Справа № 953/1168/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2025 року Київський районний суд м.Харкова у складі:

головуючого судді Губської Я.В.,

за участю секретаря судового засідання Мисниченко Т.С.,

розглянувши у судовому засіданні у місті Харкові цивільну справу за позовом Національного аерокосмічного університету ім.М.Є. Жуковського «Харківський авіаційний інститут» в особі Студентського містечка НАУ ім.М.Є. Жуковського «Харківський авіаційний інститут» (, м. Харків, вул. Чкалова 1) до ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ), 3-я особа: ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за утримання будинків і споруд,

ВСТАНОВИВ:

13.02.2024 року Національний аерокосмічний університет ім.М.Є. Жуковського «Харківський авіаційний інститут» в особі Студентського містечка НАУ ім.М.Є. Жуковського «Харківський авіаційний інститут» звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 , відповідно до якого просить: Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на користь Студентського містечка Національного аерокосмічного університету ім. М.Є. Жуковського «Харківський авіаційний інститут» суму заборгованості за утримання будинків і споруд та прибудинкових територій 21289,21 грн. та складається з: заборгованості за утримання будинків і споруд та прибудинкових територій 13566,12 грн. інфляційні витрати 5412,02 грн. 3% річних 2311,07 грн. яку перерахувати на р/р UA2017426 в ДКСУ м. Київ, код 23912896. 2. Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на користь Студентського містечка Національного аерокосмічного університету ім. М.Є. Жуковського «Харківський авіаційний інститут» суму судового збору у сумі 3028 грн.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що відповідач є власником квартири за адресою: АДРЕСА_2 . Зазначений будинок перебуває на балансі Студентського містечка НАУ «ХАІ».

Студентське містечко Національного аерокосмічного університету ім. М.Є. Жуковського «Харківський авіаційний інститут» відповідно до Наказу Національного аерокосмічного університету ім. М.Є. Жуковського «Харківський авіаційний інститут» визнано виконавцем послуг з утримання будинків, споруд і прибудинкових територій гуртожитків і житлових будинків в тому числі по АДРЕСА_3 . Відповідно до вимог постанови КМУ № 796 від 27.08.2010 «Про затвердження переліку платних послуг, які можуть надаватися навчальними закладами, іншими установами та закладами системи освіти, що належать до державної і комунальної форми власності» Студентським містечком Національного аерокосмічного університету ім. М.Є. Жуковського «Харківський авіаційний інститут» здійснюється нарахування плати за утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, опалення та гарячого водопостачання.

Протягом тривалого часу боржник, мешкає за адресою АДРЕСА_2 та отримує належні житлово-комунальні послуги, але не вносить відповідну оплату за надані послуги. Згідно розрахунку заборгованості за утримання будинків і споруд та прибудинкових територій станом на 31 грудня 2023 року за період з 01.03.2016 року по 31.12.2023 року сума заборгованості за утримання будинків і споруд та прибудинкових територій складає: 21289,21 грн. та складається з: заборгованості за утримання будинків і споруд та прибудинкових територій 13566,12 грн. інфляційні витрати 5412,02 грн. 3% річних 2311,07 грн. В порядку визначеному ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» з оформленим Актом-претензією, про не якісне надання послуг до Студентського містечка Національного аерокосмічного університету ім. М.Є. Жуковського «Харківський авіаційний інститут» боржники не звертались.

Згідно з п.5 ч. 1 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 року житлово комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Відповідно до статті 13 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» залежно від Документ сформований в системі «Електронний суд» 13.02.2024 2 функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньо будинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).

Стаття 1 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 року в п. 13 надає визначення терміну «споживач житлово-комунальних послуг» а саме, що ним є індивідуальний або колективний споживач. В свою чергу п. 6 вище зазначеної статті роз`яснено, що індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. П.1 ч. 1 ст. 7 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 року вище зазначеного Закону передбачено право споживача одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів. Такому праву прямо відповідає визначений п.5 ч.2 ст. 7 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 року обов`язок споживача оплачувати надані житлово комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Ч.1 ст. 9 вище зазначеного Закону передбачено, що споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані сплачувати за житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними.

Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі, необхідним є доведення факту надання та споживання таких послуг. Відповідне положення міститься у постанові КГС від 21 квітня 2020 року у справі № 910/7968/19, постанові Верховного Суду України від 20.04.2016 у справі N 6-2951цс15, постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.09.2018 у справі N 751/3840/15-ц, постановах Касаційного господарського суду від 11.04.2018 у справі N 904/2238/17 та від 16.10.2018 у справі N 904/7377/17.

Факт отримання ОСОБА_1 житлово-комунальної послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій за адресою АДРЕСА_2 підтверджено розрахунком заборгованості. Отже, на підставі викладеного у індивідуального користувача виникає обов`язок сплачувати за надані житлово-комунальні послуги, навіть за відсутності договору, в тому числі і за утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Порушенням ОСОБА_1 свого обов`язку зі сплати за комунальні послуги і стало підставою для звернення до суду

Згідно ухвали судді Київського районного суду м. Харкова від 16.02.2024 року позовну заяву було залишено без руху для усунення недоліків.

Ухвалою судді від 01.04.2024 року продовжено строк для усунення недоліків позовної заяви.

Після усунення недоліків позову ухвалою судді Київського районного суду м. Харкова від 23.04.2024 року відкрито провадження по даній справі, призначено судове засідання, відповідачу запропоновано надати відзив на позовну заяву.

07.05.2024 року до суду поданий відзив відповідача ОСОБА_1 , в якому він просить залишити позову заяву без задоволення, посилаючись на відсутність доказів укладення договору з співвласниками будинку та відсутність підстав для нарахування штрафів, пені у період воєнного часу, відсутність детального розрахунку заборгованості.

30.09.2024 року від відповідача ОСОБА_1 надійшла до суду заява про витребування у позивача додаткових доказів.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 07.10.2024 року задоволено клопотання відповідача та витребувано у позивача копії зазначених доказів.

В судовому засіданні представник позивача просив позов задовольнити з підстав, вказаних у позовній заяві, відповідач проти позовних вимог заперечував, заявляв клопотання про надання додаткових матеріалів.

07.11.2024 року відповідачем подана додаткова заява щодо позовних вимог.

25.11.2024 року до суду представником позивача надані витребувані за ухвалою докази в обґрунтування позовних вимог.

02.12.2024 року до суду надані додаткові пояснення відповідача ОСОБА_1

19.03.2025 року до суду надані представником позивача додаткові калькуляції обґрунтування позовних вимог за клопотанням відповідача в судовому засіданні.

16.05.2025 року до суду надані додаткові пояснення відповідача ОСОБА_1

18.09.2025 року до суду надана заява відповідача ОСОБА_1 щодо позовних вимог.

Згідно ухвали Київського районного суду м. Харкова від 23.09.2025 року залучено в якості третьої особи - співвласника квартири ОСОБА_3

30.10.2025 року, 25.11.2025 року до суду подані заяви ОСОБА_1 по суті позовних вимог.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, встановив фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Статтями 1, 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі ст.ст. 15, 16 ЦК України, ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право на захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних цивільних прав, свобод чи інтересів, у тому числі й у судовому порядку.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_1 є власником квартири за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру права власності на нерухоме майно № 363639446.

Вказаний будинок перебуває на балансі Студентського містечка Національного аерокосмічного університету ім. М.Є. Жуковського «Харківський авіаційний інститут».

Студентське містечко НАУ «ХАІ» є відокремленим підрозділом позивача та згідно Наказу №929-уч від 27.06.2017 є виконавцем послуг з утримання будинків, споруд і прибудинкових територій гуртожитків і житлових будинків, зокрема, за вищевказаною адресою проживання та власності відповідача.

Відповідно до вимог постанови КМУ № 796 від 27.08.2010 «Про затвердження переліку платних послуг, які можуть надаватися навчальними закладами, іншими установами та закладами системи освіти, що належать до державної і комунальної форми власності» Студентським містечком НАУ «ХАІ» здійснюється нарахування плати за утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, опалення та гарячого водопостачання.

Як вбачається з розрахунку заборгованості відповідача, здійсненого позивачем, станом на 31 грудня 2023 року за період з 01.03.2016 року по 31.12.2023 року сума заборгованості за утримання будинків і споруд та прибудинкових територій складає: 21289,21 грн. та складається з: заборгованості за утримання будинків і споруд та прибудинкових територій 13566,12 грн. інфляційні витрати 5412,02 грн. 3% річних 2311,07 грн.

Суд зауважує, що заперечення відповідача щодо відсутності заборгованості за квартрирою, яка є власністю відповідача нічим не підтверджено, є голослівним, не наданий відповідачем і контррозрахунок заборгованості.

Відносини, які виникають у процесі надання споживачам послуг з управління багатоквартирним будинком, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та поводження з побутовими відходами, а також відносини, що виникають у процесі надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії і природного газу споживачам у житлових, садибних, садових, дачних будинках в регульовані положеннями Закону № 2189-VIII.

Норми цього Закону застосовуються з урахуванням особливостей, встановлених законами, що регулюють відносини у сферах постачання та розподілу електричної енергії і природного газу, постачання теплової енергії, централізованого постачання гарячої води, централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.

За визначенням термінів, наведеним у ч.1ст.1 Закону № 2189-VIII:

2) виконавець комунальної послуги - суб`єкт господарювання, що надає комунальну послугу споживачу відповідно до умов договору; 5) житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг; 6) індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги; 10) норми споживання комунальних послуг - кількісні показники споживання комунальних послуг, які використовуються для розрахунків за спожиті комунальні послуги у випадках, передбачених законодавством.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст.5 Закону №2189-VIII до житлово-комунальних послуг належать комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.

Учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є, окрім іншого, споживачі (індивідуальні та колективні) та виконавці комунальних послуг (п.1, п.3 ч. 1ст. 6 Закону № 2189-VIII).

Так, п.1 ч. 1 ст.7 Закону№2189-VIII передбачено право споживача на отримання вчасно та відповідної якості житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо кореспондує визначений п. 5 ч. 2 ст.7 цього Закону обов`язок споживача оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Відповідно до ч. 1 ст.9 Закону №2189-VIII споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону (ч. 1ст. 10 Закону № 2189-VIII).

Відповідно до п. 24 Порядку № 690 споживач здійснює оплату за спожиті послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені договором. Споживач не звільняється від оплати послуг, отриманих ним до укладення договору.

Відповідно до ст.67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами.

За приписами ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), що визначено ч. 1ст. 530 ЦК України.

Відповідно до ч.1 ст.610, ч.1 ст.611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Судом встановлено, що про не якісне надання послуг до Студентського містечка Національного аерокосмічного університету ім. М.Є. Жуковського «Харківський авіаційний інститут» відповідач не звертався, а його заперечення щодо ненадання деяких послуг, або самостійно прибирання території, вкручення лампочок, чи автономне опалення суд не враховує, оскільки надання будь-яких послуг в іншому порядку чи відмова від надання послуг повинно бути зафіксовано в порядку, передбаченим чинним законодавством, і в даному випадку таких передумов немає.

Також, суд звертає, що за клопотаннями відповідача позивачем в обґрунтування проведеного розрахунку надані додаткові матеріали, які не спростовують представлений розрахунок заборгованості за надані послуги.

Крім того, суд зауважує, що обов*язок власника майна є підтримання його у належному стані та урегулювання всіх відносин з балансоутримувачем на законодавчому рівні та у договорних відносинах.

Згідно вимог ст. 257 ЦК України загальний строк позовної давності складає три роки. Відповідно до ч.4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у справі, є підставою для відмови у позові.

Суд враховує, що підстав для застосування вимог ст. 267 ЦК України до наданого розрахунку заборгованості суд не вбачає, враховуючи введення карантину в Україні з 12.03.2020 року та в подальшому в 24.02.2022 році воєнного стану.

