КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 листопада 2025року місто Київ

справа № 759/23182/24

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді: Борисової О.В.

суддів: Ратнікової В.М., Ящук Т.І.

за участю секретаря судового засідання - Балкової А.С.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_1 на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 24 березня 2025 року, ухвалене під головуванням судді Ключника А.С., у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2024 року позивач ТОВ «Фінансова компанія «Профіт Капітал» звернувся до Святошинського районного суду міста Києва з позовом до відповідача, в якому просив стягнути з ОСОБА_1 на його користь заборгованість за кредитними договорами №С02.196.72174 від 13 жовтня 2016 року та №С-607-0 від 10 червня 2019 року у розмірі 128667,77 грн.; судовий збір у розмірі 3028 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 14000 грн.

В обґрунтування вимог посилався на те, що 13 жовтня 2016 року між ПАТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 укладено угоду №С02.196.72174 про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної карти, на підставі якого було встановленомаксимальний ліміт кредитної лінії у розмірі 200000 грн. та встановлено доступний кредит у розмірі 28900 грн.

Вказував, що 10червня 2019 року між ПАТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №С-607-0, згідно умов якого, банк відкрив позичальнику кредитну лінію та обслуговування кредитної карти, де встановив кредитний ліміт у розмірі 200000 грн. та надав позичальнику грошові кошти у розмірі 7000 грн., а відповідач зобов?язалася повернути надані кредитні кошти.

Зазначав, що відповідач своїх зобов?язань по виконанню вказаного кредитного договору не виконала, внаслідок чого утворилася заборгованість.

Вказував, що до ТОВ «ФК «Профіт Капітал» починаючи з 22 грудня 2023 року відповідно до договору факторингу №22/12-2023 перейшло право вимоги за кредитними договорами та угодами №C02.196.72174 від 13 жовтня 2016 року, №C-607-0 від 10червня 2019 року, що укладено між АТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 .

Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 24 березня 2025 року позов ТОВ «Фінансова компанія «Профіт Капітал» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Профіт Капітал» суму заборгованості у розмірі 128667,77 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Профіт Капітал» судовий збір у розмірі 3028 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1500 грн.

У задоволенні решти вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, відповідач ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування норм матеріального і порушення норм процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просиларішення суду скасувати, позов залишити без розгляду.

В обґрунтування вимог посилалася на те, що позивачем на підтвердження розміру заборгованості ОСОБА_1 надані суду довідки-розрахунки заборгованості за кредитним договором №002.196.72174 від 13 жовтня 2016 року та за кредитним договором №0-607-0 від 10 червня 2019 року, однак зі змісту наданого суду розрахунку неможливо достовірно встановити, яким чином обчислювалась заборгованість по кредиту.

Вказувала, що суд першої інстанції в оскаржуваному судовому рішенні не перевірив правильність наданого позивачем розрахунку заборгованості, не встановив, яким був графік погашення заборгованості, не дослідив надані суду виписки про рух коштів, не перевірив яким був погоджений розмір відсотків за користування кредитними коштами, що призвело до неправильних висновків суду про доведеність позовних вимог.

Зазначала, що суд першої інстанції не звернув увагу на те, що невірним є розрахунок відсотків, який здійснений всупереч умовам договору, оскільки строк дії договору №С02.196.72174 від 13 жовтня 2016 року становить 12 місяців, то у позивача наявне право нараховувати відсотки за користування кредитними коштами виключно протягом строку дії договору.

Посилалася на те, що подаючи до суду відзив на позов, вона вказала свої заперечення щодо неможливості розгляду справи в суді загальної юрисдикції, оскільки кредитний договір містить третейське застереження.

Вважає, що спір підсудний саме Постійно діючому Третейському суду при Асоціації українських банків та відповідно не може бути розглянутий судом цивільної юрисдикції.

В судовому засіданні апеляційного суду представник відповідача доводи апеляційної скарги підтримала, просила її задовольнити.

Позивач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Колегія суддів вважає за можливе розглядати справу у відсутність позивача на підставі ч.2 ст.372 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача, з`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Частиною 1 ст.367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Зобов`язання виникають з підстав, передбачених статтею 11 ЦК України, зокрема договорів.

Згідно з ч.1 ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Відповідно до ст.ст.525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язань або одностороння зміна його умов не допускається.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Статтею 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч.1 ст.638 та ч.1 ст.640 ЦК України договір є укладеним з моменту досягнення в належній формі згоди з усіх істотних умов договору.

