Номер провадження: 22-ц/813/6785/25
Головуючий у першій інстанції Павлик І. А.
Доповідач Коновалова В. А.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

18.12.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого - Коновалової В.А.,

суддів: Карташова О.Ю., Лозко Ю.П.,

за участю секретаря судового засідання Нечитайло А.Ю.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач - Приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Чужовська Наталія Юріївна,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , в інтересах якого діє представник ОСОБА_3 ,

на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 03 червня 2025 року,

за позовом ОСОБА_1 до Приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Чужовської Наталії Юріївни про встановлення факту припинення іпотеки за іпотечним договором та скасування записів у реєстрі, третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_2

в с т а н о в и в:

Короткий зміст позовних вимог

У вересні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною заявою до Приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Чужовської Н.Ю. про встановлення факту припинення іпотеки за іпотечним договором та скасування записів у реєстрі, в обґрунтування якої зазначив, що 04.08.2011 між ПАТ «Ерде Банк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № К-178/11, за умовами якого Банк зобов`язався надати позичальнику кредитні кошти в розмірі 70000,00 доларів США, що складає еквівалент 557984,00 грн за курсом НБУ на момент укладання цього договору, а позичальник повернути банку грошові кошти за кредитом у строк до 03.08.2012 включно, сплатити проценти за користування кредитом у розмірі 17 % річних, інші платежі та виконати належним чином інші зобов`язання передбачені умовами кредитного договору.

З метою забезпечення належного виконання зобов`язання позичальника за вказаним кредитним договором, 04.08.2011 між банком та ОСОБА_1 укладено іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Чужовською Н.Ю. за реєстровим № 2519, а також договір про зміни № 1 до нього від 03.08.2012 з реєстровим № 1866, за умовами яких позичальник передав, а банк прийняв в іпотеку на умовах визначених договором нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1 , що складається з трьох житлових кімнат, житловою площею 42,2 кв.м, загальною площею 101,4 кв.м.., та належить позичальнику на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право власності, серії НОМЕР_1 , виданого виконавчим комітетом Одеської міської ради 13 липня 2011 року на підставі декларації про готовність об`єкта до експлуатації.

04.08.2011 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Чужовською Н.Ю. посвідчено іпотечний договір № 2519 на об`єкт нерухомого майна: квартиру, загальною площею 101,4 кв. м., адреса: АДРЕСА_2 . та 03.08.2012 згідно договору про внесення змін № 1 до іпотечного договору, № 1866 від 03.08.2012 в Державному реєстрі іпотек зареєстровано іпотеку (обтяження): 11467726. Строк виконання 03.08.2013, в свою чергу 12.05.2015 внесено відмітку про перенесення запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно: номер запису про іпотеку 9623082. Також, на підставі зазначеного Іпотечного договору 2519 від 04.08.2011 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Чужовською Н.Ю. до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна на зазначений об`єкт нерухомого майна зареєстровано (накладено) обтяження заборона на нерухоме майно, реєстраційний номер обтяження: 11467860, а 12.05.2015 року внесено відмітку про перенесення запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно: номер запису обтяження 9623116. Іпотекодержателем за зазначеною Іпотекою є ПАТ «Ерде Банк», код 34817907, Іпотекодавцем ОСОБА_1 ; Згідно накладеного обтяження, власником об`єкту обтяження є ОСОБА_1 , Обтяжувачем - ПАТ «Ерде Банк», код 34817907.

Посилаючись на те, що строк виконання зобов`язання за кредитним договором сплив 03.08.2013 (більше 10 років тому), станом на 15.08.2024 претензії щодо виконання позивачем зобов`язань за укладеним договором відсутні, особу кредитора - ПАТ «Ерде Банк», код 34817907 припинено без правонаступництва, відповідач відмовив у знятті заборони відчуження предмета іпотеки та проведення відповідних реєстраційних дій у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (припинення обтяжень).

У зв`язку із зазначеним позивач просив суд: встановити факт припинення іпотеки за іпотечним договором від 04.08.2008 року № 2519, який укладений між ОСОБА_1 та ПАТ «Ерде Банк»; скасувати записи в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, щодо об`єкта нерухомого майна - квартири, загальною площею 101,4 кв.м, адреса: АДРЕСА_2 : номер запису про іпотеку: 9623082 (відомості про реєстрацію до поновлення/ перенесення): 11467726, 04.08.2011; номер запису обтяження: 9623116 (відомості про реєстрацію до поновлення/ перенесення): 11467860, 04.08.2011; запис про обтяження: заборона на нерухоме майно: 11467860 (відмітка про перенесення запису ): 9623116, 12.05.2015; запис про іпотеку, реєстраційний номер обтяження: 11467726 (відомості про перенесення запису): 9623082, 12.05.2015.

