ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 грудня 2025 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі:

судді-доповідача Космачевської Т.В.,

суддів: Агєєва О.В., Халаджи О.В.,

розглянувши в письмовому провадженні в приміщенні Дніпровського апеляційного суду в місті Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Мотальова-Кравець Валерія Юріївна, на заочне рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 27 лютого 2025 року в цивільній справі номер 204/10961/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2024 року до Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 18.11.2021 року між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №524601354 у формі електронного документу з використанням електронного підпису. Відповідно до умов якого ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» надало відповідачу у тимчасове платне користування грошові кошти в сумі 22000,00 грн, на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути грошові кошти, надані у кредит, та сплатити проценти за користування кредитом на умовах договору. Відповідач свої зобов`язання не виконала у зв`язку із чим, у останньої утворилась заборгованість за кредитним договором №524601354 від 18.11.2021 року в загальному розмірі 26853,06 грн з яких: 21998,12 грн заборгованість по кредиту; 4854,94 грн заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом.

28.11.2018 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (клієнт) та ТОВ «Таліон Плюс» (фактор) уклали договір факторингу №28/1118-01, строк дії якого закінчується 28 листопада 2019 року (додаток №10). 28.11.2019 року ТОВ «Манівео» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали додаткову угоду №19, згідно з якою строк дії договору продовжено до 31.12.2020 року. При цьому інші умови договору залишилися без змін. 31.12.2020 року між Клієнтом та Фактором укладено додаткову угоду №26 від 31.12.2020 року до договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року, що продовжила строк договору до 31 грудня 2021 року. В даній додатковій угоді договір факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року викладено у новій редакції, проте його дата укладення залишена як 28.11.2018 року та №28/1118-01. 31.12.2021 року сторони договору факторингу уклали додаткову угоду №27, яка продовжила строк дії договору до 31 грудня 2022 року. При цьому інші умови договору залишилися без змін, відповідно до договору факторингу в редакції від 31 грудня 2020 року. 31.12.2022 року сторони договору факторингу уклали додаткову угоду №31, яка продовжила строк дії договору до 31 грудня 2023 року. При цьому інші умови договору залишилися без змін, відповідно до договору факторингу в редакції від 31 грудня 2020 року. 31.12.2023 року сторони договору факторингу уклали додаткову угоду №32, яка продовжила строк дії договору до 31 грудня 2024 року. З урахуванням визначених строків дії цього договору та додаткових угод до нього, його виконання здійснювалось не одномоментно, а протягом всього часу його дії. Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги №175 від 05.05.2022 року до договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року (з урахуванням додаткових угод до нього), ТОВ «Таліон Плюс» отримало право вимоги до відповідачки за кредитним договором №524601354 від 18.11.2021 року на загальну суму 23795,36 грн.

30.10.2023 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено договір факторингу №30/1023-01, строк дії якого закінчується 31 грудня 2024 року, відповідно до якого ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» набуло право вимоги до відповідачки за кредитним договором №524601354 від 18.11.2021 року.

14.06.2024 року ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та позивач уклали договір факторингу №14/06/24, відповідно до умов якого позивачу відступлено право грошової вимоги до відповідачки за кредитним договором №524601354 від 18.11.2021 року.

Відповідачка не виконує умови взятого на себе зобов`язання, не погашає кредит та не сплачує проценти за користування кредитом.

Позивач просив стягнути з відповідачки на свою користь заборгованість за кредитним договором №524601354 від 18.11.2021 року у розмірі 26853,06 грн, а також судові витрати, які складаються із судового збору в розмірі 2422,40 грн та витрат на професійну правову допомогу в розмірі 6000,00 грн.

Заочним рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 27 лютого 2025 року позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» заборгованість за кредитним договором №524601354 від 18.11.2021 року в загальному розмірі 26853,06 грн з яких: 21998,12 грн заборгованість по кредиту; 4854,94 грн заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» судовий збір у розмірі 2422,40 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» витрати на професійну правову допомогу у розмірі 6000,00 грн.

Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 30 квітня 2025 року заяву ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Василець Марина Сергіївна, про перегляд заочного рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 27.02.2025 року у цивільній справі за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором залишено без задоволення.

