Справа № 721/1398/25
Провадження 2/721/501/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Путильський районний суд Чернівецької області в складі головуючої судді Стефанко У.Д. за участю секретаря судових засідань Серотюк Д. Д., розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі судових засідань №2 цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Маковійчук Сергій Степанович до Путильської селищної ради Вижницького району Чернівецької області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом

У С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася до суду із позовом про визнання права власності на спадкове майно до відповідача Конятинської сільської ради Вижницького району Чернівецької області.

Позовні вимоги обґрунтовувала наступним:

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивачки ОСОБА_2 , який відповідно до заповіту від 10.02.1985 року, все своє майно заповів позивачці. Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина, яка складається із житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Загальна вартість спадкового майна становить 466100,00 грн. Позивачка своєчасно, протягом шестимісячного строку прийняла спадщину, звернулася до нотаріуса Путильської державної нотаріальної контори Чернівецької області Кокаревої Н. М. із відповідною заявою. Постановою нотаріуса її було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у зв`язку з відсутністю документів, що посвідчують право власності на вищевказане нерухоме майно.

Просила визнати за нею право власності на спадкове майно.

У підготовче судове засідання позивачка та її представник ОСОБА_3 не з`явилися, від них до суду надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують.

У підготовче судове засідання представник відповідача Путильської селищної ради Вижницького району Чернівецької області не з`явився, від нього до суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, заперечень щодо позовних вимог немає.

Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Оскільки від відповідача до суду надійшла заява про визнання позовних вимог, яка не суперечить закону та інтересам сторін, суд вважає, що необхідно ухвалити рішення в підготовчому судовому засіданні.

Враховуючи те, що в судове засідання не з`явились всі особи, які беруть участь у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Суд дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, прийшов до висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню.

В силу ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Судом встановлено, що 10 лютого 1985 року ОСОБА_2 склав заповіт, відповідно до якого усе своє майно заповів ОСОБА_1 . Даний заповіт посвідчений виконуючим обов`язки секретаря виконавчого комітету Ради народних депутатів с. Дихтинець Путильського району Чернівецької області Космацьким В. А., зареєстрований в реєстрі за № 4 (а.с.4).

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 . Вказане підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 виданого 29.06.19995 року виконкомом Дихтинецької сільської ради Путильського району Чернівецької області (а.с.5).

Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина, яка складається із житлового будинку 1960 року побудови з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , вартість якого становить 466100,00 грн, що підтверджується копією технічного паспорта на житловий будинок садибного типу та довідкою-характеристикою, виданих ФОП ОСОБА_4 (а.с.6-17).

З копії витягу про реєстрацію в спадковому майні від 22.05.2024 року вбачається, що після смерті ОСОБА_2 у Путильській державній нотаріальній конторі зареєстрована спадкова справа №104-2024 (а.с.21).

Із виписки з погосподарської книги №132/06-19 від 26.05.2025 Дихтинецького старостинського округу Путильської селищної ради Вижницького району Чернівецької області вбачається, що за померлим ОСОБА_2 числився житловий 1960 року побудови, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 (а.с.18).

Згідно довідки №186/02-34 від 30.10.2025 року виданої Дихтинецьким старостинським округом Путильської селищної ради Вижницького району Чернівецької області, ОСОБА_1 є спадкоємцем після смерті батька ОСОБА_2 , своєчасно вступила в управління і розпорядження майном на протязі шестимісячного строку, що підтверджується проживанням та реєстрацією разом із спадкоємцем за однаєю адресою з 1958 року по даний час. Осіб, які б мали право на обов`язкову частку у спадковому майні, згідно ст. 535 ЦК УРСР (1963 року) немає (а.с.14).

Відповідно до матеріалів спадкової справи № 104/2024 Путильської державної нотаріальної контори позивачка своєчасно вступила в управління та розпорядження спадковим майном, що підтверджується її реєстрацією та проживанням з спадкодавцем за однією адресою з 1958 року (а.с.33-54). З копії постанови державного нотаріуса Путильської державної нотаріальної контори Кокарєвої Н. М. від 29.04.2025 року вбачається, що позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у зв`язку із ненаданням останньою належним чином оформлених документів, що посвідчують право власності на вищевказане нерухоме майно. Інших спадкоємців згідно 535 ЦК УРСР 1963 року (право на обов`язкову частку у спадщині) немає (а.с. 20, 33-54).

