Справа № 358/2005/14-ц Провадження № 2/358/990/25
26 грудня 2025 року м. Богуслав
Богуславський районний суд Київської області в складі:
головуючого судді Тітова М.Б.
за участю секретаря судового засідання Зеленько О.Д.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Богуславі, в порядку спрощеного позовного провадження, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів
Позивачка ОСОБА_1 звернулася до Богуславського районного суду Київської області з позовом, в якому просить змінити спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням Богуславського районного суду Київської області від 26 грудня 2014 року по справі № 358/2005/14-ц про стягнення з ОСОБА_2 на її користь аліментів на утримання дочки ОСОБА_3 , з твердої грошової суми у розмірі 600 грн. на 1/4 частку його заробітку (доходу), але не менше, ніж 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.
В обгрунтування позовних вимог зазначила, що з 14 січня 2009 року перебувала у шлюбі із відповідачем ОСОБА_2 . Від шлюбу мають спільну дитину дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . З відповідача на її користь на утримання дитини стягуються аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 600 грн. Проте зі зміною віку потреби доньки збільшуються, і аліментів у такій грошовій сумі не вистачає на утримання дитини. Крім того, донька навчається на 1 курсі денної форми навчання за професією «Кухар, офіціант, бармен» в ДНЗ «Богуславський ЦПТО» Київської області, що також потребує значних витрат. Самостійно забезпечити дитину всім необхідним вона не має змоги, домовленості щодо добровільної участі відповідача в утриманні їх дитини вони не досягли, тому просить змінити спосіб стягнення аліментів у судовому порядку.
У судове засідання позивачка ОСОБА_1 не з`явилася, про час, день та місце розгляду повідомлена належним чином, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання повторно не з`явився, про час, день та місце розгляду повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило.
Так, згідно відомостей Управління обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ЦМУ ДМС в м. Києві та Київській області від 4 листопада 2025 року, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , з 31 липня 2004 року (а.с.13 зі з/б).
Як вбачається із матеріалів справи, поштова кореспонденція направлялася відповідачу саме за цією адресою, проте судові повістки були повернуті до суду без вручення із відміткою «Адресат відсутній».
За таких обставин суд дійшов висновку, що відповідач був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи.
Відповідно до статті 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Враховуючи, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, однак повторно не з`явився в судове засідання без поважних причин та без повідомлення причин, відзив до суду не подав, позивачка не заперечує проти такого вирішення справи, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Суд, дослідивши письмові докази по справі, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.
Судом встановлено, що сторони у справі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у шлюбі, від якого мають спільну дитину дочку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.7).
Шлюб між ними розірвано рішенням Богуславського районного суду Київської області від 30 січня 2014 року (а.с. 8).
Рішенням Богуславського районного суду Київської області від 26 грудня 2014 року у справі №358/2005/14-ц із ОСОБА_2 стягнуто аліменти на користь позивачки на утримання дочки ОСОБА_3 у розмірі 600 грн., починаючи з 2 грудня 2014 року і до її повноліття (а.с.9).

Наразі ОСОБА_4 навчається в ДНЗ «Богуславський ЦПТО» Київської області за професією «Кухар, бармен, офіціант», на денній формі навчання, термін навчання: 1 вересня 2025 року по 30 червня 2028 року (а.с. 10).

Вирішуючи даний спір, суд враховує наступні положення Сімейного кодексу України.

Згідно положень статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ст.ст. 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч. 3 ст. 181 СК України).

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно положень ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини.

Крім того, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі (ч.1 ст. 184 СК України).

При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст.183, 184 СК України.

Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи зміст ст.181, 192 СК України розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним.

Право вимагати зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених у ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Відповідно до ч. 4 ст. 273 ЦПК України якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

Аналізуючи спірні правовідносини в контексті вказаних норм права суд зазначає, що позивачка має право на зміну розміру стягуваних аліментів з твердої грошової суми на частку від заробітку, тобто має право на зміну способу стягнення аліментів, оскільки змінились обставини, що впливають на визначений розмір аліментів, які було покладено в основу рішення про стягнення аліментів, а саме: з часу ухвалення попереднього рішення минув значний проміжок часу, протягом якого істотно змінилися соціально-економічні умови, що вплинуло на купівельну спроможність фіксованого розміру аліментів та ефективність такого способу їх стягнення, збільшився прожитковий мінімум та відповідно збільшився мінімальний розмір аліментів на дитину, що явно перевищує розмір аліментів, які були стягнуті з відповідача за рішенням Богуславського районного суду від 26 грудня 2014 року, наразі дитина навчається у ДНЗ «Богуславський ЦПТО» Київської області, що зумовлює додаткові витрати, пов`язані із навчальним процесом, та іншими потребами, характерними для відповідного віку. Тому такі вимоги позивачки є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

При визначенні розміру аліментів суд враховує обставини, які впливають на визначення розміру аліментів, передбачені ст. 182 СК України. Також суд враховує матеріальний стан платника аліментів. Так, відповідач у судові засідання не з`явився, доказів неспроможності сплачувати аліменти в розмірі, зазначеному у позові, суду не надав, аргументів позивачки не спростував.

Отже з урахуванням встановлених вище обставин суд вважає за необхідне змінити розмір стягуваних із ОСОБА_2 аліментів з твердої грошової суми на частку від заробітку в розмірі 1/4 частини доходів відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Такий розмір аліментів, на думку суду, є розумним, не суперечить нормам матеріального права, а також буде справедливим балансом між захистом прав дитини, обов`язок по утриманню якої покладений на відповідача, та захистом прав відповідача. При цьому у новому розмірі аліменти мають сплачуватись з дня набрання рішенням законної сили, що узгоджується з положеннями абз.4 п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006р.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно ч. 4 ст. 15 ЗУ "Про виконавче провадження" за рішеннями про стягнення в дохід держави коштів або вчинення інших дій на користь чи в інтересах держави, прийнятими у справах про адміністративні правопорушення, та за рішеннями, прийнятими у кримінальних провадженнях, стягувачем виступає державний орган, який прийняв відповідне рішення або за матеріалами якого судом прийнято відповідне рішення. За рішеннями про стягнення судового збору, про накладення штрафу (як засобу процесуального примусу) стягувачем є Державна судова адміністрація України.

Так, відповідно до ст. ст. 133, 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача ОСОБА_2 на користь Державної судової адміністрації України судовий збір у розмірі 1211,20 грн, у зв`язку з тим, що позивачка була звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду з позовом про зміну способу стягнення аліментів.

З урахуванням викладеного та керуючись ст.ст. 2, 81, 247, 258, 263-265, 280 ЦПК України, ст.ст.180, 182, 191, 192 СК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів - задовольнити.

Змінити спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням Богуславського районного суду Київської області від 26 грудня 2014 року по справі № 358/2005/14-ц, з твердої грошової суми у розмірі 600 грн., та стягувати із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 , аліменти на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,, на користь держави в особі Державної судової адміністрації України судовий збір в розмірі 1 211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок.

Платіжні реквізити для сплати судового збору: стягувач - Державна судова адміністрація України; отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106; код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); рахунок отримувача: UA0026001; код класифікації доходів бюджету: 22030106.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення може бути оскаржено позивачем до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем до Київського апеляційного суду в загальному порядку.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Головуючий: суддя М. Б. Тітов