Із вказаним заочним рішенням не погодилась відповідачка ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Мотальова-Кравець В.Ю., подала апеляційну скаргу, просила скасувати рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 27 лютого 2025 року у справі №204/10961/24 повністю та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог.

Доводами апеляційної скарги наведено, що при винесенні рішення судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права.

Відступлення права вимоги може здійснюватися лише стосовно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав.

На момент укладення договору про відступлення права вимоги від 28.11.2018 року боргові зобов`язання відповідачки за кредитним договором №524601354 від 18.11.2021 року ще не існували, відтак і не могли відступатися права кредитора за цим договором.

Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором (постанови Верховного Суду від 29.06.2021 у справі №753/20537/18, від 21.07.2021 у справі №334/6972/17, від 27.09.2021 у справі №5026/886/2012).

Виходячи з вищенаведеного слідує, що ТОВ «Таліон Плюс» право вимоги відносно відповідачки, як боржника у зобов`язанні, не набуло, таке право не могло було передане цим товариством на підставі договору факторингу №30/1023-01 від 30.10.2023 року до ТОВ «ФК «Онлайн фінанс», а 14.06.2024 року від ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» до позивача за договором факторингу №14/06/24.

Позивачем не надано доказів на підтвердження оплати за договорами факторингу на кожному етапі відступлення прав вимоги.

Від ТОВ «Юніт Капітал» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач просив у задоволені апеляційної скарги відмовити, а рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 27 лютого 2025 року у справі №204/10961/24 залишити без змін.

Договір № 28/1118-01 є рамковою угодою, адже він підтверджує згоду двох сторін співпрацювати протягом визначеного проміжку часу, а саме 28.11.2018 року - 31.12.2024 року. Так, реєстр передачі прав вимоги укладено в рамках дії Договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року у відповідності до наступних редакцій.

Позивач набув дійсне право вимоги до ОСОБА_1 , оскільки вказані права вимоги були передані (відступлені) від первісного кредитора ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» 05.05.2022 року, тобто після укладення кредитного договору 18.11.2021 року та виникнення заборгованості у березні 2022 року, які позивач набув у червні 2024 року.

А сам лише факт укладення договору факторингу між первісним кредитором та ТОВ «Таліон Плюс» в 2018 році не спростовує даних обставин, оскільки з урахуванням визначених строків дії цього договору та додаткових угод до нього, його виконання здійснювалось не одномоментно, а протягом всього часу його дії. Також, до матеріалів справи долучено наступні документи: договори факторингу, витяги з реєстру боржників і прав вимоги, належним чином засвідчені печатками та підписами всіх сторін. Вищезазначені документи відповідають вимогам чинного законодавства та є належними доказами.

У випадку відсутності фінансування, договори факторингу було б розірвано в односторонньому порядку кожним із клієнтів, що унеможливлює укладання додаткових угод до вказаних договорів, що чинні до сьогодні.

Розрахунки заборгованості, надані попередніми кредиторами й позивачем, є беззаперечними доказами факту заборгованості, а отже позовні вимоги доведені позивачем в повній мірі.

Згідно з частиною 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до частини 13 ст. 7 ЦПК України, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до статей 13 і 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до вимог частин 1, 2 та 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено і це вбачається з матеріалів цивільної справи, що 18.11.2021 року між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ОСОБА_1 укладено договір кредитної лінії №524601354 у формі електронного документу з використанням електронного підпису, відповідно до умов якого ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» надало ОСОБА_1 у тимчасове платне користування грошові кошти в сумі 22000,00 грн строком на 30 днів зі сплатою за користування кредитом (а.с. 13зв-16).

У якості додатку до договору №524601354 від 18.11.2021 року сторонами погоджено паспорт споживчого кредиту продукту «СМАРТ» (а.с. 11-12).

ОСОБА_1 підписала кредитний договір та паспорт споживчого кредиту електронним підписом, створеним за допомогою одноразового персонального ідентифікатора MNV4FA55, який було надіслано ОСОБА_1 на вказаний нею у заявці на отримання грошових коштів мобільний телефон НОМЕР_1 (а.с. 24, 25).

Відповідно до п. 5.4. кредитного договору сторони дійшли згоди, що у всіх відносинах між позичальником та Товариством в якості підпису позичальника буде використовуватись електронний підпис одноразовим ідентифікатором, відповідно до правил та Закону України «Про електронну комерцію», що має таку саму юридичну силу як і власноручний підпис.

