Справа № 213/2577/25
провадження 2/216/2453/25
УХВАЛА

іменем України

02 грудня 2025 року місто Кривий Ріг

Центрально-Міський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, у складі головуючого судді Кузнецова Р.О.,

за участю секретаря судового засідання Шакули Є.О.,

розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Консорціуму Військово-Будівельна Індустрія про поновлення на роботі,-

в с т а н о в и в:

У провадженні суду знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до Консорціуму Військово-Будівельна Індустрія про поновлення на роботі.

У позові позивач просить скасувати наказ Генерального директора Консорціуму «Військово-будівельна індустрія» Маліка Р.Ю. за №17-К від 26.03.2025 про скасування наказів ОСОБА_2 від 05.09.2023 №36-К «Про призначення ОСОБА_1 » та від 31.12.2024 №37-К «Про переведення ОСОБА_1 », яким звільнено ОСОБА_1 з посади заступника генерального директора з фінансових та економічних питань та поновити його на посаді заступника генерального директора з фінансових та економічних питань Консорціуму «Військово-будівельна індустрія» з 26.03.2025.

Ухвалою суду від 25.06.2025 відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Дослідивши позовну заяву та додані до неї документи, суд приходить до висновку про закриття провадження у справі, виходячи з наступних підстав.

Система судів загальної юрисдикції є розгалуженою. Судовий захист є основною формою захисту прав, інтересів та свобод фізичних та юридичних осіб, державних та суспільних інтересів.

Судова юрисдикція це інститут права, який покликаний розмежувати компетенцію як різних ланок судової системи, так і різних видів судочинства цивільного, кримінального, господарського та адміністративного.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин.

Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.

Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Звертаючись до суду із вказаним позовом позивач просить скасувати наказ Генерального директора Консорціуму «Військово-будівельна індустрія», яким скасовано наказ про призначення позивача на посаду заступника генерального директора з фінансових та економічних питань та поновити його на роботі на цій посаді.

Отже, для вирішення цього спору та питання щодо поновлення трудових відносин має бути встановлено обставину, яка свідчить, що між позивачем та відповідачем існували правовідносини, що регулюються нормами КЗпП України.

Як слідує із матеріалів позовної заяви, позивач перебував на посаді заступника генерального директора з фінансових та економічних питань Консорціуму «Військово-будівельна індустрія».

Порядок створення та діяльності господарських товариств, одним із різновидів яких є товариство з обмеженою відповідальністю, урегульовано у низці нормативних актів, серед яких Цивільний кодекс України, Господарський кодекс України, Закон України «Про господарські товариства».

Відповідно до ч. 4 ст. 120 ГК України, консорціум- тимчасове статутне об`єднання підприємств для досягнення його учасниками певної спільної господарської мети (реалізації цільових програм, науково-технічних, будівельних проектів тощо). Консорціум використовує кошти, якими його наділяють учасники, централізовані ресурси, виділені на фінансування відповідної програми, а також кошти, що надходять з інших джерел, в порядку, визначеному його статутом. У разі досягнення мети його створення консорціум припиняє свою діяльність..

Відповідно до змісту ч. 1 ст. 167 ГК України, корпоративні права це права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

Згідно із ч. 3 ст. 167 ГК України, корпоративними відносинами є відносини, що виникають, змінюються та припиняються щодо корпоративних прав.

Основним установчий документом будь-якої організації (компанії, товариства, установи), що визначає її правовий статус, цілі, структуру управління, права та обов`язки учасників, а також правила діяльності та взаємодії є статут.

Відповідно до Розділу 4 Статуту Консорціуму Військово-Будівельна Індустрія управління діяльністю Консорціуму здійснює правління Консорціуму і генеральний директор Консорціуму. Генеральний директор призначається на посаду і звільняється Міністром оборони України шляхом укладання з ним контракту. Компетенція генерального директора і порядок його роботи визначаються контрактом. Генеральний директор здійснює керівництво поточною діяльністю Консорціуму в рамках компетенції і прав, визначених контрактом та Статутом. Генеральний директор підзвітний Міністерству оборони України і організовує виконання його рішень. На підставі рішення Міністерства оборони України для здійснення нагляду за виробничою діяльністю Консорціуму може бути призначено склад наглядової ради та визначено її функції. Генеральний директор відповідно до наданих йому повноважень має право ухвалювати рішення, обов`язкові для виконання підприємствами, госпрозрахунковими установами (організаціями), що входять до складу Консорціуму. Генеральний директор може мати одного чи декількох заступників та встановленим порядком передавати частину своїх повноважень окремим членам правління.

З метою визначення головних напрямків і координації діяльності Консорціуму, поєднання інтересів підприємств, що входять до його складу, в Консорціумі утворюється правління.

До складу правління входять генеральний директор, його заступники, начальники Центрального спеціалізованого будівельного управління (госпрозрахункового) і Центрального управління будівельної промисловості та матеріально-технічного забезпечення (госпрозрахункового), керівник державного підприємства Міністерства оборони України «Центральний проектний інститут».

Таким чином посада заступника генерального директора з фінансових та економічних питань Консорціуму «Військово-будівельна індустрія», на якій працював позивач, відноситься до правління Консорціуму Військово-Будівельна Індустрія.

Із ч. 1 ст. 3 КЗпП України вбачається, що до трудових відносин належать відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.

Відповідно до статті 4 КЗпП України законодавство про працю складається з цього Кодексу та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього.

У статті 5-1 КЗпП України держава гарантує працездатним громадянам, які постійно проживають на території України, зокрема, правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

У статті 21 КЗпП України вказано, що трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з дотриманням внутрішнього трудового розпорядку, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Припинення повноважень члена правління за своєю правовою природою, предметом регулювання правовідносин і правовими наслідками відрізняється від звільнення працівника з роботи (тобто розірвання з ним трудового договору) на підставі положень КЗпП України. Саме тому можливість уповноваженого органу підприємства припинити повноваження члена правління міститься не в приписах КЗпП України, а у ГК України (чинному на моент виникнення правовідносин), Законі України «Про господарські товариства», тобто не є предметом регулювання трудового права.

Господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема, справи у спорах, що виникають з корпоративних відносин, в тому числі у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів (пункт 3 частини першої статті 20 ГПК України).

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, №4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010).

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, суд закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 255, 259-261, 353, 354 ЦПК України суд,-

п о с т а н о в и в:

Закрити провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Консорціуму Військово-Будівельна Індустрія про поновлення на роботі.

Роз`яснити позивачу, що заявлений позов підлягає розгляду в порядку господарського судочинства та за предметною підсудністю відноситься до компетенції Господарського суду Дніпропетровської області.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Р.О.КУЗНЕЦОВ