Відповідно до частини першої статті 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку, в силу частини третьої цієї статті після переривання перебіг позовної давності починається заново.

Правила переривання перебігу позовної давності застосовуються судом незалежно від наявності чи відсутності відповідного клопотання сторін у справі, якщо в останніх є докази, що підтверджують факт такого переривання.

До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, може, з урахуванням конкретних обставин справи належати, зокрема, часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу.

При цьому якщо виконання зобов`язання передбачалося частинами або у вигляді періодичних платежів і боржник вчинив дії, що свідчать про визнання лише певної частини (чи періодичного платежу), то такі дії не можуть бути підставою для переривання перебігу позовної давності стосовно інших (невизнаних) частин платежу.

З тлумачення цієї норми слідує, що вона пов`язує переривання позовної давності з будь-якими активними діями зобов`язаного суб`єкта (боржника). При цьому не виключається й випадку коли переривання перебігу позовної давності буде відбуватися внаслідок визнання боргу, що здійснюється іншими суб`єктами, якщо на це була виражена воля боржника. Тобто коли боржник виражає свою згодою чи уповноважує на це відповідного іншого суб`єкта.

Такий же висновок зроблений і Верховним Судом України. Зокрема, у постанові Верховного Суду України від 23 грудня 2020 року у справі № 127/23910/14-ц вказано, що часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій є тією дією, яка свідчить про визнання ним боргу, при цьому якщо виконання зобов`язання передбачалося частинами або у вигляді періодичних платежів і боржник вчинив дії, що свідчать про визнання лише певної частини (чи періодичного платежу), то такі дії не можуть бути підставою для переривання перебігу позовної давності стосовно інших (невизнаних) частин платежу.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2»(із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) введено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» 540-IX від 30 березня 2020 року розділ Прикінцеві та перехідні положення Цивільного кодексу України доповнено, зокрема п.12 такого змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину». Вказаний Закон набрав законної сили з 02 квітня 2020 року.

Крім того, згідно п. 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ст. 625 ЦК України).

Суд частково погоджується з доводами відповідача щодо неможливості нарахувань 3%, річних та інфляційних витрат у період воєнного часу в України, а тому розрахунок даних сум проведений до 24.02.2022 року.

Таким чином, на підставі повного дослідження всіх доводів та заперечень сторін, суд вважає доведеними вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за утримання будинків і споруд та прибудинкових територій за період з 17.03.2017 року по 31.12.2023 року у розмірі 13277,91 грн., та з 17.03.2017 року до 24.02.2022 року розрахунок 3%, річних - 2311,07 грн., інфляційні витрати 5412,02 грн, а тому позов підлягає задоволенню частково.

Всі інші доводи відповідача в обґрунтування заперечень щодо позовних вимог суд вважає необґрунтованими та недоведеними належними та допустимими доказами.

Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України понесені позивачем витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача, пропорційно від задоволеної частини.

Керуючись ст. ст. 2, 4, 5, 12, 76,141, 164, 206,263-265, 280-283 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги Національного аерокосмічного університету ім.М.Є. Жуковського «Харківський авіаційний інститут» в особі Студентського містечка НАУ ім.М.Є. Жуковського «Харківський авіаційний інститут»- задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) на користь Національного аерокосмічного університету ім.М.Є. Жуковського «Харківський авіаційний інститут» в особі Студентського містечка НАУ ім..М.Є. Жуковського «Харківський авіаційний інститут» (, м. Харків, вул. Чкалова 1) заборгованість за утримання будинків і споруд та прибудинкових територій за період з 17.03.2017 року по 31.12.2023 року у розмірі 13277,91 грн., 3%, річних - 2311,07 грн., інфляційні витрати 5412,02 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) на користь Національного аерокосмічного університету ім..М.Є. Жуковського «Харківський авіаційний інститут» в особі Студентського містечка НАУ ім..М.Є. Жуковського «Харківський авіаційний інститут» (, м. Харків, вул. Чкалова 1) витрати по сплаті судового збору в розмірі 2982,14 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або про прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Губська Я.В.