Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 грудня 2025 року Солом`янський районний суд м. Києва у складі:

головуючого-судді - Букіної О.М.,

при секретарі - Черчукан В.О.,

розглянувши за правилами спрощеного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Акціонерного товариства «Альфа-Банк», державного реєстратора - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бригіди Володимира Олександровича, про скасування рішення про державну реєстрацію з припиненням права власності,-

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2022 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до Солом`янського районного суду м. Києва з позовом (з урахуванням уточнення позовних вимог) до Акціонерного товариства «Альфа-Банк», державного реєстратора - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бригіди Володимира Олександровича (ПН КМНО Бригіда В.О.), у якому просили суд скасувати рішення державного реєстратора - ПН КМНО Бригіди В.О. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 50869639 від 29.01.2020, номер запису про право власності/довірчої власності 35240072, на підставі якого було здійснено державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 з одночасним припиненням права власності у АТ «Альфа-Банк» на квартиру АДРЕСА_1 .

Позовні вимоги мотивують тим, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є власниками квартири АДРЕСА_1 , на підставі Свідоцтва про право власності від 29 березня 2000 року.

Вказують, що відповідно до Інформаційної довідки № 317933251 від 16.12.2022 ПН КМНО Бригідою В.О. було прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) індексний номер: 50869639 від 29.01.2020 (номер запису про право власності/довірчої власності: 35240072) підставою для державної реєстрації стали наступні документи: повідомлення про порушення основного зобов`язання, серія та номер: б/н, виданий 31.10.2019, видавник: АТ «АЛЬФА-БАНК»; Іпотечний договір, серія та номер: 252Ід, виданий 13.06.2007, видавник: ПН КМНО Ковальчук С. П.

Вказаним рішенням на квартиру АДРЕСА_1 було здійснено перереєстрацію права власності, а саме право власності на вказану квартиру було зареєстровано за Акціонерним товариством «АЛЬФА-БАНК», , як правонаступника АТ «УКРСОЦБАНК».

Вважають, що вказане рішення було винесено державним реєстратором незаконно та з порушенням вимог Закону України № 1304-VІІ від 03.06.2014 року "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

З урахуванням викладеного вище, позивачі просили суд позов задовольнити.

29.12.2022 на підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями дану справу було передано до провадження судді Букіної О.М.

Ухвалою судді Солом`янського районного суду міста Києва від 04.01.2023 позовну заяву було залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків.

07.03.2023 позивачем було подано до суду позовну заяву у новій редакції.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 10.03.2023 у справі було відкрито спрощене позовне провадження.

Позивачам було надіслано копію ухвали про відкриття провадження, відповідачу та третім особам було надіслано копію ухвали про відкриття провадження та позовну заяву із додатками.

Разом із позовною заявою представником позивачів було подано до суду заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000).

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 10.03.2023 заяву представника позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - ОСОБА_3 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Акціонерного товариства «Альфа-Банк», державного реєстратора - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бригіди Володимира Олександровича, про скасування рішення про державну реєстрацію з припиненням права власності, задоволено.

Накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000), яка належить на праві власності Акціонерному товариству «Альфа Банк» (правонаступником якого є АТ «Сенс Банк»), .

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 24.01.2024 задоволено клопотання представника позивача про витребування у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бригіди Володимира Олександровича належним чином завірені копії матеріалів реєстраційної справи щодо реєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_1 за АТ «Альфа-Банк».

У передбаченому законом порядку відповідачами відзиву на позов не подано.

Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, особи, які беруть участь у справі, у судове засідання не викликались.

Фіксація судового засідання за допомогою технічних засобів не здійснювалася на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Статтею 5 ЦПК України встановлено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Згідно статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно зі статтями 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення.

В контексті вищезазначених статей, спосіб захисту порушеного права повинен відповідати характеру порушеного права.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судом встановлено, що 13.06.2007 між Акціонерним-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк та ОСОБА_1 було укладено договір відновлюваної кредитної лінії №405/63/07.

Відповідно до п. 1.1. договору кредитор зобов`язується надати позичальнику грошові кошти на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання.

Відповідно до п. 1.1.1 надання кредиту буде здійснюватися окремими частинами, надалі за тестом кожна частина окремо - «Транш», а у сукупності - Транші, зі сплатою 13% річних за кредитом та комісій, в розмірі та порядку, визначеному тарифами на послуги по наданню кредитів, що містяться в додатку №1 до цього договору, який є невід`ємною складовою частиною цього договору, надалі тарифи в межах максимального ліміту заборгованості позичальника за кредитом в сумі 22000,00 доларів США, з встановленим в договорі графіком зниження максимального ліміту заборгованості.

Відповідно до п. 1.3. договору в якості забезпечення виконання позичальником своїх зобов`язань перед кредитором за цим договором щодо повернення кредиту, сплати нарахованих процентів, комісій можливої неустойки, та також інших витрат щодо заявлених вимог кредитора за договором, кредитор укладає з позичальником ОСОБА_2 нотаріально посвідчений договір іпотеки, за яким позичальник та майновий поручитель передає кредитору в іпотеку нерухоме майно, яке належить їм на праві приватної спільної часткової власності, а саме двокімнатну квартиру загальною площею 39,00 квадратних метра, жилою площею 23,30 квадратних метра, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_2 заставною вартістю за згодою сторін 354510,00 гривень, що за офіційним курсом гривні до долара США, встановленим Національним банком України на день укладення цього договору складає еквівалент 70200,00 доларів США.

Відповідно до п. 3.2.6. договору у разі неповернення позичальником кредиту в строки визначені у п. 1.1.1., 3.3.6.1., 3.3,14 цього договору, несплати процентів, комісій неустойки (пені, штрафу) в строки, що передбачені у п. п.2.4., 2.5., 2.6. цього договору, звернути стягнення на засоби забезпечення виконання зобов`язань за цим договором, оформлені відповідно до договорів застави (іпотеки) згідно з пунктом 1.3. цього договору.

Відповідно до п.1.1. договору Іпотеки №04/І-367 від 30.06.2007 перший іпотекодавець та другий іпотекодавець передає в іпотеку іпотекодержателю у якості забезпечення виконання першим іпотекодавцем зобов`язань перед іпотекодержателем за договором відновлюваної кредитної лінії №405/63/07, укладеним між сторонами 13.06.2007, а також зобов`язань за цим договором нерухоме майно, включаючи всі його чинні та майбутні поліпшення, переобладнання та реконструкції, а саме:

- Двокімнатну квартиру, загальною площею 39,00 квадратних метра, житловою площею 23,3 квадратних метра, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до п.4.1. Договору Іпотеки №04/І-367 від 30.06.2007 у разі порушення основного зобов`язання, а також в інших випадках передбачених цим договором або чинним законодавством України, іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно до п.4.3. Договору Іпотеки №04/І-367 від 30.06.2007 іпотекодавець в будь-який час до моменту реалізації предмета іпотеки має право припинити звернення цього стягнення, шляхом повного виконання основного зобов`язання.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про Іпотеку» № 898-IV іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. До іпотеки, яка виникає на підставі закону або рішення суду, застосовуються правила щодо іпотеки, яка виникає на підставі договору, якщо інше не встановлено законом (стаття 3).

За приписами частини першої статті 35 Закону України «Про іпотеку» № 898-IV у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. У цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

Положеннями статті 37 Закону України «Про іпотеку» визначено, що іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності (спеціального майнового права) на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності (спеціального майнового права) іпотекодержателя на нерухоме майно (об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості), яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності (спеціального майнового права) на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя чи іпотечний договір, який містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, є документами, що підтверджують перехід права власності (спеціального майнового права) на предмет іпотеки до іпотекодержателя та є підставою для внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Право власності (спеціальне майнове право) іпотекодержателя на предмет іпотеки виникає з моменту державної реєстрації права власності (спеціального майнового права) іпотекодержателя на предмет іпотеки на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя чи відповідного застереження в іпотечному договорі.

Рішення про реєстрацію права власності (спеціального майнового права) іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, може бути оскаржено іпотекодавцем у суді.

Іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність або спеціальне майнове право на нього за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб`єктом оціночної діяльності. У разі набуття права власності (спеціального майнового права) на предмет іпотеки іпотекодержатель зобов`язаний відшкодувати іпотекодавцю перевищення 90 відсотків вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя.

Стаття 36 Закону України «Про іпотеку» № 898-IV передбачала, що сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, який підлягає нотаріальному посвідченню і може бути укладений у будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки.

24.01.2020 приватним нотаріусом Бригідою Володимиром Олександровичем, Київського міського нотаріального округу, м. Києва прийнято рішення про державну реєстрацію прав на нерухоме майно. Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000, а саме, двокімнатної квартири загальною площею 39 (кв.м.), жила площа 23,3(кв.м.), що знаходиться за адресою : АДРЕСА_2 .

Підставою реєстрації прав на вищезазначене нерухоме майно було повідомлення про порушення основного зобов`язання, серія та номер: б/н, виданий 31.10.2019, видавник АТ «АЛЬФА_БАНК», Іпотечний договір, серія та номер: 2521д, виданий 13.06.2007, видавник Ковальчук С.П., приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу; Висновок про вартість майна, серія та номер:б/н, виданий 06.11.2019, видавник ТОВ «Незалежна експертна оцінка», Договір відновлюваної кредитної лінії, серія та номер: б/н виданий 13.06.2007, видавник: АКБ «УКРСОЦБАНК», реєстраційне повідомлення про поштове відправлення, серія та номер:070, виданий 01.11.2019, видавник: АТ «АЛЬФА-БАНК», серія та номер:1235, виданий 26.11.2019, видавник:Спільні збори АТ «АЛЬФА-БАНК» та АТ «УКРСОЦБАНК»; Довіреність, серія та номер:8011, виданий 13.08.2019, видавник: Розсоха С.С. приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу; передавальний акт, серія та номер: 10221-10229, виданий 15.10.2019, видавник: Загальні збори акціонерів АТ «Альфабанк» та АТ «Укрсоцбанк».

Відомості внесено до реєстру речових прав на нерухоме майно 29.01.2020 о 13:20:29, приватним нотаріусом Бригідою Володимиром Олександровичем, Київського міського нотаріального округу, м. Києва, індексний номер рішення: 50869639

Номер запису про право власності/ довірчої власності: 35240072.

З метою повного та всебічного розгляду справи, перевірки обгрунтованості доводів позивачів, ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 24.01.2024 задоволено клопотання представника позивача про витребування у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бригіди Володимира Олександровича належним чином завірені копії матеріалів реєстраційної справи щодо реєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_1 за АТ «Альфа-Банк».

Проте, на виконання вказаної вище ухвали суду, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда В.О. копії матеріалів реєстраційної справи щодо реєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_1 за АТ «Альфа-Банк», надано не було.

Разом з цим, відповідачі своєї правової позиції щодо поданого позову, як і відповідних заперечень проти позову у визначеному законом порядку, суду не надали.

За вказаних вище обставин, суд приймає рішення у даній справі на підставі наявних у справі доказів.

Частиною першою статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до частини третьої статті 10 цього Закону, державний реєстратор, зокрема, встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями; перевіряє документи на наявність підстав для зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення; здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом.

Державним реєстратором є, зокрема, нотаріус.

Згідно з частиною першої статті 11 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державний реєстратор самостійно приймає рішення за результатом розгляду заяв про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

За змістом статті 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, а державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно та їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству і поданим документам.

Згідно з пунктом 57 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127, для державної реєстрації права власності та інших речових прав на майно, яке набувається у зв`язку з виконанням умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення таких прав, подається, зокрема, документ, що підтверджує наявність факту виконання відповідних умов правочину.

Відповідно до пункту 61 цього Порядку для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, також подаються:

1) засвідчена іпотекодержателем копія письмової вимоги про усунення порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцю та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця;

2) засвідчена іпотекодержателем копія повідомлення про вручення рекомендованого поштового відправлення або поштового відправлення з оголошеною цінністю, яким надіслано вимогу, зазначену у підпункті 1 цього пункту, з відміткою про вручення адресату, або

засвідчена іпотекодержателем копія рекомендованого поштового відправлення або поштового відправлення з оголошеною цінністю, яким надіслано вимогу, зазначену у підпункті 1 цього пункту, з позначкою про відмову адресата від одержання такого відправлення, або

засвідчені іпотекодержателем копії рекомендованих поштових відправлень або поштових відправлень з оголошеною цінністю (поштових конвертів), якими не менше ніж двічі з періодичністю не менше ніж один місяць надсилалася вимога, зазначена у підпункті 1 цього пункту, та які повернулися відправнику у зв`язку із відсутністю адресата або закінченням встановленого строку зберігання поштового відправлення, або

засвідчені іпотекодержателем паперові копії електронного листа, яким за допомогою засобів інформаційної, телекомунікаційної або інформаційно-телекомунікаційної системи, що забезпечує обмін електронними документами, надіслано вимогу, зазначену у підпункті 1 цього пункту, та електронного службового повідомлення відповідної системи, яким підтверджується доставка відповідного електронного листа за адресою електронної пошти адресата (у разі коли договором з іпотекодавцем або боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, передбачено можливість обміну електронними документами);

3) довідка іпотекодержателя, що містить відомості про суму боргу за основним зобов`язанням станом на дату не раніше трьох днів до дня подання документів для проведення відповідної державної реєстрації та відомості про вартість предмета іпотеки, визначену суб`єктом оціночної діяльності, станом на дату не раніше 90 днів до дня подання документів для проведення відповідної державної реєстрації;

4) заставна (якщо іпотечним договором передбачено її видачу).

У наведених правових нормах визначено перелік обов`язкових для подання документів та обставин, що мають бути ними підтверджені, на підставі яких проводиться державна реєстрація права власності на предмет іпотеки за договором, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, і з огляду на закріплені у статтях 10, 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та статті 37 Закону України «Про іпотеку» № 898-IV порядок державної реєстрації та коло повноважень державного реєстратора у ході її проведення ця особа приймає рішення про державну реєстрацію прав лише після перевірки наявності необхідних для цього документів та їх відповідності вимогам законодавства.

Вказаний висновок висловлено постановах Великої Палати Верховного Суду від 23 січня 2019 року у справі № 306/1224/16-ц (провадження № 14-501цс18) та від 20 березня 2019 року у справі № 306/2053/16-ц (провадження № 14-22цс19).

Як встановлено судом і вбачається з матеріалів справи, для реєстрації права власності на підставі договору іпотеки АТ «Альфа-Банк», правонаступником якого є АТ «Сенс Банк» державному реєстратору було надано повідомлення про порушення основного зобов`язання, серія та номер: б/н, виданий 31.10.2019, видавник АТ «АЛЬФА_БАНК», Іпотечний договір, серія та номер: 2521д, виданий 13.06.2007, видавник Ковальчук С.П., приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу; Висновок про вартість майна, серія та номер:б/н, виданий 06.11.2019, видавник ТОВ «Незалежна експертна оцінка», Договір відновлюваної кредитної лінії, серія та номер: б/н виданий 13.06.2007, видавник: АКБ «УКРСОЦБАНК», реєстраційне повідомлення про поштове відправлення, серія та номер:070, виданий 01.11.2019, видавник: АТ «АЛЬФА-БАНК», серія та номер:1235, виданий 26.11.2019, видавник:Спільні збори АТ «АЛЬФА-БАНК» та АТ «УКРСОЦБАНК»; Довіреність, серія та номер:8011, виданий 13.08.2019, видавник: Розсоха С.С. приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу; передавальний акт, серія та номер: 10221-10229, виданий 15.10.2019, видавник: Загальні збори акціонерів АТ «Альфабанк» та АТ «Укрсоцбанк».

Отже, з наведеного вище вбачається, що банк надав необхідні документи, передбачені пунктом 61 Порядку, для проведення державної реєстрації права власності на предмет іпотеки, а тому у приватного нотаріуса, як державного реєстратора, не було підстав для відмови іпотекодержателю у вчинення реєстраційних дій.

Позивачі не спростували повноту та належність наданих банком документів для вчинення реєстраційних дій.

Позовна заява не містить доводів в цій частині позову, які б свідчили про порушення іпотекоджержателем вимог чинного законодавства при звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом реєстрації за ним права власності на майно.

При цьому суд враховує і те, що позивачі не довели, а матеріали справи не містять доказів виконання умов кредитного договору, повернення коштів у порядку та строки, передбачені цим договором, а тому у банку були наявні підстави для звернення стягнення на предмет іпотеки. шляхом визнання за собою права власності на майно.

Щодо доводів позивачів про те, що їм не надходило та ними не отримувались жодні повідомлення відповідача в розумінні ст.35 Закону України «Про іпотеку».

Так, згідно ст.35 Закону України «Про іпотеку», у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

Як вбачається з матеріалів справи, 31.10.2019 на адресу іпотекодавців було направлено повідомлення про усунення порушення щодо сплати заборгованості за кредитним договором в порядку ст.35, 36 Закону України «Про іпотеку» .

Як стверджують позивачі вказаного повідомлення останні не отримували.

Визначена у частині першій статті 35 Закону України «Про іпотеку» процедура подання іпотекодержателем вимоги про усунення порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору передує прийняттю іпотекодержателем рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки у позасудовий спосіб на підставі договору (постанова Великої Палати Верховного Суду від 02 червня 2019 року у справі № 205/578/14-ц).

Наведені норми спрямовані на забезпечення фактичного повідомлення боржника, аби надати йому можливість усунути порушення, і цим запобігти зверненню стягнення на майно боржника. Тому повідомлення боржника потрібно вважати здійсненим належним чином за умови, що він одержав або мав одержати повідомлення, але не одержав його з власної вини. Доказом належного здійснення повідомлення може бути, зокрема повідомлення про вручення поштового відправлення з описом вкладення.

Аналогічний висновок зроблено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 23 червня 2020 року у справі № 645/1979/15-ц.

У постанові від 29 вересня 2020 року у справі № 757/13243/17 Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на те, що належним дотриманням іпотекодержателем процедури повідомлення іпотекодавця та боржника, якщо він є відмінним від іпотекодавця, про вимогу стосовно усунення порушення також потрібно вважати таке повідомлення, що було надіслане належним чином, проте не отримане внаслідок недбалості або ухилення від отримання. Направлення такої вимоги іпотекодавцю про усунення порушень основного зобов`язання обґрунтовується саме тим, що іпотекодавець має право замість боржника усунути порушення основного зобов`язання і тим самим убезпечити себе від звернення стягнення на належний йому предмет іпотеки. У разі дотримання іпотекодержателем порядку належного надсилання вимоги про усунення порушення основного зобов`язання діє презумпція належного повідомлення іпотекодержателя про необхідність усунення порушень основного зобов`язання, яка може бути спростована іпотекодавцем в загальному порядку.

За відсутності такого належного надсилання вимоги відповідно до частини першої статті 35 Закону України «Про іпотеку» іпотекодавець не набуває права звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання.

Недотримання вимог частини першої статті 35 Закону України «Про іпотеку» щодо належного надсилання іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, вимоги про усунення порушення основного зобов`язання унеможливлює застосовування позасудового способу задоволення вимог іпотекодержателя.

При цьому метою повідомлення іпотекодержателем іпотекодавця та інших осіб є доведення до їх відома наміру іпотекодержателя звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання. Тому іпотекодержатель набуває право звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання лише за умови належного надсилання вимоги, коли іпотекодавець фактично отримав таку вимогу або мав її отримати, але не отримав внаслідок власної недбалості чи ухилення від такого отримання.

В іншому випадку іпотекодержатель не набуває права звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання, зокрема не вправі відчужувати предмет іпотеки іншій особі. За таких умов предмет іпотеки, придбаний іншою особою за договором з іпотекодержателем, є майном, придбаним в особи, яка не мала права його відчужувати. При цьому добросовісна особа, яка придбаває майно в особи, яка не є його власником, має пересвідчитися у наявності в останньої права розпоряджатися чужим майном.

Підсумовуючи наведені позиції Великої Палати Верховного Суду, потрібно зробити висновок про те, що метою повідомлення іпотекодержателем іпотекодавця та інших осіб є доведення до їх відома наміру іпотекодержателя звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання. Іпотекодержатель набуває право звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання лише за умови належного надсилання вимоги, коли іпотекодавець фактично отримав таку вимогу або мав її отримати, але не отримав внаслідок власної недбалості чи ухилення від такого отримання.

Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 19 січня 2022 року в справі № 607/1588/20.

У постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18.03.2021 року у справі №911/3142/19 зазначено, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження №11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.11.2019 у справі № 913/879/17, від 21.05.2020 у справі № 10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі № 24/260-23/52-б).

З урахуванням вищевикладеного суд приходить до висновку, що позивачами не доведено порушення відповідачем ст.35 Закону України «Про іпотеку» щодо надсилання іпотекодавцю письмової вимоги про усунення порушення.

Разом з тим, суд вважає обгрунтованими доводи позову про те, що рішення приватного нотаріуса про реєстрацію права власності на предмет іпотеки за іпотекодержателем прийнято з порушенням Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

Відповідно до даного Закону не може бути примусово звернено стягнення (відчужене без згоди власника) на майно, що віднесене до об`єктів житлового фонду (далі - нерухоме житлове майно), об`єкт незавершеного житлового будівництва, майнові права на нього, що є предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно/об`єкт незавершеного житлового будівництва/майнові права виступають як забезпечення виконання зобов`язань фізичної особи (позичальника або майнового поручителя) за кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що:

таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об`єктом незавершеного житлового будівництва, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності немає іншого нерухомого житлового майна; або;

таке нерухоме житлове майно придбавалося за кредитні кошти і при цьому умовами кредитного договору передбачена заборона реєстрації місця проживання позичальника або майнового поручителя за адресою знаходження нерухомого житлового майна, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності немає іншого нерухомого житлового майна;

загальна площа такого нерухомого житлового майна (об`єкта незавершеного житлового будівництва) не перевищує 140 квадратних метрів для квартири та 250 квадратних метрів для житлового будинку;

2) не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) інше майно (майнові права), яке відповідно до законодавства або кредитного договору підлягає стягненню з позичальника, зазначеного у підпункті 1 цього пункту, за недостатності коштів, одержаних стягувачем від реалізації (переоцінки) предмета застави (іпотеки);

3) кредитна установа не має права відступити (відчужити) на користь (у власність) іншої особи свої права вимоги до позичальників за кредитами, забезпеченням за якими виступає майно/майнові права, зазначені у підпункті 1 цього пункту.

Як вбачається з матеріалів справи спірне іпотечне майно відповідає критеріям визначених ст.1 Закону.

У той же час, доказів на спростування того, що у спірних правовідносинах не підлягає застосуванню Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», суду не надано.

Відповідно до частини другої статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

Таким чином, діючим законодавством закріплено, що скасування запису про реєстрацію права власності можливе у випадку скасування рішення державного реєстратора про реєстрацію права власності.

За змістом ст.ст. 316, 317 Цивільного кодексу України (надалі ЦК України) правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

З урахуванням викладеного вище, суд приходить до висновку про скасувати рішення державного реєстратора - ПН КМНО Бригіди В.О. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) індексний номер: 50869639 від 29.01.2020, номер запису про право власності/довірчої власності 35240072, на підставі якого було здійснено державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 з одночасним припиненням права власності у АТ «Альфа-Банк» на квартиру АДРЕСА_1 .

Таким чином, позов піддлягає задоволенню.

Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, з відповідача на користь позивачів підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1984,80 грн. кожному .

Керуючись Конституцією України; Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Порядком державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 № 1127, статтями 15, 16, 317, 319, 321, 349, 356, 358, 365, 391 ЦК України; статтями 4, 5, 12, 13, 19, 23, 28, 48, 76, 78, 81, 141, 258, 259, 263-265, 274, 352, 354, 355 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Акціонерного товариства «Альфа-Банк», державного реєстратора - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бригіди Володимира Олександровича, про скасування рішення про державну реєстрацію з припиненням права власності, задовольнити.

Скасувати рішення державного реєстратора - ПН КМНО Бригіди В.О. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) індексний номер: 50869639 від 29.01.2020, номер запису про право власності/довірчої власності 35240072, на підставі якого було здійснено державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 з одночасним припиненням права власності у АТ «Альфа-Банк» на квартиру АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 22.12.2025.

Суддя: Букіна О.М.