Справа № 555/2354/25
Номер провадження 2-з/555/6/25
У Х В А Л А

іменем України

"15" жовтня 2025 р. Суддя Березнівського районного суду Рівненської області Старовецька Ю.В., розглянувши в м.Березне заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про витребування майна,-

В С Т А Н О В И В :

15.10.2025 позивачем ОСОБА_1 було подано до суду заяву про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про витребування майна.

Сторона позивача в обґрунтування вказаної заяви покликається на те, що ОСОБА_1 звернувся до Березнівського районного суду Рівненської області з позовною заявою про витребування з чужого незаконного володіння ОСОБА_2 приміщення цеху деревообробки (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна) 04, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 252,1 кв м.

На підставі висновку центральної Колегії Міністерства юстиції України з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції від 12 серпня 2025 року за результатами розгляду скарги ОСОБА_1 від 16.07.2025, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17.07.2025 за №СК-2798-25, пунктом 2 наказу від 08.09.2025 визнано прийнятими з порушеннями Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та анульовано рішення державного реєстратора Степанської селищної ради Сарненського району Рівненської області Новака Руслана Васильовича від 07.10.2022 № 65065696, державного реєстратора Виконавчого комітету Корецької міської ради Рівненської області Власюка Руслана Віталійовича від 18.11.2022 № 65520478, приватного нотаріуса Рівненського районного нотаріального округу Куц Іванни Вікторівни від 14.02.2025 № 77262254, приватного нотаріуса Рівненського міського нотаріального округу Попова Володимира Васильовича від 18.11.2022 №№ 65520337,65520423.Водночас, як слідує з листа Офісу протидії рейдерству Міністерства юстиції України, від 08.09.2025 року №129334/СК-2798-25/33.1.1, вже 14 серпня 2025 року приватним нотаріусом Фесюк Т.В. на підставі договору купівлі-продажу від 14 серпня 2025 року зареєстровано перехід права власності на приміщення цеху деревообробки, за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_2 .

Вищевказані обставини та часовий проміжок, а саме між висновком Міністерства юстиції України - 12 серпня 2025 року про анулювання реєстраційних дій щодо приміщення деревообробного цеху, який протиправно та проти волі вибув з володіння його власника - ОСОБА_1 , та укладенням ОСОБА_3 14 серпня 2025 року договору купівлі - продажу, а також подальшого звернення ОСОБА_4 до суду 20 серпня 2025 року та накладенням арешту - 25 серпня 2025 року, свідчать про намагання ОСОБА_2 та ОСОБА_4 набути у власність та легалізувати право власності на спірне приміщення деревообробного цеху шляхом звернення до суду із позовом та накладенням арешту на спірний об`єкт нерухомості. ОСОБА_4

На підставі вищевикладеного, позивач вважає, що існує реальна загроза невиконання можливого рішення суду та поновлення порушених прав власника щодо витребування майна з чужого незаконного володіння, за захистом яких він звернувся.

З урахуванням наведеного, позивач просить накласти арешт на приміщення цеху деревообробки (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 04), яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 252,1 кв м із забороною ОСОБА_2 відчужувати та у будь-який спосіб розпоряджатися вказаним майном.

За результатами розгляду вказаної заяви, суддя прийшов до наступних висновків.

Заява про забезпечення позову за формою та змістом відповідає вимогам ст.151 ЦПК України.

Відповідно до положень ч.1 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду (ч.2 ст.149 ЦПК України).

Види забезпечення позову визначені у ст.150 Цивільного процесуального кодексу України, одним із яких, зокрема, є накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб, забороною вчиняти певні дії, забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору.

При застосуванні такого виду (способу) забезпечення позову, як накладення арешту на майно потрібно конкретизувати його дію: опис, вилучення і передача на зберігання іншій особі або заборона на відчуження (стаття 56 Закону України «Про виконавче провадження).

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Відповідно до п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 № 9, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи ускладнення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року в справі № 753/22860/17 (провадження № 14-88цс20) зазначено, що конкретний захід забезпечення позову буде домірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Судом встановлено, що позивач звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про витребування майна з чужого незаконного володіння, предметом позову є приміщення цеху деревообробки (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 04), яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Таким чином, судом встановлено, що між сторонами дійсно виник спір щодо нерухомого майна. Відчуження відповідачем вказаного нерухомого майна призведе до ускладнення захисту прав позивача, а тому суд приходить до висновку, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позову.

Суд вважає, що накладення арешту на нерухоме майно із забороною відповідачеві його відчужувати є співмірним із позовними вимогами та найменш обтяжливим для відповідача.

Станом на час розгляд заяви про забезпечення позову відсутні підстави вважати, що існують обставини, з якими законодавець пов`язує обов`язок суду застосувати зустрічне забезпечення, згідно з частиною 3 статті 154 ЦПК України.

Примірник ухвали про забезпечення позову залежно від виду вжитих заходів одночасно з направленням заявнику направляється судом для негайного виконання всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову і яких суд може ідентифікувати, а також відповідним державним та іншим органам для вжиття відповідних заходів (ч.2 ст.157 ЦПК України).

Керуючись ст.ст.150,153,157 ЦПК України,-

У Х В А Л И В :

Заяву про забезпечення позову задовольнити.

Накласти арешт на цех деревообробки в АДРЕСА_1 із забороною ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відчужувати вказане нерухоме майно.

Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження. Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Рівненського апеляційного суду через Березнівський районний суд Рівненської області протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: Старовецька Ю. В.