак проти Бельгії" Європейський суд з прав людини висловив позицію, згідно з якою, незважаючи на той факт, що безсторонність зазвичай означає відсутність упередженості, або, навпаки, її наявність може бути перевірено різноманітними способами, провів розмежування між суб`єктивним підходом, який відображає особисте переконання громадянина у конкретній справі, та об`єктивним підходом, який визначає, чи були достатні гарантії, щоб виключити будь-які сумніви з цього приводу. Таким чином, на підставі вищезазначеного, оцінюючи безсторонність суду, слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект.

Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі "Хаушильд проти Данії" зазначається, що Європейському суду з прав людини не потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Суддя вважається безстороннім, якщо відсутні докази протилежного.

З доводів заяви не вбачається доказів та підстав упередженості головуючого, як і не вбачається в його діях будь-яких порушень, - тобто, вчинення дій, не передбачених чи прямо заборонених вимогами чинного законодавства.

Так, судове рішення, на яке прямо та побічно посилається заявник - яке було ухвалене вищезазначеним суддею - 30.04.2020р. у справі про адміністративне правопорушення №497/183/2020 (провадження №3/497/77/2020), і яким заявник - ОСОБА_1 був притягнутий до адміністративної відповідальності за ст.130ч.1 КУпАП, - залишено без змін Постановою Одеського апеляційного суду від 12.11.2020 (провадження №33/813/942/20), та 15.01.2025 - Великою Палатою ВС відмовлено у прийнятті до розгляду заяви ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Болградського районного суду Одеської області від 30.04.2020 (спр.№497/183/2020, провадж. №13-3зк25), а 12.10.2021 у спр.№497/1487/2021 - ухвалою Одеського окружного адміністративного суду відмовлено у відкритті провадження в адміністративній справі №497/1487/2021 за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) про визнання протиправними дій суддів: Болградського районного суду Раци В.А. та Одеського апеляційного суду Драгомерецького М.М.

Що ж до існування кримінального провадження стосовно вищевказаного головуючого судді - державний реєстр судових рішень, повний доступ до якого був здійснений цим складом суду - що розглядає заяву про відвід, - дійсно містить понад 120 судових рішень/ухвал в різних видах судочинства (адміністративні, цивільні, кримінальні), - де учасником справи є гр. ОСОБА_1 і з цих рішень вбачається, що заявником неодноразово вчинені спроби притягнення заявником до відповідальності різних працівників поліції та суддів (остання справа - за №497/2376/25, провадж. №2/510/2082/25 - за позовом ОСОБА_1 до Болградського РВП ГУНП в Одеській області, третя особа слідчий СВ Болградського РВП Кильчик Д.І., - про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням - прийнята до свого провадження ухвалою від 14.10.2025 Ренійського районного суду Одеської області після зміни підсудності у зв`язку з задоволенням суддєю Кодінцевою С.В. заяви про самовідвід та задоволенням суддєю Раца В.А. заявленого йому відводу, та через неможливість повторного автоматичного розподілу даної заяви у Болградському районному суду Одеської області, - у зв`язку з чим розпорядженням в.о.голови Кодінцевої С.В. - справа була направлена для розгляду до Ренійського районного суду Одеської області; позовна заява спочатку була залишена ухвалою від 03.10.2025 без руху через невідповідність вимогам ст.ст.175,177 ЦПК України та наявністю недоліків, що перешкоджали вирішенню питання про відкриття провадження у справі, зокрема, через те, що у позові позивач виклав свої вимоги щодо предмету, - про обставини заподіяння йому моральної шкоди працівником СД Болградського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_7 , якою ухвалювалися певні процесуальні рішення в ході досудового розслідування у кримінальному провадженні, що стосується правових норм, які можуть бути підставою для стягнення моральної шкоди, завданої фізичній особі, під час виконання посадовими особами неправомірних дій чи бездіяльності, а позовні вимоги були зазначені позивачем як «відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням»; при цьому судом в цій ухвалі зазначено, що зазначення відповідачем працівника органу поліції в якості відповідача - як фізичну особу, - є невірним, оскільки за моральну шкоду, завдану незаконними діями працівника поліції несе відповідальність не сам працівник, а відповідний орган Національної поліції України чи держава, сам же безпосередньо працівник поліції має бути залучений в якості третьої особи; позивачу було докладно роз`яснено порядок залучення та заміни неналежних сторін, відповідно до положень ст.51 ЦПК України, і 07.10.2025р., після надходження заяви позивача про усунення недоліків, - якою в якості відповідача він зазначив відповідачем Болградський РВП ГУНП в Одеській області).

