У Х В А Л А

11 грудня 2025 року

м. Київ

справа № 370/2604/18

провадження № 61-13850ск25

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Ігнатенка В. М. (суддя-доповідач), Ситнік О. М., Фаловської І. М.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Макарівського районного суду Київської області від 17 квітня 2024 року та постанову Київського апеляційного суду від 29 жовтня 2025 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Таскомбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2018 року Публічне акціонерне товариство Таскомбанк» (далі - ПАТ Таскомбанк») звернулось до суду із позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 3 512 037, 84 грн.

Рішенням Макарівського районного суду Київської області від 17 квітня 2025 року, яке залишено без змін постановою Київського апеляційного суду від 29 жовтня

2025 року,позов задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ Таскомбанк» заборгованість за кредитним договором в сумі 3 512 037, 84 грн.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

05 листопада 2025 року ОСОБА_1 через підсистему «Електронний Суд» направив до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Макарівського районного суду Київської області від 17 квітня 2024 року та постанову Київського апеляційного суду від 29 жовтня 2025 року.

У касаційній скарзі заявник просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Ухвалою Верховного Суду від 10 листопада 2025 року відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору за подання касаційної скарги та залишено скаргу без руху для сплати судового збору або надання документів на підтвердження права на звільнення від сплати судового збору.

На виконання вимогу вказаної ухвали заявник подав до Верховного Суду клопотання про звільнення від сплати судового збору за подання касаційної скарги, в обґрунтування якого вказує, що на його утриманні знаходяться двоє неповнолітніх дітей, що підтверджується копіями свідоцтв про народження. Крім цього, відповідно до довідки про рух коштів, вбачається що за поточний рік жодного руху коштів не було. Також зазначає, що на всі його рахунки накладено арешт, що підтверджується скріншотом з особистого кабінету «Монобанк». Заявник зазначає, що станом

на 25 листопада 2025 року існує три відкритих виконавчих провадження (№70369945 від 17 листопада 2022 року, № 70369980 від 17 листопада 2022 року,

№ 71055394 від 15 лютого 2025 року) щодо нього, відомості про які доступні у відкритих державних реєстрах.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 8 Закону України «Про судовий збір» враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі особами, які подають позовну заяву, іншу заяву, скаргу, апеляційну чи касаційну скаргу, є: г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) які діють в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена.

Згідно з частиною другою статті 8 Закону України «Про судовий збір» суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Враховуючи предмет позову, докази надані на підтвердження обставин, зазначених ним у заяві щодо знаходження на утриманні заявника неповнолітніх дітей, з метою уникнення перешкоджанню у доступі до правосуддя, суд вважає за необхідне задовольнити клопотання заявника про його звільнення від сплати судового збору.

Згідно з частиною першою статті 394 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Частиною другою статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга, з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).

В ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження та строк для подання учасниками справи відзиву на касаційну скаргу (частина восьма статті 394 ЦПК України).

Підставою касаційного оскарження судових рішень заявник зазначає пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України, а саме, що суди не врахували правовий висновок Верховного Суду, викладений у постановах від 09 грудня 2019 року у справі № 524/5152/15, від 26 травня 2020 року у справі № 638/13683/15-ц,

від 21 квітня 2021 року у справі № 677/1535/15, від 15 грудня 2021 року у справі

№ 209/789/15, від 21 липня 2021 року у справі № 751/4015/15, від 12 квітня

2022 року у справі № 640/14229/15, від 20 липня 2022 року у справі № 33/557/15,

від 26 липня 2023 року у справі №757/2278/24.

Касаційна скарга подана у визначений законом строк та оформлена відповідно до статті 392 ЦПК України, зокрема, містить підставу касаційного оскарження, передбачену пунктом 1 частини другої статті 389 ЦПК України.

З огляду на викладене, касаційний суд доходить висновку про відкриття касаційного провадження та витребування матеріалів справи.

Керуючись статтями 390, 392, 394, 395 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору задовольнити.

Звільнити ОСОБА_1 від сплати судового збору за подачу касаційної скарги.

Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Макарівського районного суду Київської області

від 17 квітня 2024 року та постанову Київського апеляційного суду від 29 жовтня 2025 року.

Витребувати з Макарівського районного суду Київської області матеріали справи

№ 370/2604/18 за позовом Публічного акціонерного товариства «Таскомбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,.

Надіслати учасникам справи копію касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В. М. Ігнатенко

О. М. Ситнік

І. М. Фаловська