Справа № 573/2633/25
Номер провадження 2/573/865/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 грудня 2025 року м. Білопілля

Суддя Білопільського районного суду Сумської області Марина ЧЕРКАШИНА, розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) до Білопільської міської ради (вул. Старопутивльська, буд. 35, м. Білопілля, Сумська область, 41800, єдрпоу 04058019), Комунального підприємства «Теплосервіс Білопілля» (41800, вул. Соборна, буд. 87, м. Білопілля, Сумська область, Сумський район, єдрпоу 37601105), Товариства з обмеженою відповідальністю «есі Білопілля» (41800, вул. Соборна, буд. 87, м. Білопілля, Сумська область, Сумський район, єдрпоу 44451905) про визнання рішень незаконними та договору недійсним,

В С Т А Н О В И Л А:

12 грудня 2025 до Білопільського районного суду Сумської через систему «Електронний суд» надійшла зазначена вище позовна заява, яка обгрунтована тим, що в провадженні Білопільського районного суду Сумської області знаходиться справа № 573/603/25 за позовом ТОВ есі Білопілля до неї про стягнення коштів. Розгляд справи ухвалено здійснювати в спрощеному провадженні. Підставами заявлених позовних вимог сторона позивача обгрунтовує рішеннями Білопільської міської ради, які прийняті всупереч Законам України, без погодження з членами громади, в тому числі з нею, незаконно та безоплатно, внаслідок якого було передано майно всіх громадян Білопільської громади.

Незаконне привласнення майна жителів Білопільської громади, незаконні та безпідставні заявлені вимоги ТОВ есі Білопілля до членів Білопільської громади, також підтверджується тим, що у справі № 920/622/23, яка перебувала в провадженні Господарського суду Сумської області за позовом першого заступника керівника Сумської окружної прокуратури в інтересах держави до відповідачів: Білопільської міської ради, Комунального підприємства Білопільської міської ради Теплосервіс Білопілля, Товариства з обмеженою відповідальністю есі Білопілля, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів - Акціонерного товариства "Народна енергетіцка" про визнання незаконним та скасування пунктів рішення, визнання недійсним договору, зобов`язання повернути майно.

Проте, саме через корупційний зговір керівництва Білопільської міської ради з конкретним прокурором Сумської обласної прокуратури, за заявою якого, нібито у зв`язку з можливістю мирного врегулювання спору, суд зробив перерву в судовому засіданні, а пізніше за заявою прокурора про закриття провадження у справі № 920/622/23, нібито, у зв`язку з відсутністю предмету спору, враховуючи, що дію оспорюваного договору припинено, майно повернуто на підставі додаткових угод.

Натомість, вважає такі дії прокурора безумовно такими, що не відповідають законам України, направлені на дискредитацію Державної влади та руйнування Державності в Україні, на порушення прав жителів громади, тому оцінка їх законності має бути надана Генеральною прокуратурою.

В той же час, незаконні дії прокурора Сумської обласної прокуратури при подачі заяви про закриття провадження у справі про визнання незаконним та скасування пунктів рішення, визнання недійсним договору, зобов`язання повернути громаді майно, стало наслідком порушення прав членів громади, в тому числі і її прав щодо незаконного отримання афільваною до керівництва Білопільської міської ради фіктивною фірмочкою зі статутним фондом в 100 тисяч гривень, створеною для безкоштовного привласнення комунального майна громади, в тому числі і її майна як члена громади.

На підставі вищевикладеного, ОСОБА_2 заявлено наступні позовні вимоги :

- визнати незаконним та скасувати п. 2 рішення Білопільської міської ради від 17.09.2021 № 481 Про затвердження Статуту товариства з обмеженою відповідальністю есі Білопілля;

- Визнати незаконним та скасувати п. 4 рішення Білопільської міської ради від 14.04.2022 № 51 Про вилучення та передачу комунального майна;

- Визнати недійсним договір від 01.11.2021 про передачу майна комунальної власності Білопільської міської ради в управління, укладений між Комунальним підприємством ОСОБА_3 та тов есі Білопілля;

- зобов`язати тов есі Білопілля повернути Комунальному підприємству Теплосервіс Білопілля комунальне майно, перелік і склад якого визначено в актах приймання-передачі основних засобів від 31.12.2021 та від 01.05.2022;

- стягнути з тов «всі Білопілля» судові витрати.

Також просить в процесі підготовки справи до розгляду витребувати з Господарського суду Сумської області матеріали справи № 920/622/23 та зобов`язати відповідача надати договір від 01.11.2021 про передачу майна комунальної власності Білопільської міської ради в управління, укладений між Комунальним підприємством ОСОБА_3 та тов есі Білопілля та всі інші документи які стосуються незаконного переведення корупціонерами майна Білопільської громади на тов есі Білопілля.