Приморський районний суд м. Одеси ухвалою від 19.02.2025 залучив ОСОБА_2 до участі у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Чужовської Н.Ю. про встановлення факту припинення іпотеки за іпотечним договором та скасування записів у реєстрі в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Приморський районний суд м. Одеси рішенням від 03 червня 2025 року позов ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Чужовської Н.Ю., третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_2 про встановлення факту припинення іпотеки за іпотечним договором та скасування записів у реєстрі задовольнив. Встановив факт припинення іпотеки за іпотечним договором від 04 серпня 2008 року № 2519, який укладений між ОСОБА_1 та ПАТ «Ерде Банк». Скасував записи в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, щодо об`єкта нерухомого майна - квартири, загальною площею 101,4 кв.м., адреса: АДРЕСА_2 : номер запису про іпотеку: 9623082 (відомості про реєстрацію до поновлення/ перенесення): 11467726, 04.08.2011; номер запису обтяження: 9623116 (відомості про реєстрацію до поновлення/ перенесення): 11467860, 04.08.2011; запис про обтяження: заборона на нерухоме майно: 11467860 (відмітка про перенесення запису): 9623116, 12.05.2015; запис про іпотеку, реєстраційний номер обтяження: 11467726 (відомості про перенесення запису): 9623082, 12.05.2015.

Ухвалюючи оскаржуване рішення суд першої інстанції вважав, що з урахуванням установлених обставин у цій справі, положень статті 609 ЦК України, ліквідації юридичної особи позикодавця (ПАТ «Ерде Банк») за кредитним договором від 04.08.2011 року № К-178/11, укладеним між ПАТ «Ерде Банк» та ОСОБА_1 , існують підстави для висновку про припинення зобов`язань за кредитним договором, та внаслідок цього припинення права іпотеки за договором іпотеки від 04.08.2011, укладеним між ПАТ «Ерде Банк» та ОСОБА_1 , посвідченим приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Чужовською Н.Ю. за реєстровим № 2519, а також договором про зміни № 1 до нього від 03.08.2012 з реєстровим № 1866. Суд зауважив, що належним відповідачем за вимогами про визнання іпотеки припиненою, скасування запису про заборону відчуження нерухомого майна та запису про іпотеку є ПАТ «Ерде Банк», щодо якого 13.11.2018 року внесено запис до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань про державну реєстрацію припинення без правонаступника юридичної особи. Проте, запис про реєстрацію обтяження не скасований, адже повідомлення про припинення іпотеки у порядку статті 74 Закону України «Про нотаріат» не подано. Наявність такого запису порушує право власника предмета іпотеки.

З урахуванням наявних підстав суд вважав за можливе встановити факт припинення іпотеки та скасувати записи про заборону відчуження на іпотечне майно та про іпотеку, які внесені на підставі договору іпотеки від 04.08.2011 року, тарішення є підставою для внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про скасування заборони відчуження нерухомого майна та запису про іпотеку.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 , в інтересах якого діє представник ОСОБА_3 , просить рішення Приморського районного суду м. Одеси від 03.06.2025 року у цивільній справі № 522/16764/24-Е скасувати, в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити повністю, посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, що мають значення для справи, порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

(1) Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд мав дослідити чи є належним відповідачем у справі приватний нотаріус Чужовська Н.Ю., за обставин відступлення банком 26.07.2017 року своїх прав за кредитним договором та за договором забезпечення на користь ОСОБА_2 . Наявність укладеного з ФГВФО договору відступлення прав вимоги за кредитним договором та договорами забезпечення було підставою для аналізу даних обставин, дослідження договору та встановлення обставин пред`явлення позову до неналежного відповідача. ОСОБА_2 був залучений судом до участі у справі в якості третьої особи, що не заявляє самостійні вимоги на предмет спору на стороні відповідача - приватного нотаріуса Чужовської Н.Ю., хоча у ОСОБА_2 відсутні будь-які матеріальні відносини із цим відповідачем. Позивач не скористався своїм правом на залучення ОСОБА_2 відповідачем.

Посилається, що судом не було залучено до участі у справі в якості відповідача Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, який продав права вимоги ОСОБА_2 під час ліквідації ПАТ «ЕРДЕ Банк». Однак, визнаючи у мотивувальній частині рішення припиненим кредитний договір та як наслідок, визнаючи припиненим договір іпотеки та, скасовуючи записи про іпотеку та обтяження, судом першої інстанції було вирішено питання про права та обов`язки ОСОБА_2 та Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Вважає, що суд помилково застосував за аналогію права абз. 3 ч. 4 ст. 277 ЦК України і послався на висновки у постановах Верховного Суду від 13.09.2023 у справі № 295/7291/20, від 13.06.2024 у справі № 333/8899/21 та від 13.11.2024 у справі № 308/14160/21, де визначено, що аналогія права застосувується лише у випадку, коли відсутня особа, яка може відповідати за позовом. Суд першої інстанції вказаних вимог закону та правового висновку не врахував незаконно задовольнив позовні вимоги, вирішивши питання про права та обов`язки ОСОБА_2 та Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, що не заявляли самостійні вимоги, Фонд гарантування вкладів фізичних осіб не був залучений до участі у справі.

Зазначає, що у справі № 522/1897/14-ц судами не було надано оцінки договору про відступлення прав вимоги № К-178/11, а лише зазначено, що не було надано доказів відступлення прав за іпотечним договором, але дані обставини не мають значення для цієї справи. Крім того, ОСОБА_2 дійсно не надав доказів набуття права вимоги, оскільки надав ВС України лише перші дві сторінки договору, де відсутні дані про те, за якими договорами здійснюється відступлення, та не надав третю сторінку договору, де зазначений реєстр договорів, за якими відбувається відступлення прав вимоги, тобто у справі №522/1897/14-ц не було надано суду додаток №1 (третю сторінку договору про відступлення прав вимоги) - доказів поступки прав за іпотечним договором, що визнається ОСОБА_2 . Предметом позову у справі № 522/1897/14-ц було звернення стягнення за іпотечним договором, а тому перехід прав за кредитним договором взагалі не входило в предмет доказування у справі. Так, Верховний Суд у своїй ухвалі від 23.09.2020 року у справі № 522/1897/14-ц зазначив, що не може встановити точний зміст і обсяг правонаступництва права позивача за зобов`язаннями, визначеними кредитним договором, а також те, чи позивач уклав договір про відступлення права вимоги, чи договір факторингу, та чи відповідає вчинений правочин ознакам, які мають бути притаманні відповідним договорам (пункт 106 постанови Великої Палати Верховного Суду від 11 вересня 2018 року у справі № 909/968/16).

Наявність укладеного договору уступки прав вимоги є безумовною перешкодою для висновків про припинення кредитного договору, оскільки зобов`язання припиняється належним виконанням, а ОСОБА_1 не сплатив кредит повністю. Судом зроблено висновки про припинення зобов`язання за кредитним договором в порушення ст. 599 ЦК України, оскільки ОСОБА_2 не є стороною даної справи, суд поклав на нього обов`язки, які притаманні стороні спору.

(2) Позиція інших учасників справи

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 25.07.2025 року відкрито провадження у справі, ОСОБА_1 , Приватному нотаріусу Одеського міського нотаріального округу Чужовській Н.Ю. роз`яснювалось право подання до апеляційного суду відзиву на апеляційну скаргу.

Копію ухвали про відкриття провадження ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_3 отримали 29.07.2025 року в особистих кабінетах Електронного суду, що підтверджується довідками.

Приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Чужовська Н.Ю. копію ухвали про відкриття провадження та копію апеляційної скарги отримала 26.08.2025 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

ОСОБА_1 копія ухвали про відкриття провадження та копія апеляційної скарги надсилались засобами поштового зв`язку.

Представник ОСОБА_1 ОСОБА_4 копію ухвали про відкриття провадження та копію апеляційної скарги отримав 17.09.2025 року, в особистому кабінеті Електронного суду, що підтверджується довідками.

Від представник ОСОБА_1 ОСОБА_4 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому представник позивача просить суд залишити рішення Приморського районного суду м. Одеси від 03 червня 2025 року у справі № 522/16764/24-Е без змін, апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Учасники процесу про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_3 , представник ОСОБА_1 ОСОБА_4 судові повістки-повідомлення отримали 25.09.2025 року в особистих кабінетах Електронного суду, що підтверджується довідками.

Приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Чужовська Н.Ю. про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, у відповідності до п. 1 ч. 8 ст. 128 ЦПК України.

ОСОБА_1 про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, у відповідності до п. 3 ч. 8 ст. 128, ч. 5 ст. 130 ЦПК України.

Від приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Чужовської Н.Ю. надійшла заява про розгляд справи, призначеної на 18.12.2025 року о 16 год. 00 хв., без її участі.

Представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 в судовому засіданні в режимі відеоконференції просив задовольнити апеляційну скаргу.

ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_4 в судовому засіданні 18.12.2025 року просили апеляційну скаргу залишити без задоволення.

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступного.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Ухвалюючи оскаржуване рішення суд першої інстанції вважав, що з урахуванням установлених обставин у цій справі, положень статті 609 ЦК України, ліквідації юридичної особи позикодавця (ПАТ «Ерде Банк») за кредитним договором від 04.08.2011 року № К-178/11, укладеним між ПАТ «Ерде Банк» та ОСОБА_1 , існують підстави для висновку про припинення зобов`язань за кредитним договором, та внаслідок цього припинення права іпотеки за договором іпотеки від 04.08.2011, укладеним між ПАТ «Ерде Банк» та ОСОБА_1 , посвідченим приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Чужовською Н.Ю. за реєстровим № 2519, а також договором про зміни № 1 до нього від 03.08.2012 з реєстровим № 1866. Суд зауважив, що належним відповідачем за вимогами про визнання іпотеки припиненою, скасування запису про заборону відчуження нерухомого майна та запису про іпотеку є ПАТ «Ерде Банк», щодо якого 13.11.2018 року внесено запис до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань про державну реєстрацію припинення без правонаступника юридичної особи. Проте, запис про реєстрацію обтяження не скасований, адже повідомлення про припинення іпотеки у порядку статті 74 Закону України «Про нотаріат» не подано. Наявність такого запису порушує право власника предмета іпотеки.

З урахуванням наявних підстав суд вважав за можливе встановити факт припинення іпотеки та скасувати записи про заборону відчуження на іпотечне майно та про іпотеку, які внесені на підставі договору іпотеки від 04.08.2011 року, тарішення є підставою для внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про скасування заборони відчуження нерухомого майна та запису про іпотеку.

Проаналізувавши встановлені судом першої інстанції обставини у справі колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном (неподільним об`єктом незавершеного будівництва, майбутнім об`єктом нерухомості), що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання задовольнити свої вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами такого боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду (частина перша статті 3 Закону України «Про іпотеку»).

Згідно із частиною п`ятою статті 3 Закону України «Про іпотеку» іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і, за загальним правилом, є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.

Судом встановлено, що 04.08.2011 року між ПАТ "Ерде Банк" та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № К-178/11, за умовами якого банк прийняв на себе зобов`язання надати позичальнику кредитні кошти в розмірі 70 000,00 доларів США, що складає еквівалент 557 984,00 гривні за курсом НБУ на момент укладання цього договору, а позичальник прийняв зобов`язання повернути Банку грошові кошти за кредитом до 03.08.2012 року включно, сплатити проценти за користування кредитом у розмірі 17 % річних, інші платежі та виконати належним чином інші зобов`язання передбачені умовами кредитного договору.

Відповідно до умов укладеної Додаткової угоди № 01 від 03.08.2012 року до кредитного договору банк та позичальник домовилися викласти пункт 1.1., 1.3. та 1.4 кредитного договору в новій редакції, відповідно до якої банк надає позичальнику грошові кошти у сумі 559 510,00 гривень. Термін остаточного повернення кредиту 03.08.2013 року включно або термін, що вказаний у пункті 7.12 цього договору. За користування кредитними коштами встановлена плата в розмірі 25 % річних.

З метою забезпечення належного виконання зобов`язання позичальника за кредитним договором, 04.08.2011 року між ПАТ "Ерде Банк" та ОСОБА_1 укладено Іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Чужовською Н.Ю. за реєстровим № 2519, та договір про зміни № 1 до нього від 03.08.2012 року з реєстровим № 1866.

Відповідно до Іпотечного договору від 04.08.2011 року та договору про зміни № 1 до нього від 03.08.2012 року, позичальник передав, а банк прийняв в іпотеку на умовах визначених договором нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1 , що складається з трьох житлових кімнат, житловою площею 42,2 кв.м, загальною площею 101,4 кв.м, та належить позичальнику на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право власності, серії НОМЕР_1 , виданого виконавчим комітетом Одеської міської ради 13.07.2011 року на підставі декларації про готовність об`єкта до експлуатації.

Згідно пункту 10.1 Іпотечного договору від 04.08.2011 року - договір діє до повного виконання позичальником зобов`язань по кредитному договору та іпотекодавцем за цим договором.

Пунктом 3 договору про зміни № 1 до Іпотечного договору посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу 04.08.2011 року передбачено, що договір про зміни діє з моменту посвідчення до повного виконання зобов`язань за договором(и), що обумовлюють основне зобов`язання.

04.08.2011 року між банком та позичальником укладено Договір про задоволення вимог Іпотекодержателя, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Чужовською Н.Ю. за реєстровим № 2521, а також Договір №1 про зміни до цього Договору від 13.08.2012 року за реєстровим № 1932.

Згідно з п. 1.1. Договору про зміни №1 від 13.08.2012 року до Договору про задоволення вимог Іпотекодержателя від 04.08.2011 року, згідно умов Іпотечного договору, квартира АДРЕСА_1 передана Іпотекодавцем в іпотеку Іпотекодержателю в забезпечення виконання ОСОБА_1 , зобов`язань за кредитним договором № К-178/11 від 04.08.2011 року з додатковою угодою № 01 від 03.08.2012 року, що укладені між іпотекодержателем та боржником, стосовно повернення суми кредиту в розмірі 559 510,00 грн в строк не пізніше 03.08.2013 року, сплати штрафних санкцій, пені, відшкодувань, та інших платежів, передбачених кредитним договором.

04.08.2011 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Чужовською Н.Ю. посвідчено Іпотечний договір № 2519 на об`єкт нерухомого майна: квартиру, загальною площею 101,4 кв.м, адреса: АДРЕСА_2 . та 03.08.2012 року згідно Договору про внесення змін № 1 до іпотечного договору, № 1866 від 03.08.2012 року в Державному реєстрі іпотек зареєстровано іпотеку (обтяження): 11467726. Строк виконання 03.08.2013, в свою чергу 12.05.2015 року внесено відмітку про перенесення запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно: номер запису про іпотеку 9623082. Також, на підставі зазначеного Іпотечного договору 2519 від 04.08.2011, Приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Чужовською Н.Ю. до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна на зазначений об`єкт нерухомого майна зареєстровано (накладено) обтяження заборона на нерухоме майно, реєстраційний номер обтяження: 11467860, а 12.05.2015 року внесено відмітку про перенесення запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно: номер запису обтяження 9623116. Іпотекодержателем за зазначеною Іпотекою є ПАТ «Ерде Банк» , код 34817907, Іпотекодавцем ОСОБА_1 ; Згідно накладеного обтяження, власником об`єкту обтяження є ОСОБА_1 , Обтяжувачем - ПАТ «Ерде Банк» , код 34817907.

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (стаття 509 ЦК України).

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У відповідності до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до частини першої статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).

Відповідно до статті 17 Закону України «Про іпотеку» іпотека припиняється у разі: припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності (спеціального майнового права) на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її. Якщо предметом іпотечного договору є земельна ділянка і розташована на ній будівля (споруда), в разі знищення (втрати) будівлі (споруди) іпотека земельної ділянки не припиняється; з інших підстав, передбачених цим Законом.

Наступні іпотеки припиняються внаслідок звернення стягнення за попередньою іпотекою.

Відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку.

За системним аналізом зазначених норм права іпотека припиняється в разі припинення основного зобов`язання, зокрема, на підставі виконання.