Однак, будь-яких кримінальних проваджень стосовно судді Болградського районного суду Одеської області Раци В.А. - не вбачається.

Державний реєстр судових рішень містить також 14 ухвал різних судів про відмови у задоволенні заяв ОСОБА_1 про відвід суддів від участі в розгляді справ:

- у спр.№497/183/20, провадж.№23-з/813/58/20 - відмовлено 07.09.2020 у вдведенні судді Одеського апеляційного суду;

- у спр.№753/25424/24, провадж. №1-кс/753/65/25 - відмовлено 14.01.2025 у відводі слідчого судді Дарницького районного суду м.Києва;

- у спр.№497/2735/24, провадж.№2-ві/497/3/24 відмовлено 18.11.2024 у відводі судді Болградського районного суду Одеської області Раци В.А.;

- у спр.№497/1402/2020, провадж. №2/497/717/2020 - відмовлено 15.12.2020 у відводі головуючого судді Болградського районного суду Одеської області С.В.Кодінцевої та секретарю судового О.І. Ковтун;

- у спр.№760/1555/25, провадж.№2-ві/753/22/25 - відмовлено 30.09.2025 у відводі судді Дарницького районного суду м.Києва;

- у спр.№497/623/25, провадж.№1-кс/497/241/25 відмовлено 18.03.2025 у відводі головуючої слідчому судді Болградського районного суду Одеської області Кодінцевій С.В.;

- у спр.№760/26536/25, провадж.№2-з/760/275/25 - відмовлено 01.10.2025 у відводі головуючої судді Солом`янського районного суду міста Києва;

- у спр.№760/2415/25, провадж.№2/760/7322/25 - визнано 02.10.2025 також необгрунтованою заяву ОСОБА_1 про відвід головуючого судді Солом`янського районного суду м.Києва;

- у спр.№753/25424/24, провадж. №1-кс/753/83/25 - відмовлено 02.01.2025 у відведенні судді Дарницького районного суду міста Києва;

- у спр.№760/1555/25, провадж.№2-ві/753/26/25 - відмовлено 24.11.2025 у відведенні судді Дарницького районного суду м.Києва;

- у спр.№497/1402/2020, провадж.№2-ві/497/2/20 - відмовлено 16.12.2020 у відведенні судді Болградського районного суду Одеської області Кодінцевої С.В.;

- у спр. 497/1402/2020, провадж. №2/497/717/2020 - відмовлено 02.11.2020 у відводі головуючого судді Кодінцевої С.В. від розгляду цивільної справи за позовом АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором;

- у спр.№760/26564/24, провадж.№1-кс/760/13747/24 - відмовлено 21.11.2024 у відведенні судді Солом`янського районного суду м.Києва.

Причому, реєстр не містить жодної ухвали про задоволення відводу і ще тричі - судді, у справах за участю заявника ОСОБА_1 - заявляли самовідвід через те, що заявник неодноразово заявляв їм відводи, та з метою уникнення питання про неупередженість.

З чого вбачається схильність заявника до зловживання правом на заявлення необгрунтованих відводів суддям.

Зловживання правом на відвід судді - це умисне подання безпідставних заяв про відвід з метою затягування розгляду справи, маніпуляції автоматизованим розподілом, завдання шкоди іншим учасникам або репутації судді, що суперечить принципам справедливого та розумного судочинства, і може тягнути за собою процесуальні наслідки, передбачені процесуальним законодавством України, включаючи визнання дій зловживанням та відповідні рішення суду. Ознаками зловживання правом на відвід, є: затягування процесу, вибір судді - перехід до лояльного, що прямо заборонено чинним законодавством, завдання шкоди іншим сторонам або судді, незгода з процесуальними рішеннями, думками судді, публічними висловлюваннями чи перебуванням судді у відпустці, якщо це не є законною підставою для відводу.

Неодноразове подання заяви, особливо з однаковим предметом чи зловживаючи правами (наприклад, для затягування процесу чи маніпуляції судами), може розцінюватися як зловживання процесуальними правами і може мати процесуальні наслідки.

Так, судова практика свідчить про те, що якість судового процесу залежить не лише від роботи судової системи, але й від поведінки учасників процесу та їх представників. Однією з новел процесуальних кодексів є їх спрямованість на боротьбу зі зловживанням процесуальними правами. Кодекси передбачають декілька видів відповідальності за зловживання процесуальними правами. Поширеними є випадки визнання судами зловживанням процесуальними правами заявлення учасниками процесу завідомо безпідставних відводів. Верховний Суд вважає відвід «завідомо безпідставним», якщо у заяві про відвід відсутні будь-які докази, які свідчили б про необ`єктивність чи упередженість судді щодо заявника, тобто підстави для відводу ґрунтуються на власних припущеннях заявника, або якщо підставою для відводу є непогодження сторони з процесуальними рішеннями судді. Додатковою підставою для визнання відводу зловживанням процесуальними правами є порушення строків для його заявлення. Наприклад, в ухвалі від 18.12.2018р. у справі №910/2968/18 Верховний Суд визнав відвід завідомо безпідставним, а його заявлення зловживанням процесуальними правами, оскільки вказаний відвід по суті «є висловленням незгоди з процесуальним рішенням Верховного Суду після того, як суд мотивував таке рішення». А, в ухвалі від 29.05.2018р. у справі №910/14716/17 Верховний Суд визнав відвід завідомо безпідставним, а його заявлення зловживанням процесуальними правами, оскільки в якості обґрунтування відводу судді в поданій заяві було вказано лише те, що «після аналізу діяльності судді Верховного Суду у скаржника виникли сумніви в неупередженості та компетентності головуючого в цій справі судді». До того ж у судовому засіданні на запитання суду щодо обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді, а також щодо часу, коли про такі обставини стало відомо учаснику у справі, представник заявника жодних обставин не зазначила та не послалася на докази, вказавши, що про сумніви щодо неупередженості й компетентності судді скаржнику стало відомо та повідомлено довірителем представнику в день судового засідання.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року відносить розгляд справи незалежним і безстороннім судом до складових права на справедливий суд.

Стандартами незалежності і безсторонності пронизані і Бангалорські принципи поведінки суддів 2006 року, які розглядають незалежність судових органів як передумову забезпечення правопорядку та основну гарантію справедливого вирішення справи в суді, а об`єктивність (неупередженість) необхідну умову для належного виконання суддею своїх обов`язків.

Вітчизняне законодавство також приділяє значну увагу незалежності та неупередженості суддів. Для цього передбачений цілий комплекс заходів та інструментів, які покликані дати судді можливість чесно та неупереджено розглядати справу на основі законів і доказів, без зовнішнього тиску чи впливу та без побоювання будь-якого втручання (з коментаря до Бангалорських принципів (Цінність 1). Існуючі механізми призначення судді на посаду, оплати його праці, розгляду ним справ, притягнення його до дисциплінарної відповідальності, звільнення з посади покликані гарантувати, що суддя залишатиметься об`єктивним та вільним від будь-якого впливу під час здійснення правосуддя.

За загальним правилом, суддя не може за власним бажанням, без пояснення будь-яких причин відмовитися від розгляду розподіленої на нього справи, оскільки фактично здійснення правосуддя є його конституційним обов`язком. Проте, на практиці можуть виникати випадки, коли розглядаючи певну справу суддя не може залишатися неупередженим (наприклад, якщо справа стосується його родичів) або в інших учасників справи можуть виникнути обґрунтовані сумніви в об`єктивності судді. Якщо за таких обставин суддя продовжить розглядати справу, довіра до прийнятого рішення та до судової системи в цілому буде підірвана.

Для того щоб запобігти таким випадкам, процесуальні закони передбачають право судді на самовідвід або він може бути усунений за ініціативою учасника справи (відвід). Підставами для (само)відводу судді є, наприклад, родинний зв`язок з учасниками справи, попередня участь у цій же справі в іншому процесуальному статусі (наприклад, як свідка, представника сторони), зацікавленість у результатах розгляду справи, порушення порядку визначення судді для розгляду справи. Визначений в законах перелік підстав для (само)відводу є невичерпним, оскільки завжди закінчується пунктом, який передбачає, що (само)відвід може бути заявлений при наявності інших обставин, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді. Порушення суддею правил щодо (само)відводу (у т.ч. заявлення самовідводу безпідставно) є підставою для притягнення його до дисциплінарної відповідальності, а у випадку, якщо справу розглядав суддя, який мав бути відведений це безумовна підстава для скасування ухваленого ним рішення, незалежно від того чи правильно суддя вирішив спір.

Цивільний процес в Україні побудований на принципах добросовісності, рівності сторін та розумних строків розгляду справ (ст.ст.2,6 ЦПК України). Однак на практиці деякі учасники, зокрема відповідачі намагаються маніпулювати процесуальними правами, щоб штучно затягнути розгляд. Одним з найпоширеніших інструментів є заява про відвід судді (ст. 3640 ЦПК України). Якщо така заява подається несвоєчасно, без реальних підстав або з метою затягування це класичне зловживання процесуальними правами, за яке передбачено штраф та інші санкції (ст. ст.44,148 ЦПК України).

Чи є незгода з ухвалами суду підставою для відводу судді? Ні. Частина 4 ст.36 ЦПК України прямо забороняє: «Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді … не може бути підставою для відводу».

Верховний Суд неодноразово вказував (постанова ВП ВС від 10.05.2018 №800/592/17, від 01.10.2018 № 9901/673/18): відвід судді завідомо безпідставний, якщо ґрунтується лише на незгоді с рішенням судді - на незгоді з ухвалами про залишення без руху, повернення позову чи відмову у витребуванні доказів - тобто, з інших підстав - може бути лише визнаний необгрунтованим, без достатніх доказів; а заявлений відвід без достатніх доказів за ЦПК України не може бути задоволений, адже відвід судді, експерта, секретаря чи перекладача вирішується судом невідкладно за наявності обґрунтованих підстав (ст. 40 ЦПК), таких як родинні зв`язки, попередня участь у справі або зацікавленість у результаті, - що підкріплені достатніми та належними доказами. Збирання доказів обов`язок учасників, а не суду, крім виняткових випадків (захист малолітніх, недієздатних осіб).

Наслідки зловживання: штраф, залишення без розгляду, стягнення витрат за ст.44 та ст.148 ЦПК України суд може: залишити заяву про відвід без розгляду (ч.3ст.44); накласти штраф до 3 ПМ (9084грн. станом на 2025 рік), а при повторі до 10 ПМ; стягнути судові витрати на користь добросовісної сторони (ст.141 ЦПК). У 20242025 роках Верховний Суд значно посилив практику: штрафи за безпідставні відводи стали системними (див. узагальнення КЦС ВС за 2024 рік). У справі № 303/6779/25 заява про відвід від 14.11.2025 підлягає залишенню без розгляду, а на відповідача ОСОБА_8 доцільно накласти штраф у максимальному розмірі за системне затягування (неявки, фальшиві лікарняні, безпідставні клопотання). висновок: добросовісність обов`язок, а не вибір

Зловживання процесуальними правами через безпідставний відвід судді не лише затягує розгляд, але й підриває довіру до правосуддя. Практика Верховного Суду та ЄСПЛ («Газета Україна-центр проти України», «Білуха проти України») вимагає від судів активних дій: залишати такі заяви без розгляду та штрафувати порушників (наприклад, у справі №303/6779/25 усі п`ять «підстав» відводу виявились фіктивними, поданими з порушенням строків та з метою затягування понад встановлені ст.210 ЦПК 30+60 днів", тому такі дії відповідача суд визнав класичним зловживанням та такими, що мають бути покарані штрафом в розмірі 3 прожиткових мінімумів).

Цивільний процес в Україні побудований на принципах добросовісності, рівності сторін та розумних строків розгляду справ (ст. 2, ст. 6 ЦПК України). Однак на практиці деякі учасники, зокрема відповідачі намагаються маніпулювати процесуальними правами, щоб штучно затягнути розгляд. Одним з найпоширеніших інструментів є заява про відвід судді (ст. 3640 ЦПК України). Якщо така заява подається несвоєчасно, без реальних підстав або з метою затягування це класичне зловживання процесуальними правами, за яке передбачено штраф та інші санкції (ст. 44, 148 ЦПК України).