12 грудня 2025 року згідно вимог ч. 3 ст. 14 ЦПК України автоматизованою системою документообігу Білопільського районного суду Сумської області вказана справа 573/2633/25 (провадження 2/573/865/25) була передана на розгляд судді Терещенко О. І.

У зв`язку з відрахуванням судді Терещенко О. І. зі штату Білопільського районного суду Сумської області, дана цивільна справа № 573/2633/25 19 грудня 2025 року була передана на повторний автоматизований розподіл, яким головуючим суддею визначено суддю Черкашину М.С.

Ознайомившись із позовом, суд приходить до наступного висновку.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Поняття «суд, встановлений законом» стосується не лише правової основи існування суду, але й дотримання ним норм, які регулюють його діяльність (пункт 24 рішення Європейського суду з прав людини від 20 липня 2006 року у справі «Сокуренко і Стригун проти України», заяви № 29458/04 та № 29465/04).

За статтею 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч. 1 ст. 5 ЦПК України).

Згідно з ч. 1 ст. 13, ч. 1 ст. 19 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин в їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.

У постановах Верховного Суду від 23 березня 2021 року у справі № 367/4695/20, від 10 січня 2024 року у справі № 201/15806/15-ц, які у порядку ч.4ст.263 ЦПК України підлягають урахуванню при застосуванні норм права, сформульовано правову позицію про те, що предметна юрисдикція - це розмежування компетенції цивільних, кримінальних, господарських та адміністративних судів. Кожен суд має право розглядати і вирішувати тільки ті справи (спори), які віднесені до їх відання законодавчими актами, тобто діяти в межах встановленої компетенції. Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Суб`єкт владних повноважень - це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (пункт 7 частини першої статті 4 КАС України).

Необхідною та єдиною ознакою суб`єкта владних повноважень є здійснення цим суб`єктом владних управлінських функцій, при цьому ці функції повинні здійснюватися суб`єктом саме в тих правовідносинах, у яких виник спір.

Під владними управлінськими функціями, що здійснюються на основі законодавства, зокрема, на виконання делегованих повноважень, слід розуміти будь-які владні повноваження в рамках діяльності держави чи місцевого самоврядування, що не належать до законодавчих повноважень чи повноважень здійснювати правосуддя.

За пунктом 1 частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Відтак до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення..

Із наведених норм права вбачається, що до адміністративної юрисдикції належить справа, яка виникає зі спору в публічно-правових відносинах, що стосується цих відносин, коли один з його учасників є суб`єктом владних повноважень, здійснює владні управлінські функції, у цьому процесі або за його результатами владно впливає на фізичну чи юридичну особу та порушує її права, свободи чи інтереси в межах публічно-правових відносин.

Конституційний Суд України у Рішенні від 14 грудня 2011 року № 19-рп/2011 надав конституційне тлумачення положень частини другої статті 55 Конституції України. Так, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи наділені публічною владою, тобто мають реальну можливість на підставі повноважень, встановлених Конституцією і законами України, приймати рішення чи вчиняти певні дії. Особа, стосовно якої суб`єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист.

Таким чином, вивчивши позовну заяву, суддя приходить до висновку, що позовні вимоги стосуються рішень і дій органу місцевого самоврядування, а саме Білопільської міської ради Сумської області, які не носять індивідуального характеру - даний позов не підсудний Білопільському районному суду.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Враховуючи викладене, у відкритті провадження в даній справі необхідно відмовити.

Роз`яснити позивачу, що він не позбавлений можливості звернутися до суду з даним позовом у порядку адміністративного судочинства.

Стаття 7 Закону України «Про судовий збір» передбачає, що сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі відмови у відкритті провадженні у справі в суді першої інстанції.

З огляду на викладене вище, суд роз`яснює, що позивач має право звернутись до суду з клопотанням про повернення сплаченої суми судового збору у зв`язку з відмовою у відкритті провадження у справі.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 55, ст. 186, 258, 260 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И Л А:

Цивільну справу № 573/2633/25 за позовом ОСОБА_2 до Білопільської міської ради, КП «Теплосервіс Білопілля», Товариства з обмеженою відповідальністю «есі Білопілля» про визнання рішень незаконними та договору недійсним прийняти до свого провадження після повторного розподілу справи.

Відмовити у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до Білопільської міської ради, КП «Теплосервіс Білопілля», Товариства з обмеженою відповідальністю «есі Білопілля» з підстав, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України.

Ухвалу про відмову у відкритті провадження у справі разом із позовною заявою та всіма доданими до неї документами надіслати позивачу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі апеляційної скарги до Сумського апеляційного суду.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя