Справа № 463/6619/25
Провадження № 2/463/1992/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 грудня 2025 року м. Львів

Личаківський районний суд м. Львова у складі:

головуючого-судді Бобрової Ю.Ю.

за участі секретаря судових засідань Назара Р.М.

представника позивачки ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Львова цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ТЕХНОФІНАНС», Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ТОП1», третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «Українське бюро кредитних історій» про зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

ОСОБА_1 , інтересах якої діє ОСОБА_2 , звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ТЕХНОФІНАНС», Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ТОП1», третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «Українське бюро кредитних історій» про зобов`язання вчинити дії.

В обґрунтування позовних вимог покликалася на те, що відповідно до відомостей з Єдиного реєстру досудових розслідування за номером кримінального провадження: 0003333, 29.11.2024 року невідома особа представившись працівником компанії «Lifecell» зателефонувавши із мобільного телефону НОМЕР_1 повідомила про те, що для захисту і збереження її абонентського номеру телефону компанії «Lifecell» їй необхідно повідомити код із 4-х цифр, що вона і зробила. Після цього 30.11.2024 в період часу із 00:01 год. по 06:00 год. невідома особа, шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки здійснила оформлення на неї у Товаристві з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія ТОП1» договір позики «ТОП Вибір» № -271582 від 30.11.2024 на суму 4545 грн., які були перераховані на невідомі номери банківських карт, внаслідок чого їй було завдано матеріальну шкоду на суму 4545 грн.

05.03.2025 на її номер телефону було надіслано SMS повідомлення про те, що право вимоги за Договором позики №-271582 від 30.11.2024 року було передано ТОВ «ФК «ТЕХНОФІНАНС» на підставі Договору факторингу №04-03-25ФБ від 04.03.2025.

Указує, що ніколи не зверталась до ТОВ «Фінансова компанія ТОП1» із приводу отримання позики, не реєструвалась на їх офіційному сайті, не робила ніяких заявок на отримання коштів і не укладала ніяких договорів позики, не отримувала від даного товариства ніяких коштів. Договір позики був укладений без її вільного волевиявлення та волі, а головне не нею.

Нею було надіслано звернення до ТОВ «Фінансова компанія ТОП1» стосовно відсутності волевиявлення на укладення договору позики та списання боргу у зв`язку з наявністю шахрайських дій з боку іншої сторони, яка здійснила укладення договору від її імені через викрадення особистих даних. Відповідач відмовився здійснювати списання боргу.

За допомогою інформації завантаженої з ресурсу відповідача вона дізналися частково номер карти на який було здійснено зарахування коштів. Це перші шість цифр 535528. За даними сайту https://psm7.com/uk/bin-card емітентом карти є JOINT STOCK COMPANY FIRST UKRAINIAN INTERNATIONAL BANK (АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК»).

Указаний банк на її запит дав відповідь, що нею не відкривались у нього рахунки чи платіжні карти. Таким чином, вважає, що нею встановлено відсутність факту отримання коштів за договором позики «ТОП Вибір» № -271582 від 30.11.2024.

04.03.2025 Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія ТОП1» передала право вимоги за Договором позики Товариству з обмеженою відповідальністю ТОВ «ФК «ТЕХНОФІНАНС» на підставі Договору факторингу №04-03-25ФБ від 04.03.2025.

ТОВ «ФК «ТЕХНОФІНАНС» після купівлі у ТОВ «ФК ТОП1» права вимоги почали активно здійснювати дзвінки з вимогами погасити неіснуючий кредит, чим систематично порушують її права.

У зв`язку з наведеним просила суд визнати відсутність заборгованості ОСОБА_1 перед ТОВ «Фінансова компанія «ТЕХНОФІНАНС» та ТОВ «ТОП1», що нарахована за неукладеним договором позики «ТОП Вибір» № -271582 від 30.11.2024 та зобов`язати їх списати заборгованість нараховану за таким договором; зобов`язати ТОВ «Фінансова компанія «ТЕХНОФІНАНС» та ТОВ «Фінансова компанія «ТОП1» вчинити дії для виключення Товариством з обмеженою відповідальністю «Українське бюро кредитних історій» інформації щодо заборгованості ОСОБА_1 за неукладеним договором позики «ТОП Вибір» № -271582 від 30.11.2024 року та стягнути на її користь судові витрати.

Процесуальні питання пов`язані з розглядом справи

18.07.2025 згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу передано в провадження судді Бобровій Ю.Ю. (а.с. 11).

Із відповіді № 1635273 від 04.08.2025 з Єдиного державного демографічного реєстру встановлено, що ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 12).

04.08.2025 ухвалою судді Личаківського районного суду м. Львова Бобрової Ю.Ю. дану цивільну справу залишено без руху (а.с. 13).

12.08.2025 ухвалою судді Личаківського районного суду м. Львова Бобрової Ю.Ю. дану цивільну справу прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (а.с. 18).

11.12.2025 ухвалою судді Личаківського районного суду м. Львова Бобрової Ю.Ю. дану цивільну справу призначено до розгляду в судовому засіданні з повідомленням сторін на 18.12.2025.

18.12.2025 у судове засідання з`явився представник позивачки - адвокат Брикар О.М. відповідачі та третя особа, належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи до зали суду своїх представників не направили, причини неявки суду невідомі.

У відповідності до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Аргументи учасників справи

Відповідач ТОВ «ФК «ТЕХНОФІНАНС» скористався правом на відзив, у якому зазначив наступне.

Згідно наданого витягу з ЄРДР досудове розслідування розпочато з 01.12.2024 та подальша його доля невідома чи воно ще на досудовому розслідуванні чи воно закрито, а тому вважає, що позивачкою не надано жодного доказу того, що оформлений кредит є шахрайським.

Відповідно до Договору факторингу №04-03-2025ФБ від 04.03.2025 ТОВ «ФК «ТЕХНОФІНАНС» стало новим кредитором з моменту набуття права вимоги за кредитом на підставі договору факторингу, тоді як позивачка в рахунок погашення заборгованості не здійснила жодного погашення. Після придбання права вимоги за кредитом позивача - ТОВ «ФК «ТЕХНОФІНАНС» додаткових нарахувань не здійснювало. Станом на 04.03.2025 за позивачкою числиться непогашена заборгованість у розмірі 13771,35 грн., яка складається з: 4545,00 грн. - тіло, 136,35 - % за користування кредитом, 9090,00 грн. - борг штрафу.

Уважає, що позивачка надала згоду на укладення кредитного договору, усвідомлюючи його правові наслідки, використавши в якості аналога власноручного підпису, для підписання цього Договору електронний цифровий підпис з одноразовим ідентифікатором, який надається позикодавцем.

Наголошує, що Договір став укладеним після введення позивачкою у відповідне поле на сайті позикодавця всіх особистих даних (у тому числі паспортних даних, які також зазначені у позовній заяві та співпадають з вказаними в договорі позики) та введення отриманого позивачкою на її телефон одноразового ідентифікатора у вигляді смс-повідомлення у якості акцепту Договору, на 14 та 16 сторінці Договору в пункті «Реквізити сторін» зазначено що договір підписано електронним підписом при використані «СМС КОДУ: z52911».

Уважає, що позивачка не надала суду доказів того, що кредитні кошти нею не було отримано, чи укладення договору від її імені іншою особою за відсутності її волевиявлення, перерахування кредитних коштів не на її рахунок та вчинення інших шахрайських дій; наполягають на зменшенні розміру судових витрат.

Відповідач ТОВ «Фінансова компанія «ТОП1» також скористався своїм правом на відзив, обґрунтовуючи його наступним.

Відповідно до п.1.2. Договору позики, договір підписано зі сторони позичальника електронним цифровим підписом одноразовим ідентифікатором, який автоматично згенеровано в Інформаційнотелекомунікаційній системі позикодавця у вигляді алфавітно-цифрової послідовності (коду) та/або надіслано Позичальнику шляхом смс- повідомлення на номер телефону, зазначений Позичальником при реєстрації Особистого кабінету.

Позичальник підтверджує, що усвідомлює наслідки підписання цього Договору аналогом власноручного підпису - електронним підписом одноразовим ідентифікатором, і погоджується з такою формою укладення Договору та з його наслідками. Договір підписано зі сторони Позикодавця кваліфікованим електронним підписом директора Позикодавця із кваліфікованою електронною позначкою часу, який створено та використано відповідно до вимог Закону України «Про електронні довірчі послуги».

Отже в силу вимог п. 1.2. Договору позика надавалась особисто позивачці за допомогою сайту ТОВ «ФК «ТОП1», а саме за умови ідентифікації та верифікації позичальника та використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором згідно Закону України «Про електронну комерцію».

Згідно аналізу історії позивача в Компанії вбачається, що нею вказано як контактний та фінансовий номер + 07. Саме за цим номером вона зареєструвала Особистий кабінет, авторизувалася для входу в Особистий кабінет, на цей номер їй надходили всі смс-підтвердження паролю, входу та одноразовий електронний ідентифікатор який вона ввела для підписання електронного договору. Звертає увагу суду, що номер телефону, який позивачка вказала в особистому кабінеті ( НОМЕР_2 ), співпадає з номером в УБКІ (в УБКІ номер з 23.07.2018)

Після введення даних (набір символів із смс-повідомленні) із отриманого повідомлення в поле в Особистому кабінеті, після ознайомлення з текстом електронного договору, в Інформаційно-комунікаційній системі Компанії відбувається підписання електронного договору, що свідчить/повідомляє Компанію про те, що Клієнт надав згоду (акцептував) на пропозицію (Оферту) Компанії щодо укладання Електронного договору з Клієнтом. У цьому разі, електронний договір вважається підписаним та вважається укладеним належним чином.

Укладення договору позики без прийняття пропозиції з боку позивача було б неможливим. Позивач ініціював укладення такого договору, оформивши заявку на сайті відповідача, підписавши договір з використанням аналогового підпису.

На підставі викладеного, вбачається, що 30.11.2024 між ОСОБА_1 та ТОВ «ФК «ТОП1» укладено договір позики «ТОП Вибір» №-271582. Після підписання договору Компанією успішно надіслано грошові кошти на верифіковану банківську карту за реквізитами, вказаними у договорі позики, номер картки - НОМЕР_3 .

Звертає увагу суду, що повні реквізити банківської картки, у Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ТОП1» відсутні, у зв`язку з тим, що ТОВ «ФК «ТОП1» є фінансовою установою, а не платіжною, тобто не має відповідної ліцензії на здійснення переказів без відкриття рахунків. Процедури видачі коштів позичальників реалізовано за окремими договорами отримання послуг з переказу коштів з платіжними установами. Таким чином вбачається, що кошти - сума позики, було видано Позичальнику безготівковим способом шляхом перерахування на банківську картку.

Фактичні обставини, встановлені судом

Судом встановлено, що між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ТОП1» та ОСОБА_1 було укладено Договір позики від 30.11.2024, підписаний електронним підписом останньої (а.с. 81-90).

Із Витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 01.12.2024 у кримінальному провадженні 0003333 слідує, що 29.11.2024 року невідома особа представившись працівником компанії «Lifecell» зателефонувавши із мобільного телефону НОМЕР_1 повідомила про те, що для захисту і збереження її абонентського номеру телефону компанії «Lifecell» їй необхідно повідомити код із 4-х цифр, що вона і зробила. Після цього 30.11.2024 в період часу із 00:01 год. по 06:00 год. невідома особа, шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки здійснила оформлення на неї ряду кредитних договорів (а.с. 92).

04.03.2025 між ТОВ «ФК«ФІНБУСТ» та ТОВ «ФК«ТЕХНОФІНАНС» було укладено Договір факторингу № 04-03-25 ФБ (а.с. 29) із додатку №1 до якого слідує, що згідно акту приймання-передачі письмового Реєстру Боржників від 04.03.2025 передано Реєстр Боржника ОСОБА_1 (а.с. 34).

05.03.2025 на номер телефону позивачки було надіслано SMS повідомлення про те, що право вимоги за Договором позики №-271582 від 30.11.2024 року було передано ТОВ «ФК «ТЕХНОФІНАНС» на підставі Договору факторингу №04-03-25ФБ від 04.03.2025.

За даними сайту https://psm7.com/uk/bin-card емітентом карти, на який було здійснено зарахування коштів, перші шість цифр 535528 є JOINT STOCK COMPANY FIRST UKRAINIAN INTERNATIONAL BANK (АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК»).

АТ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» повідомило, що між АТ «ПУМБ» та ОСОБА_1 угод не укладалося (а.с. 95).

Згідно відомостей Українського Бюро Кредитних Історій, ОСОБА_1 , у зв`язку із виникненням заборгованості за Договором позики у Товаристві з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія ТОП1» № -271582 від 30.11.2024 на суму 4545 грн (а.с. 74-80).

Правові норми законодавства застосовані судом, висновки та мотиви прийнятого рішення

Заслухавши пояснення представника позивачки, оглянувши матеріали справи та додані до неї письмові документи, дослідивши та перевіривши зібрані у справі докази, постановляючи рішення відповідно до вимог ст. 265 ЦПК України, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

За положеннями п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Згідно ч. 3 ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним та відповідати його внутрішній волі. Це одна з вимог, додержання яких є необхідним для чинності правочину

У силу вимог ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Частина 1 ст. 215 ЦК України визначає, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно ч. 2 ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (абз. 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України) передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним у письмовій формі).

Будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. ст. 205, 207 ЦК України).

Особливості укладення кредитного договору в електронному вигляді визначені ЗУ «Про електронну комерцію».

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09.09.2020 року у справі № 732/670/19, від 23.03.2020 року у справі № 404/502/18, від 07.10.2020 року у справі № 127/33824/19.

Згідно ст. 3 ЗУ «Про електронну комерцію» електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Частиною 5 ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію» встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Важливо, щоб електронний договір включав всі істотні умови для відповідного виду договору, інакше він може бути визнаний неукладеним або недійсним, у зв`язку з недодержанням письмової форми в силу прямої вказівки закону.

У силу ч. 1 ст. 638 ЦК України договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Відповідно до ст. ст. 215, 216 ЦК України суди розглядають справи за позовами: про визнання оспорюваного правочину недійсним і застосування наслідків його недійсності, про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину.

Частина 4 ст. 263 ЦПК України вказує, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 463/5896/14-ц (провадження № 14-90цс19) зазначено, що: «кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства (статті 15, 16 ЦК України). Цивільне право чи інтерес мають бути захищені судом у належний спосіб, який є ефективним. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається (абзац перший частини другої статті 215 ЦК України). Якщо недійсність певного правочину встановлена законом, тобто якщо цей правочин нікчемний, позовна вимога про визнання його нікчемним не є належним способом захисту права чи інтересу позивача. За наявності спору щодо правових наслідків недійсного правочину, одна зі сторін якого чи інша заінтересована особа вважає його нікчемним, суд перевіряє відповідні доводи та у мотивувальній частині судового рішення, застосувавши відповідні положення норм матеріального права, підтверджує чи спростовує обставину нікчемності правочину».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 червня 2019 року у справі № 916/3156/17 (провадження № 12-304гс18) вказано, що визнання нікчемного правочину недійсним «не є належним способом захисту прав, оскільки не призведе до реального відновлення порушених прав позивача, адже нікчемний правочин є недійсним у силу закону. За наявності спору щодо правових наслідків недійсного правочину, одна зі сторін якого чи інша заінтересована особа вважає його нікчемним, суд перевіряє відповідні доводи та в мотивувальній частині судового рішення, застосувавши відповідні положення норм матеріального права, підтверджує чи спростовує обставину нікчемності правочину».

Належним способом захисту у подібному випадку є саме визнання відповідного права (пункт і частини другої статті 16 ЦК України) або застосування наслідків недійсності правочину.