При цьому законодавство не вимагає від іпотекодавця будь-яких дій, пов`язаних з припиненням іпотеки оскільки іпотека, за відсутності іншої обґрунтованої заборгованості припиняється за фактом виконання основного зобов`язання.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У пунктах 41-43 постанови Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі № 711/4556/16-ц зазначено, що: «іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору (частина п`ята статті 3, абзаци другий і сьомий частини першої статті 17 Закону України «Про іпотеку», пункт 1 частини першої і речення друге цієї частини статті 593 ЦК України). Зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом (частина перша статті 598 ЦК України). Однією з таких підстав, встановлених законом, є виконання, проведене належним чином (стаття 599 ЦК України). За належного виконання у повному обсязі забезпеченого іпотекою основного зобов`язання за кредитним договором припиняється як це зобов`язання, так і зобов`язання за договором іпотеки, які є похідними від основного зобов`язання».

Звертаючись до суду із позовом позивач просив встановити факт припинення іпотеки за іпотечним договором від 04.08.2011 року, який укладено між ПАТ "Ерде Банк" та ОСОБА_1 , скасувати записи в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна квартири, загальною площею 101,4 кв.м, за адресою: АДРЕСА_2 , в обґрунтування зазначивши, що строк виконання зобов`язання за кредитним договором сплив 03.08.2013 року, станом на 15.08.2024 року претензії щодо виконання позивачем зобов`язань за договором відсутні та разом з тим, тому що особу кредитора - ПАТ "Ерде Банк" припинено, а правонаступники відсутні.

Відповідно до частин першої та другої статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини; 2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; 3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; 4) інші юридичні факти.

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості (стаття 509 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

За частиною першою статті 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Згідно ч. 1 ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Вказані норми права визначають такі ознаки договору відступлення права вимоги: 1) предметом договору є відступлення права вимоги виконання обов`язку у конкретному зобов`язанні; 2) зобов`язання, у якому відступлене право вимоги, може бути як грошовим, так і не грошовим (передача товарів, робіт, послуг тощо); 3) відступлення права вимоги може бути оплатним, а може бути безоплатним; 4) форма договору відступлення права вимоги має відповідати формі договору, у якому виникло відповідне зобов`язання; 5) наслідком договору відступлення права вимоги є заміна кредитора у зобов`язанні.

Відносини, що виникають у зв`язку із створенням і функціонуванням системи гарантування вкладів фізичних осіб, виведенням неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків, регулюються Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», іншими законами України, нормативно-правовими актами Фонду та Національного банку України.

У спорах, пов`язаних з виконанням банком, в якому введено тимчасову адміністрацію та/або запроваджено процедуру ліквідації, своїх зобов`язань перед його кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними, і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у таких правовідносинах.

За приписами ч.ч. 6,7 ст. 51 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» , майно (активи) банку або кількох банків (пули активів) може бути реалізоване у такий спосіб: 1) на відкритих торгах (аукціоні); 2) шляхом продажу безпосередньо юридичній або фізичній особі. Продаж майна (активів) банку у спосіб, передбачений цією частиною, може проводитися в електронній формі (на електронних майданчиках). Порядок реалізації майна банку під час проведення ліквідаційної процедури регламентується нормативно-правовими актами Фонду.

Правова природа процедур реалізації майна на торгах полягає в продажу майна, тобто у вчиненні дій, спрямованих на виникнення в покупця зобов`язання зі сплати коштів за продане майно та передання права на майно до покупця - учасника торгів. Процедура набуття майна на торгах є різновидом договору купівлі-продажу. Отже, реалізація майна є завершеною з моменту виконання сторонами договору купівлі-продажу, укладеного на торгах.

У постанові від 08 червня 2021 року у справі № 346/1305/19 (провадження № 14-181цс20) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що продаж і відступлення прав вимоги за кредитними договорами та договорами забезпечення виконання зобов`язання у процедурі ліквідації банку може відбутися на конкурсних засадах на користь будь-якої особи.

Верховний Суд у постанові від 25 січня 2023 року у справі № 638/18879/18 (провадження № 61-11179св22) зазначив, що як первісне, так і наступне відступлення права вимоги за кредитним та забезпечувальним договорами є можливим не тільки на користь фінансової установи за обставин, коли первісний кредитор (банк) відчужує активи у процедурі ліквідації та позбавлений банківської ліцензії.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 22.05.2024 року у справі № 754/8750/19 констатувала, що за загальним правилом, акцесорність означає односторонню залежність забезпечувального зобов`язання від основного зобов`язання та характеризується відсутністю взаємозалежності, а також взаємної акцесорності. Тобто саме забезпечувальне зобов`язання має похідний характер від основного та саме юридична доля забезпечувального зобов`язання наслідує юридичну долю основного, а не навпаки.

Відступлення права вимоги за іпотечним договором, за загальним правилом, має відбуватися одночасно з відступленням права вимоги за кредитним договором. Права вимоги за основним зобов`язанням та права вимоги за іпотечним зобов`язанням як забезпечувальним до такого основного не можуть бути одночасно відступлені кредитором на користь різних осіб, оскільки «абстрактну іпотеку» (без зв`язку з належним кредиторові основним зобов`язанням) закон не передбачає, а, навпаки, констатує, що іпотекодержателем завжди є кредитор (стаття 1 Закону № 898-IV), що відповідає суті іпотеки як способу забезпечення виконання зобов`язання.

Із матеріалів справи вбачається, що 26 липня 2017 року між ПАТ "Ерде Банк", в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ЕРДЕ БАНК» Караченцева А.Ю. та ОСОБА_2 укладено договір № К-178/11 про відступлення прав вимоги, який посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гембарською С.І., зареєстровано у реєстрі за № 437, за умовами якого банк відступає новому кредитору належні банку, а новий кредитор набуває право вимоги (як існуючі, так і майбутні, як наявні, так і умовні) банку до позичальника, зазначеного у Додатку № 1 до цього договору, надалі за текстом боржник, включаючи права вимоги до правонаступників боржника, спадкоємців боржника або інших осіб, до яких перейшли обов`язки боржника за кредитним договором, з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них, згідно реєстру у Додатку № 1 до цього договору, а також до осіб, які надали забезпечення за договорами забезпечення, надали за текстом «основні договори».

Згідно пункту 4 договору № К-178/11 про відступлення прав вимоги сторони домовилися, що за відступлення прав вимоги за основними договорами, відповідно до цього договору, новий кредитор сплатив банку грошові кошти у сумі 52430 грн без ПДВ, до моменту укладення цього договору, на підставі протоколу електронних торгів № UA-EA-2017-06-14-000119-с від 27.06.2017 року ТБ «Електронні торгові системи» складеного за результатами електронних торгів, переможцем яких став новий кредитор.

Зазначені обставини свідчать про те, що за результатами торгів 27.06.2017 року між ПАТ "Ерде Банк", який перебував у процедурі ліквідації, та ОСОБА_2 укладено договір № К-178/11 про відступлення прав вимоги, який посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гембарською С.І.

Згідно реєстру договорів, права вимоги за якими відступаються, та боржників за такими договорами, який є Додатком № 1 до договору №К-178/11 про відступлення права вимоги від 26.07.2017 року банком відступлено право вимоги за кредитним договором № К-178/11 від 04.08.2011 року, з усіма змінами та доповненнями включаючи додаткову угоду від 03.08.2012 року, за договором іпотеки від 04.08.2021 року, реєстровий № 2519 (включаючи договір про зміни № 1 до нього від 03.08.2012 року з реєстровим № 1866), договір про задоволення вимог іпотекодержателя від 04.08.2011 року, реєстровий № 2521 (включаючи договір № 1 про зміни до цього договору від 13.08.2012 року з реєстровим № 1932).

Розмір прав вимоги станом на 14.01.2014 року, що відступаються банком за кредитним договором № К-178/11 від 04.08.2011 року з усіма наступними змінами та доповненнями до нього, становить 1074915,75 грн, з яких: 559509,37 грн основна сума кредиту; 151724,88 грн несплачені проценти; 251779,50 грн - штрафні санкції згідно п. 4.3 кредитного договору; 111902 грн штрафні санкції згідно п. 4.4. кредитного договору.

Так, за правилами частини першої статті 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.

26 липня 2017 року між ПАТ "Ерде Банк" та ОСОБА_2 складено акт прийому-передачі документів до договору про відступлення прав вимоги №К-1478/11 від 17.07.2017 року.

Згідно з інформацією з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань станом на 19.11.2018, ПАТ «Ерде Банк» припинено, дата запису:13.11.2018, підстава: рішення щодо припинення.

Посилання суду першої інстанції на те, що у зв`язку з ліквідацією юридичної особи позикодавця (ПАТ «ЕРДЕ БАНК») за кредитним договором від 04.08.2011 року № К-178/11, укладеним між ПАТ "Ерде Банк" та ОСОБА_1 , існують підстави для висновку про припинення зобов`язань за кредитним договором, та внаслідок цього припинення права іпотеки за договором іпотеки від 04.08.2011, укладеним між ПАТ «ЕРДЕ БАНК» та ОСОБА_1 , посвідченим приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Чужовською Н.Ю. за реєстровим № 2519, а також Договором про зміни № 1 до нього від 03.08.2012 з реєстровим № 1866, є помилковими, з огляду на таке.

Верховний Суд в ухвалі від 23.09.2020 у справі № 522/1897/14-ц зазначив, що предметом позову в цій справі є звернення стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором, укладеним ПАТ «Ерде Банк» та ОСОБА_1 , посвідченим приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Чужовською Н. Ю. за реєстровим № 2519, а також за договором про зміни № 1 до нього від 3 серпня 2012 року з реєстровим № 1866, доказів набуття права вимоги за якими ОСОБА_2 не надав. За таких обставин заява ОСОБА_2 про залучення його як правонаступника сторони у справі задоволенню не підлягає.

Верховний Суд постановою від 23.09.2020 у справі № 522/1897/14-ц ухвалу апеляційного суду Одеської області від 18 жовтня 2017 року скасував, справу направив на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Суд апеляційної інстанції у своїй постанові від 25.01.2022 року у справі № 522/1897/14-ц зазначив, що за умовами договору про відступлення права вимоги N К-178/11 від 26 липня 2017 року, укладеним між ПАТ "Ерде Банк" та ОСОБА_2 , не вбачається, що ОСОБА_2 набув право вимоги за іпотечним договором, укладеним між ПАТ "Ерде Банк" та ОСОБА_1 , а також за договором про зміни N 1 до нього від 3 серпня 2012 року з реєстровим N 1866.

У справі № 522/1897/14-ц відсутні висновки суду щодо набуття чи не набуття ОСОБА_2 права вимоги за кредитним договором № К-178/11 від 04.08.2011 року

Ураховуючи викладені обставини, колегія суддів вважає, що ОСОБА_2 набув право грошової вимоги за зобов`язанням ОСОБА_1 ,які виникли за кредитним договором № К-178/11 від 04.08.2011 року укладеним між ПАТ "Ерде Банк" та ОСОБА_1 .

Доказів того, що ОСОБА_2 набув право грошової вимоги за іпотечним договором, укладеним між ПАТ "Ерде Банк" та ОСОБА_1 , а також за договором про зміни N 1 до нього від 3 серпня 2012 року з реєстровим N 1866, матеріали цієї справи не містять.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 22.05.2024 року у справі № 754/8750/19 зазначила, що а загальним правилом, акцесорність означає односторонню залежність забезпечувального зобов`язання від основного зобов`язання та характеризується відсутністю взаємозалежності, а також взаємної акцесорності. Тобто саме забезпечувальне зобов`язання має похідний характер від основного та саме юридична доля забезпечувального зобов`язання наслідує юридичну долю основного, а не навпаки.

Слід зазначити, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. (частини перша та третя статті 13 ЦПК України).

Суд при розгляді справи має виходити із складу осіб, які залучені до участі у справі позивачем.

Відповідно до ч. 1 ст. 42 ЦПК України у справах позовного провадження учасниками справи є сторони, треті особи.

Сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач (ч. 1ст. 48 ЦПК України).

За теоретичним визначенням «відповідач» - це особа, яка має безпосередній зв`язок зі спірними матеріальними правовідносинами та, на думку позивача, порушила, не визнала або оспорила його права, свободи чи інтереси і тому притягується до участі у цивільній справі для відповіді за пред`явленими вимогами.

У разі пред`явлення позову до частини відповідачів, суд не вправі зі своєї ініціативи і без згоди позивача залучати інших відповідачів до участі у справі як співвідповідачів та зобов`язується вирішити справу за тим позовом, що пред`явлений, і відносно тих відповідачів, які зазначені в ньому.

Якщо позивач не заявляє клопотання про заміну неналежного відповідача (або залучення інших співвідповідачів в окремих справах згідно зі специфікою спірних правовідносин), суд повинен відмовляти у задоволенні позову.

Отже, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Разом з тим, установлення належності відповідачів й обґрунтованості позову є обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. Встановивши, що позов пред`явлений до неналежного відповідача та відсутні визначені процесуальним законом підстави для заміни неналежного відповідача належним, суд відмовляє у позові до такого відповідача.

Такий правовий висновок викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц (провадження № 14-61цс18), від 20 червня 2018 року у справі № 308/3162/15-ц (провадження № 14-178цс18), від 21 листопада 2018 року у справі № 127/93/17-ц (провадження № 14-392цс18), від 12 грудня 2018 року у справі № 570/3439/16-ц (провадження № 14-512цс18), від 12 грудня 2018 року у справі № 372/51/16-ц (провадження № 14-511цс18), від 05 травня 2019 року у справі № 554/10058/17 (провадження № 14-20цс19).

Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала, що поняття «сторона у спорі» може не бути тотожним за змістом поняттю «сторона у процесі»: сторонами в процесі є такі її учасники, як позивач і відповідач, тоді як сторонами у спорі є належний позивач і той належний відповідач, до якого звернута чи має бути звернута відповідна матеріально-правова вимога позивача. Схожі висновки викладені, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі № 183/1617/16 (пункт 70), від 29.05.2019 у справі № 367/2022/15-ц (пункт 66), від 07.07.2020 у справі № 712/8916/17 (пункт 27) та від 09.02.2021 у справі № 635/4741/17 (підпункт 33.2).

Звертаючись до суду із позовом про встановлення факту припинення іпотеки за іпотечним договором від 04.08.2011 року, скасування записів в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна квартири позивач зазначив, що строк виконання зобов`язання за кредитним договором сплив 03.08.2013 року, станом на 15.08.2024 року претензії щодо виконання позивачем зобов`язань за договором відсутні, особу кредитора - ПАТ "Ерде Банк" припинено, а правонаступники відсутні.

Отже предметом позовних вимог у даній справі є встановлення факту припинення іпотеки за іпотечним договором від 04.08.2011 року, яка є забезпечувальним зобов`язанням до основного зобов`язання кредитного договору від 04.08.2011 № К-178/11, укладеного між ПАТ "Ерде Банк" та ОСОБА_1 , право грошової вимоги за яким набув ОСОБА_2 .

Іпотечний договір укладений між ПАТ "Ерде Банк" та ОСОБА_1 , а також договір про зміни N 1 до нього від 3 серпня 2012 року діють до повного виконання зобов`язань за договором(и), що обумовлюють основне зобов`язання.

Посилаючись на постанову Верховного Суду від 13.09.2023 року у справі № 295/7291/20 позивачем позов заявлено до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Чужовську Н.Ю, при цьому ОСОБА_2 до участі у справі як відповідача не залучено.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 19.02.2025 року ОСОБА_2 залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору.

Верховним Судом у постанові від 28.02.2024 року у справі № 627/907/21 зазначено, що «права, передбачені ЦПК України щодо третьої особи і відповідача, є різними за своїми значеннями та впливом на процес; права відповідача значно ширші прав третьої особи.

Враховуючи обсяг процесуальних прав та обов`язків, визначених статтями 4, 43 та 49 ЦПК України, сторонами вважаються особи, які є учасниками спірного матеріального правовідношення. Ознаками сторін, які відрізняють їх від інших осіб, які беруть участь у справі (зокрема третіх осіб), є те, що сторони - це особи, між якими виник спір про право, який є предметом розгляду та вирішення судом, та на сторони поширюються усі наслідки судового рішення.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Таким чином, якщо позивач не заявляє клопотання про заміну неналежного відповідача (або залучення інших співвідповідачів в окремих справах згідно зі специфікою спірних правовідносин), суд відмовляє в задоволенні позову.

Належним суб`єктним складом відповідачів є склад відповідачів, який дійсно є суб`єктом порушеного, оспорюваного чи невизнаного матеріального правовідношення.

З Єдиного державного реєстру судових рішень вбачається, що ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 06.01.2025 року у справі № 522/23232/24 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права іпотекодержателя та стягнення боргу.

Разом з тим, позивачем під час розгляду справи клопотань про залучення до участі у справі як відповідача (співвідповідача) ОСОБА_2 , не заявлялося.

Враховуючи викладені обставини, колегія суддів вважає, що позов пред`явлено до неналежного відповідача, що свідчить про неналежний суб`єктний склад учасників справи, що є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову.

Оскільки позивачем заявлено позов до не належного відповідача, а суд апеляційної інстанції, переглядаючи справу не може усунути порушення судом першої інстанції норм процесуального права, оскільки не наділений повноваженнями залучення до участі у справі відповідача на стадії апеляційного провадження, що само по собі унеможливлює правильне вирішення спору по суті, а позовні вимоги про стягнення неотриманого доходу є похідними, то у задоволенні такого позову слід відмовити з цих підстав, що не позбавляє права позивача повторно звернутися до суду з аналогічним позовом, але з залученням до участі у справі належних відповідачів.

Апеляційний суд вважає також недоцільним робити аналіз доводам апеляційної скарги, так як вони можуть стати предметом розгляду справи при зверненні позивача до суду з позовом до всіх належних відповідачів.

Посилання позивача на висновки викладені у постанові Верховного Суду від 13.09.2023 року у справі № 295/7291/20 колегія суддів не бере до уваги, оскільки останні не є релевантним до спірних правовідносин, так як спірні правовідносини у даній справі та справі на яку посилається скаржник не є подібними.

Так, у справі № 295/7291/20 судом встановлені обставини ліквідації юридичної особи позикодавця за кредитним договором від 26.12.2006 року. Фондом гарантування вкладів фізичних осіб зазначав, що 03 травня 2019 року до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесено запис про проведення державної реєстрації припинення ПАТ «Західінкомбанк» як юридичної особи без правонаступників, наявні у володінні ПАТ «Західінкомбанк» документи передані на зберігання до Національного банку України. У зв`язку із з чим у Фонду гарантування вкладів фізичних осіб відсутня інформація щодо кредитного договору 261206/2203-271ТОВ від 26 грудня 2006 року, укладеного між КБ «Західінкомбанк» та ОСОБА_2 та щодо договору іпотеки № 271 від 26 грудня 2006 року, укладеного між Західінкомбанк» та ОСОБА_1 .

У справі, що є предметом апеляційного перегляду встановлено, що ОСОБА_2 набув право грошової вимоги за зобов`язанням ОСОБА_1 ,які виникли за кредитним договором № К-178/11 від 04.08.2011 року укладеним між ПАТ "Ерде Банк" та ОСОБА_1

26 липня 2017 року між ПАТ "Ерде Банк" та ОСОБА_2 складено акт прийому-передачі документів до договору про відступлення прав вимоги №К-1478/11 від 17.07.2017 року, за яким первісний кредитор передав, а новий кредитор прийняв наступні документи: оригінал договору кредиту № К-178/11 від 04.08.2011 року, укладеного між банком та ОСОБА_1 ; оригінал додаткової угоди № 1 від 03.08.2012 року до кредитного договору № К-178/11 від 04.08.2011 року, укладеного між банком та ОСОБА_1 ; довідка (розрахунок) заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором № К-178/11 від 04.08.2011 року; договір іпотеки від 04.08.2011 року, реєстровий № 2519 (включаючи договір про зміни № 1 до нього від 03.08.2012 року з реєстровим № 1866); договір про задоволення вимог іпотекодержателя від 04.08.2011 року, реєстровий № 2521 (включаючи договір № 1 про зміни до цього договору від 13.08.2012 року з реєстровим № 1932).

Щодо суті апеляційної скарги

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення (п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України).

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення Приморського районного суду м. Одеси від 03 червня 2025 року слід скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Чужовської Наталії Юріївни про встановлення факту припинення іпотеки за іпотечним договором та скасування записів у реєстрі відмовити.

Щодо судових витрат

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За подання апеляційної скарги ОСОБА_2 сплачено судовий збір у розмірі 3633,60 грн, що підтверджується квитанцією від 12.07.2025 року.

У зв`язку з тим, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, то з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 підлягає стягненню судовий збір у розмірі 3633,60 грн.

Керуючись ст.ст. 367, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст. 376, 384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів,

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , в інтересах якого діє представник ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 03 червня 2025 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Чужовської Наталії Юріївни про встановлення факту припинення іпотеки за іпотечним договором та скасування записів у реєстрі відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , судовий збір у розмірі 3633,60 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 24 грудня 2025 року.

Головуючий В.А. Коновалова

Судді О.Ю. Карташов

Ю.П. Лозко