Згідно зі ст. 44 ЦПК України, зловживання процесуальними правами не допускається. Суд може визнати зловживанням дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема: подання завідомо безпідставного позову чи клопотання; заявлення завідомо безпідставного відводу судді; вчинення дій, спрямованих на затягування чи перешкоджання розгляду справи.

Верховний Суд у постановах 20232025 років (наприклад, №910/12713/22 від 27.07.2023, №204/2321/22 від 13.09.2023) неодноразово підкреслював: якщо заява про відвід ґрунтується на припущеннях сторін, а не на доказах упередженості це є зловживанням правом, що тягне за собою накладення штрафу від 0,3 до 3 прожиткових мінімумів (до 9084грн. станом на 2025 рік) або навіть до 10 розмірів при повторних порушеннях. А затягування процесу порушує право іншої сторони на розгляд справи у розумний строк (ст.6 Європейської конвенції з прав людини, ст.210 ЦПК України). Суд зобов`язаний реагувати: залишати заяви без розгляду або повертати їх (ч.3ст.44 ЦПК).

Аналізуючи заявлені підстави для відводу, суд вважає необхідним звернути увагу на те, що затримка з обробкою нових позовних заяв, справ та матеріалів, які надходять у провадження судді, відправка поштової кореспонденції обумовлені об`єктивними обставинами, що включать у себе надмірне навантаження на суддів Болградського районного суду Одеської області, перебої з забезпеченням суду електроенергією, доступом до мережі інтернет, від якого залежить працездатність Електронної системи діловодства суду, численною кількістю повітряних тривог, повідомлень про замінування суду, неналежним матеріальним забезпеченням суду, зокрема поштовими марками, тощо, у зв`язку з чим суддею можуть деякі справи розглядатися несвоєчасно, - ткож не є, зазвичай, обгрунтованими підставами для визнання дій судді такими, що є обгрунтованою підставою для відводу.

Крім того, згідно з ч. 4 ст. 36 ЦПК України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, а також не надання заявником конкретної інформації і доказів суду про існування кримінального провадження стосовно саме судді Раци В.А., - вбачається, що така підстава заявника для відведення судді від участі в розгляді справи є надуманою і, фактично, наклепом, що, принаймні, - є зловживанням правом звернення до суду, а конкретно - правом на заявлення відводу - що є підставою для притягнення до відповідальності, принаймні, для роз`яснення заявнику.

Таким чином, суду заявником не надано достатньо жодного доказу або обгрунтованої інформації для відводу судді Раци В.А. від участі в розгляді вказаної цивільної справи; не надано також суду й заявником жодного доказу чи відомостей що можуть підтвердити наявність сумнівів в неупередженості судді Раци В.А. щодо цієї справи, як і не надано доказів існування будь-яких фактів, що можуть бути підставою для задоволення вищевказаної заяви про відвід, - з чого вбачаються підстави для висновків, про які йдеться у ст.148ч.1п.2,ч.3 ЦПК України зловживання заявником своїм правом, оскільки остаточне рішення у справі не було ухвалене, воно не було скасоване судом апеляційної інстанції, як і не було ухвалено у даній справі ухвали про закриття провадження, яка з цих причин не скасовувалася судом апеляційної інстанції... Тому суд не вбачає жодної об`єктивної та обґрунтованої підстави для задоволення заяви про відвід головуючому у справі судді Раци В.А.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що заявником не наведено жодного факту, передбаченого ст.36 ЦПК України, - який би свідчив про обставини, які викликають сумніви в неупередженості або об`єктивності судді Раци В.А., а тому - підстави для відводу відсутні, у зв`язку з тим, що заява про відвід є необґрунтованою і безпідставною.

Керуючись ст.ст. 33, 36, 39, 40 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Раци Володимира Анатолійовича від участі в розгляді справи № 497/3209/25 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про відшкодування шкоди, завданної кримінальним правопорушенням.

Ухвала набирає законної сили з дня її підписання та оскарженню не підлягає. Заявник має право включити заперечення проти ухвали про відмову у відводі до апеляційної чи касаційної скарги на рішення чи ухвалу суду, що будуть постановлені за наслідками розгляду справи.

Суддя А.В.Кравцова