Позивачка у позовній заяві покликаючись на ч. 1 ст. 1051 ЦК України зазначає, що як позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані від позикодавця, оскільки безпосередньо не запитувала у відповідача грошові кошти за договором позики, а тому й не отримувала та не користувалася ними. Кошти відповідач надав невстановленій особі за власною ініціативою. При цьому покликаючись на неукладення договору позики звертається до суду захистом порушеного права заявляючи наступні позовні вимоги:

1) визнати відсутність заборгованості перед ТОВ «Фінансова компанія «ТЕХНОФІНАНС» та ТОВ «ТОП1», що нарахована за неукладеним договором позики «ТОП Вибір» № -271582 від 30.11.2024;

2) зобов`язати ТОВ «Фінансова компанія «ТЕХНОФІНАНС» та ТОВ «ТОП1» списати заборгованість нараховану за неукладеним договором позики «ТОП Вибір» № -271582 від 30.11.2024;

3) зобов`язати ТОВ «Фінансова компанія «ТЕХНОФІНАНС» та ТОВ «Фінансова компанія «ТОП1» вчинити дії для виключення Товариством з обмеженою відповідальністю «Українське бюро кредитних історій» інформації щодо заборгованості ОСОБА_1 за неукладеним договором позики «ТОП Вибір» № -271582 від 30.11.2024 року.

Разом з тим, позивачка не заявляє позовної вимоги про визнання правочину неукладеним чи недійсним та не просить застосувати наслідки такого правочину.

Викладені у відзивах правові позиції відповідачів свідчать, що останні наполягають на укладенні спірного договору позики, а отже останній є оспорюваним.

Оспорюваний правочин може бути визнаний недійсним лише за рішенням суду.

Ба більше, суд зазначає, що позовні вимоги позивачки про визнати відсутність заборгованості та її списання за неукладеним договором суперечать одна одній.

Зважаючи на вищенаведене, суд відхиляє доводи позивачки про наявність правових підстав для задоволення позову, з огляду обрання неефективного способу захисту порушеного права.

Суд уважає, що належним способом захисту у даному випадку є звернення з позовом про визнання відсутності права вимоги в особи, що вважає себе кредитором, і відсутності кореспондуючого обов`язку особи-боржника у відповідних правовідносинах. Такий спосіб захисту є превентивним і спрямований на усунення правової невизначеності. Тобто, відповідне судове рішення має забезпечити, щоби обидві сторони правовідносин могли у майбутньому знати про права одна одної та діяти, не порушуючи їх.

Крім наведеного, не є підставною вимога про зобов`язання вчинити дії для виключення інформації щодо заборгованості Товариством з обмеженою відповідальністю «Українське бюро кредитних історій» з огляду на її передчасність, оскільки про порушення прав позивачка у цій частині зможе стверджувати лише у випадку визнання договору недійсним чи неукладеним та застосування наслідків вказаного.

При цьому, відповідно до п. 30 рішення Європейського суду з прав людини від 27 вересня 2001 року у справі «Hivisaari v. Finland» щодо того, що рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються, щоб засвідчити, що сторони були заслухані та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя - суд у повній мірі відповів на кожен аргумент сторін при прийнятті рішення у даній справі та належно мотивував своє рішення.

У процесі розгляду справи не встановлено інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин.

Таким чином, суд дійшов висновку про те, що позов слід задовольнити у повному обсязі.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст.ст. 3, 12, 13, 19, 23, 76-83, 89, 141, 247, 258-259, 263-265, 274, 279 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ТЕХНОФІНАНС», Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ТОП1», третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «Українське бюро кредитних історій» про зобов`язання вчинити дії - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повне найменування (ім`я) учасників справи та їх місце проживання (місцезнаходження):

Позивач: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Відповідачі: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ТЕХНОФІНАНС», вул. Глобинська, 2 офіс 207/2 м. Дніпро, .

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ТОП1», Крутогірний узвіз, буд. 1 м. Дніпро, .

Третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «Українське бюро кредитних історій», вул. Грушевського, 1 м. Київ, 01001, .

Повний текст судового рішення проголошено 29 грудня 2025 року.

Суддя Юлія БОБРОВА