Справа № 146/1622/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" грудня 2025 р. Томашпільський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Скаковської І.В.,

за участю секретаря судового засідання Іванової Ю.А.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача Богача М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Томашпіль цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Тульчинської райдержадміністрації про поновлення на роботі, скасування наказу про звільнення та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління соціального захисту населення Тульчинської райдержадміністрації про поновлення на роботі, скасування наказу про звільнення та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу. Також просить суд стягнути з відповідача на свою користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з дати звільнення до дня поновлення на роботі.

Ухвалою Томашпільського районного суду від 11 листопада 2025 року відкрито провадження у справі та ухвалено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

21 листопада 2025 року від представника відповідача Управління соціального захисту Тульчинської районної державної адміністрації надійшло клопотання про закриття провадження на підставі п. 1 ч.1 ст. 255 ЦПК України. Предметом даного позову є поновлення на роботі, скасування наказу про звільнення та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу. Оскільки публічна служба є різновидом трудової діяльності, відносини публічної служби як окремий різновид трудових відносин існують на стику двох галузей права - трудового та адміністративного, тому правовідносини, пов`язані з прийняттям на публічну службу, її проходженням та припиненням, регламентується нормами як трудового, так і адміністративного законодавства, а спори, які виникають з таких правовідносин, підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства. До компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

19 грудня 2025 року на адресу суду від управління соціального захисту населення Тульчинської районної військової адміністрації надійшли документи: копія особової картки державного службовця; копія посадової інструкції від 03 січня 2023 року; копія загальних правил етичної поведінки державних службовців та посадових осіб місцевого самоврядування від 01 липня 2021 року; копія наказу «Про попередження працівників управління соціального захисту населення Тульчинської районної військової адміністрації про можливе наступне звільнення у порядку ст. 87 ЗУ «Про державну службу» від 21 серпня 2025 року; копія наказу «Про затвердження граничної чисельності працівників апарату та структурних підрозділів районної військової адміністрації» від 19 серпня 2025 року; копія наказу № 46 «Про звільнення ОСОБА_1 » від 30 вересня 2025 року; копія повідомлення на іншу посаду; копія наказу № 41 в-к від 13 жовтня 2025 року «Про граничну чисельність працівників апарату та структурних підрозділів районної військової адміністрації».

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 адвокат Самар В.О. заперечує проти закриття провадження у справі, оскільки вважає що даний спір має розглядатись в порядку цивільного судочинства.

Представник відповідача Богач М.В. клопотання про закриття провадження підтримує.

Суд, заслухавши учасників справи, дослідивши доводи клопотання про закриття провадження у справі, матеріали справи, доходить висновку, що клопотання про закриття провадження у справі підлягає задоволенню з огляду на таке.

Положеннями ст. 124 Конституції України передбачено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Згідно із ст. 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності й спеціалізації та визначається законом.

За змістом ч. 1 ст. 18 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

З метою якісної та чіткої роботи судової системи міжнародним і національним законодавством передбачено принцип спеціалізації судів.

Система судів загальної юрисдикції є розгалуженою. Судовий захист є основною формою захисту прав, інтересів та свобод фізичних і юридичних осіб, державних та суспільних інтересів.

Судова юрисдикція - це інститут права, який покликаний розмежувати між собою компетенцію як різних ланок судової системи, так і різні види судочинства - цивільне, кримінальне, господарське та адміністративне.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність спору щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів у будь-яких правовідносинах, крім випадків, коли такий спір вирішується за правилами іншого судочинства, а по-друге, спеціальний суб`єктний склад цього спору, в якому однією зі сторін є, як правило, фізична особа.

Правилами ч. 1 ст. 19 ЦПК України унормовано, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Тобто в порядку цивільного судочинства розглядаються справи, що виникають із приватноправових відносин.

Згідно з п. 1, 2 ч. 1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв`язку зі здійсненням суб`єктом владних повноважень, владних управлінських функцій, зокрема на публічно-правові спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та (або) інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Правилами п.17 ч.1 ст.4 КАС України закріплено, що публічною службою є діяльність на державних політичних посадах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, дипломатична служба, інша державна служба, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Тобто для визначення предметної юрисдикції цієї справи необхідно з`ясувати, чи пов`язаний спір з прийняттям, проходженням чи звільненням особи з публічної служби, у цьому випадку - зі служби в органах місцевого самоврядування.

Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про державну службу» державна служба - це публічна, професійна, політично неупереджена діяльність із практичного виконання завдань і функцій держави, зокрема щодо:

1) аналізу державної політики на загальнодержавному, галузевому і регіональному рівнях та підготовки пропозицій стосовно її формування, у тому числі розроблення та проведення експертизи проектів програм, концепцій, стратегій, проектів законів та інших нормативно-правових актів, проектів міжнародних договорів;

2) забезпечення реалізації державної політики, виконання загальнодержавних, галузевих і регіональних програм, виконання законів та інших нормативно-правових актів;

3) забезпечення надання доступних і якісних адміністративних послуг;

4) здійснення державного нагляду та контролю за дотриманням законодавства;

5) управління державними фінансовими ресурсами, майном та контролю за їх використанням;

6) управління персоналом державних органів;

7) реалізації інших повноважень державного органу, визначених законодавством.

За правилами ст. 2 Закону «Про державну службу» державний службовець - це громадянин України, який займає посаду державної служби в органі державної влади, іншому державному органі, його апараті (секретаріаті) (далі - державний орган), одержує заробітну плату за рахунок коштів державного бюджету та здійснює встановлені для цієї посади повноваження, безпосередньо пов`язані з виконанням завдань і функцій такого державного органу, а також дотримується принципів державної служби.

Відповідно до ст. 6 Закону «Про державну службу» посади державної служби в державних органах поділяються на категорії залежно від порядку призначення, характеру та обсягу повноважень і необхідних для їх виконання кваліфікації та професійної компетентності державних службовців.

2. Встановлюються такі категорії посад державної служби:

1) категорія "А" (вищий корпус державної служби) - посади:

Державного секретаря Кабінету Міністрів України та його заступників, державних секретарів міністерств;

керівників центральних органів виконавчої влади, які не є членами Кабінету Міністрів України, та їх заступників;

керівників апаратів Конституційного Суду України, Верховного Суду, вищих спеціалізованих судів та їх заступників, керівників секретаріатів Вищої ради правосуддя, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України та їх заступників, Голови Державної судової адміністрації України та його заступників;

керівників державної служби в інших державних органах, юрисдикція яких поширюється на всю територію України;

2) категорія "Б" - посади:

керівників структурних підрозділів Секретаріату Кабінету Міністрів України та їх заступників;

керівників структурних підрозділів міністерств, інших центральних органів виконавчої влади та інших державних органів, їх заступників, керівників територіальних органів цих державних органів та їх структурних підрозділів, їх заступників;

керівників та заступників керівників структурних підрозділів місцевих державних адміністрацій, апаратів місцевих державних адміністрацій, їх структурних підрозділів;

керівників апаратів апеляційних та місцевих судів, керівників структурних підрозділів апаратів судів, їх заступників;

заступників керівників державної служби в інших державних органах, юрисдикція яких поширюється на всю територію України;

3) категорія "В" - інші посади державної служби, не віднесені до категорій "А" і "Б".

3. Кількість посад державної служби категорій "А" і "Б" в державному органі повинна становити не більше третини його штатної чисельності.

Як убачається з матеріалів справи, а саме належним чином засвідченої копії особової картки державного службовця № 51 ОСОБА_1 з вимогами й обмеженнями щодо прийняття та проходження державної служби відповідно до ЗУ «Про державну службу» ознайомлений; згідно відомостей про призначення (переведення) на посади державної служби категорія посади ОСОБА_1 - «В» 6 ранг, з посадової інструкції видно, що категорія посади державної служби «В», наказом управління соціального захисту населення Тульчинської районної військової адміністрації від 21 серпня 2025 попереджено працівників управління соціального захисту населення Тульчинської районної державної адміністрації про можливе наступне звільнення у зв`язку із зменшенням граничної чисельності працівників управління соціального захисту населення Тульчинської районної державної адміністрації; наказом № 46 від 30 вересня 2025 року ОСОБА_1 головного спеціаліста сектору контролю за наданням соціальної підтримки та нагляду за правильністю призначення (перерахунку) та виплати пенсії № 4 смт. Томашпіль звільнено із займаної посади з 30.09.2025 відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 87 ЗУ «Про державну службу» в зв`язку із скороченням чисельності штату.

Відтак, ОСОБА_1 на день звільнення займав посаду державної служби.

У межах цивільного судочинства суд не може досліджувати та встановлювати правомірність дій, рішень чи бездіяльності службовця або посадовця, оскільки така можливість передбачена лише в адміністративному судочинстві в силу вимог ст. 19 КАС України, якою охоплюється питання прийняття на публічну службу, її проходження та звільнення.

Такий висновок відповідає висновкам, викладеним у постанові Великої палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі №804/285/16 (провадження № 11-669апп18), постанові Великої палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі 705/1664/17 (провадження № 14-31цс19) та постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 вересня 2019 року у справі № 127/7858/18 (провадження № 14-373цс19), що свідчить про усталену практику розгляду вказаної категорії спорів, у яких зазначено, що спори, пов`язані з питаннями реалізації правового статусу особи, яка перебуває на посаді публічної служби, від моменту її прийняття на посаду і до звільнення з публічної служби, підлягають вирішенню в порядку адміністративного судочинства.

Здійснивши аналіз наведених вищенормативно-правових актів, дослідивши матеріали справи, ураховуючи те, що право, яке позивач вважає порушеним, останній набув у зв`язку з проходженням публічної служби, суд доходить висновку, що спір у даній справі за своїм характером є публічно - правовим, позаяк стосується правовідносин, пов`язаних із прийняттям на публічну службу, її проходженням та припиненням, а відтак, даний спір належить розглядати за правилами адміністративного, а не цивільного судочинства.

Крім того суд звертає увагу на те, що при відкритті провадження, сторонами не були надані документи з яких б убачалося, що ОСОБА_1 мав статус державного службовця. Такі документи лише були надані відповідачем (19 грудня 2025 року).

Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

З огляду на наведене вище, суд доходить висновку, що провадження у справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, позаяк дана справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

За змістом ч. 1 ст. 256 ЦПК України, якщо провадження у справі закривається з підстав, визначених пунктом 1 частини першої статті 255 цього Кодексу, суд повинен повідомити заявникові до юрисдикції якого суду віднесено розгляд таких справ.

З огляду на наведене вище, суд вважає за необхідне роз`яснити ОСОБА_1 його право звернутися з відповідним позовом до суду адміністративної юрисдикції.

Керуючись ст. 247, 255, 256, 260, 261 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

Клопотання представника відповідача Управління соціального захисту населення Тульчинської райдержадміністрації про закриття провадження по справі, задовольнити.

Закрити провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Тульчинської райдержадміністрації про поновлення на роботі, скасування наказу про звільнення та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу.

Роз`яснити ОСОБА_1 право звернутися з відповідним позовом до суду адміністративної юрисдикції.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Вінницького апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя: І.В. Скаковська

Повний текст ухвали виготовлено 29 грудня 2025 року.