Первісний кредитор ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, а саме - надав відповідачці кредит у розмірі, встановленому кредитним договором, що підтверджується платіжним дорученням від 18.11.2021 року та довідкою ПАТ КБ «Приватбанк» №06/2024 року, з яких вбачається, що 18.11.2021 року на картку ОСОБА_1 №4731-21ХХ-ХХХХ-9921 зараховано 22000,00 грн із зазначенням призначення платежу як «переказ коштів згідно договору №524601354 від 18.11.2021 року» (а.с. 35, 36-37).

28 листопада 2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено договір факторингу №28/1118-01, згідно з умовами якого до останнього перейшло право вимоги до боржників первісного кредитора, в тому числі й до боржника ОСОБА_1 , про що зазначено у витягу з реєстру прав вимоги №175 від 05.05.2022 року, за кредитним договором №524601354 від 18.11.2021 року на загальну суму 26853,06 грн (а.с. 38-41, 53-54).

Додатковими угодами №19 від 28.11.2019 року, №27 від 31.12.2021 року, №31 від 31.12.2022 року та №32 від 31.12.2023 року вносились зміни до договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року, відповідно до яких, зокрема, строк його дії було продовжено до 31.12.2024 року включно (а.с. 44, 45-49, 50, 51, 52).

З розрахунків заборгованості та виписки вбачається, що ОСОБА_1 має заборгованість за договором №524601354 від 18.11.2021 року у розмірі 26853,06 грн, з якої: 21998,12 грн заборгованість за кредитом та 4854,94 грн заборгованість з несплачених відсотків за користуванням кредитом (а.с. 69-70зв, 71-71зв, 72).

30.10.2023 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено Договір факторингу № 30/1023-01, згідно з умовами якого до останнього перейшло право вимоги до боржників, в тому числі й до боржника ОСОБА_1 , про що зазначено у реєстрі боржників №1 від 30.10.2023 року (а.с. 55-58, 59-60).

14.06.2024 року між ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Юніт Капітал» було укладено договір факторингу №14/06/24, згідно з умовами якого до останнього перейшло право вимоги до боржників, в тому числі й до боржника ОСОБА_1 за кредитним договором №524601354 від 18.11.2021 року в розмірі 26853,06 грн, про що зазначено у відповідному реєстрі боржників (а.с. 61-64,66-67).

На підтвердження понесення позивачем витрат на правничу допомогу надано: договір про надання правничої допомоги №№17/06/24-02 від 17.06.2024 року, додаткову угоду №2 до договору про надання правничої допомоги №17/06/24-02 від 17.06.2024 року; акт прийому-передачі наданих послуг від 17.06.2024 року до договору надання правничої допомоги №17/06/24-02 від 17.06.2024 року на суму 6000,00 грн (а.с. 52-53, 54-55зв, 56).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з їх обґрунтованості.

Проте, апеляційний суд не може погодитись в повному обсязі з таким висновком суду першої інстанції.

Згідно з частинами 1 та 4 статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

В силу положень статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною 1 статті 627 Цивільного кодексу України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до статті 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Положеннями ч. 1 ст. 1046 Цивільного кодексу України визначено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

Таким чином судом встановлено, що укладений кредитний договір відповідає формі, передбаченій ст. 207, 208, 1047 Цивільного кодексу України.

Частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (частина 1 статті 526 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 214 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 215 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Положеннями ч. 1 статті 1077 ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Відповідно до ч. 1 статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.

Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі

яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Судом встановлено, що 18.11.2021 між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ОСОБА_1 укладено договір кредитної лінії №524601354 у формі електронного документу з використанням електронного підпису, відповідно до умов якого ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» надало ОСОБА_1 у тимчасове платне користування грошові кошти в сумі 22000,00 грн строком на 30 днів зі сплатою за користування кредитом. У якості додатку до договору №524601354 від 18.11.2021 року, сторонами погоджено паспорт споживчого кредиту продукту «СМАРТ». ОСОБА_1 підписала кредитний договір та паспорт споживчого кредиту електронним підписом, створеним за допомогою одноразового персонального ідентифікатора MNV4FA55, який було надіслано ОСОБА_1 на вказаний нею у заявці на отримання грошових коштів мобільний телефон НОМЕР_1 .

Первісний кредитор ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, а саме - надав відповідачці кредит у розмірі, встановленому кредитним договором, що підтверджується платіжним дорученням від 18.11.2021 року та довідкою ПАТ КБ «Приватбанк» №06/2024 року, з яких вбачається, що 18.11.2021 року на картку ОСОБА_1 №4731-21ХХ-ХХХХ-9921 зараховано 22000,00 грн із зазначенням призначення платежу як «переказ коштів згідно договору №524601354 від 18.11.2021 року».

28.11.2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» було укладено договір факторингу №28/1118-01, згідно з умовами якого до останнього перейшло право вимоги до боржників первісного кредитора, в тому числі й до боржника ОСОБА_1 , про що зазначено у витягу з реєстру прав вимоги №175 від 05.05.2022 року, за кредитним договором №524601354 від 18.11.2021 року на загальну суму 26853,06 грн.

Додатковими угодами №19 від 28.11.2019 року, №27 від 31.12.2021 року, №31 від 31.12.2022 року та №32 від 31.12.2023 року вносились зміни до договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року, відповідно до яких, зокрема, строк його дії було продовжено до 31.12.2024 року включно.

30.10.2023 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено Договір факторингу №30/1023-01, згідно з умовами якого до останнього перейшло право вимоги до боржників, в тому числі й до боржника ОСОБА_1 , про що зазначено у реєстрі боржників №1 від 30.10.2023 року.

14.06.2024 року між ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Юніт Капітал» було укладено договір факторингу №14/06/24, згідно з умовами якого до останнього перейшло право вимоги до боржників, в тому числі й до боржника ОСОБА_1 за кредитним договором №524601354 від 18.11.2021 року в розмірі 26853,06 грн, про що зазначено у відповідному реєстрі боржників.

З розрахунків заборгованості та виписки вбачається, що ОСОБА_1 має заборгованість за договором №524601354 від 18.11.2021 року у розмірі 26853,06 грн, з якої: 21998,12 грн заборгованість за кредитом та 4854,94 грн заборгованість з несплачених відсотків за користуванням кредитом.

Разом з тим, апеляційний суд зазначає, що пунктом 1.1 договору факторингу №14/06/21 від 14 червня 2021 року визначено, що за цим договором фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (позики), плату за позикою (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право

на одержання яких належить клієнту.

Пунктом 3.4 договору факторингу №14/06/21 від 14 червня 2021 року визначено, що фактор сплачує клієнту 100% ціни продажу, протягом 7 (семи) робочих днів з моменту передачі по акту прийому-передачі реєстру боржників, шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на рахунок клієнта вказаний в розділі 10 даного договору.

Аналогічні за змістом положення містяться також в договорах факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року, №30/1023-01 від 30.10.2023 року.

Проте, матеріали справи не містять доказів проведення фінансування за договорами факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 року, №30/1023-01 від 30.10.2023 року, №28/1118-01 від 28.11.2018 року.

Таким чином, позивачем не доведено факту переходу до нього права вимоги до відповідача за кредитним договором №77626761 від 08 листопада 2021 року, №/1 від 21 листопада 2021 року, №/750638 від 13 листопада 2021 року, №2585052 від 16 листопада 2021 року від первісних кредиторів.

За таких обставин, виходячи з наведеного, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про обґрунтованість позовних вимог, оскільки матеріали справи не містять доказів переходу права вимоги за кредитними договорами №524601354 від 18.11.2021 року до позивача.

Доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, не виконав вимоги ст. 263 ЦПК України щодо його законності та обґрунтованості.

Відтак, апеляційна скарга підлягає задоволенню, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Крім того, відповідно до пп. в) п. 4 ч. 1 ст. 382 ЦПК України в резолютивній частині постанови суду апеляційної інстанції має бути зазначено розподіл судових витрат, понесених в зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції.

Враховуючи, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню, за подання апеляційної скарги ним сплачено судовий збір в розмір 3633,60 грн (а.с. 136), тому з позивача ТОВ «Юніт Капітал» на користь відповідачки підлягає стягненню судовий збір за подання апеляційної скарги.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Мотальова-Кравець Валерія Юріївна, задовольнити.

Рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 27 лютого 2025 року скасувати.

У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал», , на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 3633,60 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Судді: