Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/27/25
Провадження №: 2/332/916/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 грудня 2025 р. м. Запоріжжя

Заводський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Блажко У.В. за участі секретаря судового засідання Дубачової А.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2025 року товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (надалі ТОВ «ФК «ЄАПБ»/позивач) звернулося до Заводського районного суду м. Запоріжжя із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем умов кредитного договору, укладеного ОСОБА_1 .

Так, позивач зазначив, що 08.10.2019 між акціонерним товариством «Укрсиббанк» та ОСОБА_1 укладений договір про надання споживчого кредиту з можливістю відкриття карткового рахунку № 0 (надалі кредитний договір).

Внаслідок неналежного виконання прийнятих на себе зобов`язань з повернення кредиту у відповідачки утворилась заборгованість за кредитним договором у загальному розмірі 84 818,49 гривень, з яких заборгованість за основною сумою боргу становить 38 885,71 грн, заборгованість за процентами 45 932,78 грн, заборгованість за комісіями 0 гривень.

Між АТ «Укрсиббанк» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» 26.06.2024 укладений договір факторингу № 275, відповідно до якого АТ «Укрсиббанк» відступило ТОВ «ФК «ЄАПБ» право вимоги до позичальників, в тому числі за кредитним договором від 08.10.2019 № 0, укладеним з ОСОБА_1 .

Отже, позивач вважає, що наділений правом грошової вимоги до відповідачки за кредитним договором від 08.10.2019 № 0 на загальну суму 84 818,49 грн.

Позивач зазначає, що всупереч умов кредитного договору відповідачка не виконала своїх зобов`язань та заборгованість за договором не погасила.

З метою захисту свого порушеного права позивач звернувся до суду з даним позовом, просив стягнути заборгованість у розмірі 84 818,49 гривень та судові витрати з оплати судового збору у розмірі 3 028,00 грн.

Ухвалою судді від 22 січня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, визначено провести розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, сторонам встановлені строки для подання заяв по суті справи.

Від представника відповідача ОСОБА_2 18.04.2025 до суду надійшов відзив, у якому представник зазначила, що відповідач здійснювала погашення боргу, але внаслідок спливу більше п`яти років з моменту укладання кредитного договору, квитанції не збереглися. Крім того, адвокат Левицька Ю.В. зазначила, що позивачем не надано доказів, що свідчили б про належне ознайомлення та погодження відповідачкою саме з тією редакцією Правил (договірних умов) споживчого кредитування позичальників АТ «Укрсиббанк» з можливістю відкриття і розрахунково-касового обслуговування карткових рахунків, які діяли на час укладення кредитного договору. У відзиві представник позивача також заявила про застосування позовної давності, звертаючи увагу, що кредитний договір був укладений у 2019 році, а позивач звернувся до суду у 2025 році. Крім того, на думку представника відповідача, відсотки, що заявлені до стягнення позивачем, нараховані безпідставно, оскільки їх розмір перевищує суму заборгованості у півтора рази. До того ж позивач не надав розрахунку заборгованості.

Від представника позивача 23.04.2025 до суду надійшла відповідь на відзив, у якій представник зазначив, що відповідач не оспорює факт укладання кредитного договору, отримання нею коштів і обізнаність із умовами кредитного договору, що свідчить на користь того, що кредитний договір укладений сторонами. Відповідачем при підписанні договору не висловлено жодних заперечень або зауважень щодо мов кредитного договору, у тому числі і порядку нарахування відсотків, що свідчить про факт погодження відповідача зі всіма умовами кредитного договору. Жодних заперечень щодо змісту та/чи умов Правил надання кредиту Відповідачем при укладенні Кредитного договору висловлено не було. Ніяких застережень або зауважень з боку Відповідача щодо неповного розуміння змісту Кредитного договору або незгоди з умовами Кредитного договору та/або додаткових угод (при їх наявності) під час їх підписання до суду зі сторони Відповідача не надавалося. Представник позивача також заперечувала проти задоволення заяви представника відповідача про застосування позовної давності, вважаючи, що позовна давність у спірних правовідносинах не сплинула.

У судовому засіданні 03.07.2025 судом було оголошено про перехід до стадії ухвалення судового рішення, ухвалення та проголошення судового рішення відкладено до 08.07.2025.

Ухвалою суду від 08.07.2025 поновлений судовий розгляд справи та витребуваний у позивача розрахунок заборгованості за договором про надання споживчого кредиту з можливістю відкриття карткового рахунку від 07.10.2019 № 0 з вказанням відомостей про щомісячне нарахування заборгованості та зазначенням дат та сум погашення відповідачем, визнано явку представника позивача обов`язковою.

23.07.2025 представником позивача надані письмові пояснення, за змістом ідентичні відповіді на відзив. Крім того, представник позивача заявив клопотання про витребування у первісного кредитора АТ «Укрсиббанк» розрахунку заборгованості за договором про надання споживчого кредиту з можливістю відкриття карткового рахунку від 08.10.2019 № 0.

Ухвалою суду від 03.11.2025 клопотання представника позивача задоволено, витребуваний розрахунок заборгованості за кредитним договором у АТ «Укрсиббанк», також визнано обов`язковою явку позивача у судове засідання.

На виконання ухвали суду від 03.11.2025 АТ «Укрсиббанк» 27 листопада 2025 року надало розрахунок заборгованості за договором про надання споживчого кредиту від 07.10.2019 № 000.

Представник позивача ТОВ «ФК «ЄАПБ», повідомлений належним чином про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, причин неявки суду не повідомив. Суд констатує, що позивач вимоги ухвали суду від 03.11.2025 не виконав, адже не забезпечив участь свого представника у судовому засіданні 22 грудня 2025 року.

Представник відповідача у судовому засіданні зазначила, що із сумою основного боргу відповідачка погоджується. Натомість, заперечує проти стягнення нарахованих відсотків, вважаючи їх непропорційно великими до суми основної заборгованості.

У судовому засіданні 22.12.2025 вирішено відкласти ухвалення та проголошення судового рішення на 26 грудня 2025 року.

У судове засідання 26.12.20254 учасники справи не з`явилися, надали суду заяви про проведення судового засідання за їх відсутності.

У зв`язку з неявкою у судове засідання сторін на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Заслухавши думку учасників справ, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, суд зазначає про таке.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з частиною першою статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1 статті 1048 ЦК України).

Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

За змістом ст. 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі ст. 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Судом встановлено, що 04.10.2019 ОСОБА_1 підписала анкету-заяву, в якій просила АТ «Укрсиббанк» надати їй споживчий кредит на наступних умовах: строк користування кредитом 12 місяців, сума кредиту 20 183,82 грн. Також просила надати їй додатковий кредит кредитну картку з наступними умовами (на умовах кредитного договору): максимальна сума ліміту додаткового кредиту 50000 грн; максимальна процентна ставка за додатковим кредитом 60% річних від фактично використаної суми додаткового кредиту. Строк дії ліміту кредитування: 24 місяці (з можливістю продовження на новий строк за рішенням банку) (а.с. 10, зворотна сторона).

07 жовтня 2019 року між АТ «Укрсиббанк» та ОСОБА_1 укладений договір № 0 про надання споживчого кредиту з можливістю відкриття карткового рахунку, відповідно до умов якого банк надає позичальнику кредит, позичальник зобов`язується повернути кредит та сплачувати плату за користування кредитом відповідно до умов цього договору та Правил (а.с. 5-8).

Відповідно до умов договору сума кредиту 20 183,82 грн; надання кредиту здійснюється у термін не пізніше ніж 30 календарних днів з моменту підписання договору; кредит надається позичальнику для особистих потреб; повернення кредиту, плати за кредит, інших платежів здійснюється у відповідності з Правилами (Договірними умовами) споживчого кредитування позичальників АТ «Укрсиббанк» або на умовах договірного списання, передбаченого цим Договором та Правилами (пункти 3.1 - 3.5 договору).

Позичальник зобов`язується повертати кредит, плату за кредит, інших платежів шляхом внесення ануїтетних платежів відповідно до графіка, що викладений у додатку № 1 до договору, але в будь-якому випадку кредит повинен бути повернутий не пізніше 07.10.2020. Розмір ануїтетного платежу становить 2084 грн. Ануїтетний платіж повинен сплачуватись щомісячно до 7 числа (включно) кожного місяця (пункти 3.6. - 3.8. договору).

Пунктами 3.9., 3.10. договору передбачено, що процентна ставка становить 000001% річних, за користування кредитними коштами понад встановлений договором термін встановлюється процентна ставка в розмірі 7,00001% річних. Також відповідачкою 07.10.2019 підписаний паспорт споживчого кредиту (а.с. 8, зворотна частина - 9).

Договір про надання споживчого кредиту з можливістю відкриття карткового рахунку № 0 від 07.10.2019, паспорт споживчого кредиту твід 07.10.2019 підписаний відповідачкою власним підписом.

Отже, суд доходить висновку, що між сторонами було досягнуто згоди щодо усіх істотних умов кредитного договору.

Виконання первісним кредитором обов`язків по перерахуванню коштів відповідачу на виконання умов договору про надання споживчого кредиту з можливістю відкриття карткового рахунку від 07.10.2019 № 0 визнається відповідачем. Відповідач не оспорює факт укладання договору та отримання коштів.

Разом з тим, суд зазначає, що визначити правильність нарахування відсотків за кредитним договором від 07.10.2019 № 0 не вбачається можливим, оскільки розрахунок заборгованості за вказаним договором наданий АТ «Укрсиббанк» за період з 28.01.2021 по 25.06.2024. У той же час договір був укладений 07 жовтня 2019 року.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша ст.514 ЦК України).

Первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором (частина перша ст.519 ЦК України).

Згідно з частиною першою ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

У відповідності до частини першої ст.1078 ЦК України предметом договору факторингу має бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

На підтвердження переходу права вимоги до ОСОБА_1 ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» надало копію договору факторингу від 26 червня 2024 року № 275. Зазначеним договором передбачено, що АТ «Укрсиббанк» (Клієнт) відступає Фактору ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», а фактор зобов`язується прийняти права вимоги та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором. Права вимоги, які клієнт відступає фактору за цим договором, відступаються (передаються) в розмірі заборгованості боржників перед клієнтом, що передбачені умовами первинних договорів, та визначені в реєстрі боржників, що підписуються сторонами у паперовому вигляді (а.с. 16-17).

За приписами п. 4.1. договору факторингу від 26.06.2024 № 275 право власності на права вимоги вважається таким, що перейшло від Клієнта Фактору, та право вимагати від боржників виконання всіх зобов`язань в межах відступлених прав вимог у Фактора виникає з моменту підписання Акту приймання-передачі Права вимоги.

Акт приймання-передачі права вимоги підписаний сторонами договору факторингу 26.06.2024 (а.с. 18).

Водночас, з витягу з реєстру прав вимоги до договору факторингу від 26.06.2024 № 275 вбачається, що ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до ОСОБА_1 за договором від 08 жовтня 2019 року № 0.

Проте, матеріали справи не містять доказів того, що 08 жовтня 2019 року між АТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 виникали будь-які зобов`язальні правовідносини, за якими позивач набув права грошової вимоги до відповідача.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст.ст. 77, 78 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Метою доказування є з`ясування дійсних обставин справи, обов`язок доказування покладається на сторін, суд за власною ініціативою не може збирати докази. Це положення є одним із найважливіших наслідків принципу змагальності у цивільному процесі.

Відповідно до положень ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Отже, обов`язок по доказуванню позовних вимог і обставин, на які позивач посилається в обґрунтування своїх вимог, покладається на нього.

Згідно з статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З метою встановлення фактичних обставин справи, які мають значення для правильного вирішення справи, ухвалою суду від 03.11.2025 явка позивача у судове засідання визнана обов`язковою.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, причин неявки суду не повідомив.

Суд звертає увагу, що за договором факторингу від 26.06.2024 № 275 ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право грошової вимоги до ОСОБА_1 лише за договором від 07 жовтня 2019 року № 0, а не за будь-яким іншим. Матеріали ж справи не містять беззаперечних доказів того, що на правовідносини, які виникли між банком та відповідачем на підставі договору від 07.10.2019, поширюються правовідносини за договором, який укладений 08.10.2019, за яким позивачу банком переуступлено право вимоги.

Так, договір від 08 жовтня 2019 року до матеріалів справи не додано та не доведено, що він є невід`ємною частиною договору від 07 жовтня 2019 року.

Відсутність (недоведеність) порушеного або оспорюваного права позивача є підставою для ухвалення рішення про відмову в задоволенні позову, незалежно від інших встановлених судом обставин (постанова Верховного Суду від 29 червня 2021 року в справі № 916/2040/20).

Із огляду на встановлені обставини, суд доходить висновку, що ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» не довело порушення його прав ОСОБА_1 та наявність права звернення до суду із позовом до неї про стягнення заборгованості за договором про надання кредиту від 07 жовтня 2019 року № 0, а тому суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за кредитними правовідносинами, що виникли 07 жовтня 2019 року.

Питання розподілу судових витрат суд вирішує відповідно до вимог статті 141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 89, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У позові товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи http://court.gov.ua/fair.

Учасники справи:

позивач: товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», місцезнаходження: 01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, б. 30, ;

відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 .

Суддя У. В. Блажко