Оскільки спірні правовідносини виникли до 1 січня 2004 року, враховуючи вищевикладене, для їх врегулювання застосуванню підлягають норми Цивільного кодексу Української РСР 1963 року.

Статтею 524 ЦК УРСР передбачено, що спадкування здійснюється за законом і за заповітом.

Згідно ст. 525 ЦК УРСР, часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця.

Статею 534 ЦК УРСР визначено, що кожен громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам, як тим, що входять, так і тим не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. Заповідач може у заповіті позбавити права спадкоємства одного, кількох або всіх спадкоємців за законом.

Зі ст. 548 ЦК УРСР вбачається, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженням.

Згідно ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину:

1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном;

2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Виходячи зі змісту наведеної норми закону прийняття спадщини може підтверджуватися діями спадкоємців, які за своїм характером свідчать, що у шестимісячний строк із дня відкриття спадщини вони фактично вступили в управління або володіння спадковим майном.

Відповідно до п.113 "Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України" №18/5 від 14 червня 1994 року, яка була зареєстрована в Міністерстві юстиції України 07 липня 1994 року за №152/361, та була чинна до 03 березня 2004 року, свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям, що прийняли спадщину, тобто таким, які фактично вступили в управління або володіння спадковим майном чи подали заяву в державну нотаріальну контору про прийняття спадщини (ст. 549 ЦК УРСР). Доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути: наявність у спадкоємців ощадної книжки, іменних цінних паперів, квитанцій про здані в ломбард речі, свідоцтва про реєстрацію (технічного паспорта, реєстраційного талону) на автотранспортний засіб чи іншу самохідну машину або механізм, державного акта на право приватної власності на землю та інших документів, виданих відповідними органами на ім`я спадкодавця на майно, користування яким можливе лише після належного оформлення прав на нього. Ці документи приймаються державним нотаріусом з урахуванням у кожному випадку всіх конкретних обставин і при відсутності заперечень з боку інших спадкоємців.

Таким чином на час відкриття спадщини в період чинності ЦК УРСР його нормами було передбачено певні дії, які свідчили про прийняття спадщини, у тому числі наявність у спадкоємця документів що підтверджують факт вступу спадкоємця в управління чи володіння спадковим майном.

Як вбачається із матеріалів спадкової справи, зокрема із довідки № 67/06-19 від 20.02.2024 виданої Аутильською селищною радою, ОСОБА_1 , на ім`я якої було складено заповіт, своєчасно вступила у володіння та управління спадковим майном після смерті ОСОБА_2 , що підтверджується її реєстрацією та проживанням разом із спадкодавцем за однією адресою з 1958 року.

Інших спадкоємців, а також осіб, які б мали право на обов`язкову частку у спадковому майні померлого, згідно ст. 535 Цивільного кодексу УРСР (1963 року) немає.

Відповідно до ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Як видно з представлених доказів, на житловий будинок з господарськими будівлями 1960 року побудови, який знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , інші особи на володіння та користування даним житловим будинком на підставах, передбачених законом, своїх прав не заявляють, придатність житлового будинку для проживання ніким не оспорюється.

В той же час, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, а також якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою (ст. 344, ст. 382 ч. 2, ст. 392 ЦК України).

Відповідно до ст. 27 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" Державна реєстрація права власності та інших речових прав, крім державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва, проводиться на підставі: 9) судового рішення, що набрало законної сили, щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно;

Відповідно до ст. 31 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», для проведення державної реєстрації прав власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що були закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, проведення технічної інвентаризації щодо зазначених об`єктів нерухомості є необов`язковим.

Відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Таким чином, аналізуючи вищевикладене, приймаючи до уваги те, що визнання права власності на спадкове майно є винятковим способом захисту, яке має застосовуватися у разі існування перешкод у оформленні спадкових прав у нотаріальному порядку, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до задоволення.

Керуючись ст. 524, 525, 526, 535, 548, 549 ЦК УРСР, ст.ст. 1, 27, 31 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", ст.ст. 4, 13, ст. 76, 77, 200, 258-265, 354 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 право власності на майно в порядку спадкування за заповітом, а саме на житловий будинок 1960 року побудови з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належав померлому ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Апеляційна скарга подається до Чернівецького апеляційного суду.

Сторони у справі:

Позивачка: ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1

Відповідач: Путильська селищна рада Вижницького району Чернівецької області, юридична адреса: 59101 вул. Українська буд. 184 с-ще Путила Вижницького району Чернівецької області .

Суддя Уляна СТЕФАНКО