Справа № 128/4496/25
Провадження № 22-ц/801/2693/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції Бондаренко О. І.
Доповідач:Береговий О. Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 грудня 2025 рокуСправа № 128/4496/25м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Берегового О.Ю. (суддя-доповідач),

суддів: Панасюка О.С., Шемети Т.М.

учасники справи:

позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС»

відповідач: ОСОБА_1

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 07 листопада 2025 року, про передачу справи за підсудністю до іншого суду, постановлену місцевим судом під головуванням судді Бондаренко О.І., в цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив:

Короткий зміст заявлених вимог.

06 листопада 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Рішення суду першої інстанції і мотиви його ухвалення.

Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 07 листопада 2025 року позовну заяву ТОВ «СВЕА ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором передано на розгляд до територіальної юрисдикції (підсудності) Вінницького міського суду Вінницької області.

Обґрунтовуючи зазначену хвалу, місцевий суд посилався на ті обставини, що відповідач ОСОБА_1 проживає за адресою: АДРЕСА_1 , а отже, ураховуючи, що відповідно до адміністративно територіального поділу, зазначена адреса не відноситься до підсудності Вінницького районного суду Вінницької області, наявні підстави для передачі позовної заяви ТОВ «СВЕА ФІНАНС» до територіальної юрисдикції (підсудності) Вінницького міського суду Вінницької області.

Провадження в суді апеляційної інстанції.

Не погодившись із вказаною ухвалою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу та уточнення до неї, у якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм законодавства, просив суд скасувати ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 07 листопада 2025 року та направити справу для продовження розгляду до Вінницького районного суду Вінницької області.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що на думку заявника суд попередньої інстанції не звернув уваги на те, що він є військовослужбовцем Державної прикордонної служби України, проходить військову службу в умовах воєнного стану та бере участь у бойових діях, а тому на думку скаржника суд першої інстанції зобов`язаний був зупинити провадження у справі ще на стадії вирішення питання про відкриття провадження у справі, а не передавати справу до іншого суду.

Відзиву на апеляційну скаргу від позивача у встановлений судом строк не надходило, що за положеннями ч. 3 ст. 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду ухвали суду першої інстанції.

Позиція суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Враховуючи вищенаведені норми, дана справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна не скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспорюваного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Питання цивільної територіальної юрисдикції (підсудність) врегульовані у главі 2 «Цивільна юрисдикція» розділу І «Загальні положення» ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦПК України усі справи, що підлягають вирішенню в порядку цивільного судочинства, розглядаються місцевими загальними судами як судами першої інстанції, крім справ, визначених частинами другою - четвертою цієї статті.

Згідно ч.1 ст. 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Як убачається з матеріалів справи, та підтверджено самим відповідачем у апеляційній скарзі його зареєстроване місце проживння за адресою: АДРЕСА_1 .

У ст. 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Поняття «суд, встановлений законом» передбачає, зокрема, й дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.

Враховуючи вищенаведені норми законодавства, підстави та предмет позову, колегія суддів вважає висновок суду першої інстанції про направлення справи за підсудністю за зареєстрованим місцем проживання відповідача, таким, що відповідає вимогам процесуального закону щодо визначення територіальної підсудності.

Доводи апеляційної скарги, про те що суд першої інстанції зобов`язаний був зупинити провадження у справі ще на стадії вирішення питання про відкриття провадження у справі, а не передавати справу до іншого суду, оскільки відповідач є військовослужбовцем апеляційним судом відхиляються, з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1, 9 ст. 187 ЦПК України за відсутності підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви чи відмови у відкритті провадження суд відкриває провадження у справі протягом п`яти днів з дня надходження позовної заяви або заяви про усунення недоліків, поданої в порядку, передбаченому статтею 185 цього Кодексу. Якщо за результатами отриманої судом інформації буде встановлено, що справа не підсудна цьому суду, суд надсилає справу за підсудністю в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу.

Із зазначеного висновується, що у разі встановлення обставин непідсудності справи суду до якого подано позовну заяву у суду виникає не право, а обов`язок передати позовну заяву за підсудністю до іншого суду.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Із зазначеної норми вбачається, що у разі перебування сторони на військовій службі, суд зобов`язаний зупинити провадження у справі, проте питання зупинення провадження у справі в силу вимог процесуального законодавства може бути вирішено лише судом якому підсудна цивільна справа та після або в момент відкриття провадження у справі, оскільки зупинити провадження у справі провадження у якій не відкрито неможливо.

Крім того, апеляційний суд зазначає, що скаржником не подавалось до суду першої інстанції інформація щодо його перебування на військовій службі із наданням підтвердних документів.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що ухвала Вінницького районного суду Вінницької області від 07 листопада 2025 року про передачу справи за підсудністю до іншого суду постановлена з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому відсутні правові підстави для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 .

Керуючись ст. 259, 268, 367, 368, 375, 379, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 07 листопада 2025 року залишити без задоволення.

Ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 07 листопада 2025 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий О.Ю. Береговий

Судді: О.С. Панасюк

Т.М. Шемета