За змістом ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Пунктом 1 частини 1 статті 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.514 ЦК України). У статті 516 ЦК України зазначено, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 статті 1077 ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Відповідно до ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.ч.5, 6 ст.81 ЦПК України).

Як вбачається з матеріалів справи, 10 червня 2019 року між АТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 укладено угоду №C02.196.72174 про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки, відповідно до умов якої, банк відкриває клієнту поточний рахунок у валюті гривня, операції за яким можуть здійснюватися за дебето-кредитною схемою обслуговування з використанням електронного платіжного засобу, що буде використовуватись в рамках угоди та договору, у тому числі для розміщення коштів та відображення операцій, здійснених з використанням електронного платіжного засобу, та випускає Клієнту міжнародну платіжну картку MacterCard World терміном на 2 роки з моменту її випуску.

Також договором встановлені наступні умови, а саме: п.3.1. максимальний ліміт кредитної лінії - 200000 грн.; п.3.2. ліміт кредитної лінії, доступний клієнту на момент укладання угоди становить 28900,00 грн. Враховуючи, що зобов`язання банку щодо встановлення ліміту кредитної лінії є для нього відкличними та без ризиковими, визначення суми кредитної ліні, що може бути доступна клієнту, протягом строку дії відновлювальної кредитної лінії, здійснюється банком в межах встановленого угодою максимального ліміту кредитної лінії без будь-яких обмежень; п.3.3. процентна ставка за користування коштами кредитної лінії становить 48.0000% річних; п.3.4. розмір обов`язкового мінімального платежу встановлюється тарифами банку. Дата оплати обов`язкового мінімального платежу за кредитною лінією, за попередній розрахунковий період - до останнього операційного дня платіжного періоду, який починається з дня, наступного за останнім днем попереднього розрахункового періоду, і закінчується на 30 день з моменту закінчення попереднього розрахункового періоду. Про суму коштів, які складають обов`язковий щомісячний платіж, банк щомісячно інформуватиме клієнта за допомогою смс-повідомлення, що надсилається на абонентський номер клієнта, вказаний ним в заяві на приєднання.

Згідно з п.4 вказаної угоди повернення заборгованості та сплата відсотків за користування кредитною лінією та/або інших платежів за угодою та договором здійснюватимуться згідно умов договору, типового графіку та розрахунку сукупної вартості кредиту, а також тарифів, які розміщені на сайті банку за адресою www.ideabank.ua. Підписанням угоди клієнт підтверджує, що ознайомлений з типовим графіком і розрахунком сукупної вартості кредиту.

Відповідно до підписаної 13 жовтня 2016 року між АТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 довідки-повідомлення, у ній визначено детальний розпис сукупної вартості кредиту та реальної процентної ставки: сума кредиту - 28900 грн., термін користування кредитом - 12 місяців, орієнтовна процентна ставка - 58,70% річних.

10 червня 2019 року між АТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 укладено угоду №С-607-0 про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної карткию, відповідно до умов якої, банк відкриває клієнту поточний рахунок у валюті гривня, операцій за якими можуть здійснюватися за дебетно-кредитною схемою обслуговування з використанням електронного платіжного засобу, що використовувались в рамках угоди та договору.

Згідно з п.2 вказаної угоди, банк надає клієнту кредит шляхом встановлення кредитної лінії по поточному рахунку на наступних умовах: максимальний ліміт кредитної лінії встановлюється у розмірі 200000 грн. (п.п.2.1.); ліміт кредитної лінії, доступний клієнту на момент укладення угоди, становить 7000 грн. (п.п.2.2.); за користування кредитом позичальник сплачує проценти у розмірі 24% річних (п.п.2.3).

19 грудня 2023 року між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «Оптіма Факторинг» укладено договір факторингу №19/12-2023 року, відповідно до умов якого АТ «Ідея Банк» відступає ТОВ «Оптіма Факторинг», який приймає права вимоги та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження АТ «Ідея Банк» за плату та на умовах визначених договором факторингу.

Відповідно до витягу з реєстру боржників ТОВ «Оптіма Факторинг» отримав право вимоги до ОСОБА_1 по кредитному договору №C02.196.72174 від 13 жовтня 2016 року у розмірі 108084,39 грн. та по кредитному договорі №С-607-0 від 10 червня 2019 року у розмірі 20583,38 грн.

22 грудня 2023 року між ТОВ «Оптіма Факторинг» та ТОВ «ФК «Профіт Капітал» укладено договір факторингу №22/12-2023, згідно умов якого ТОВ «Оптіма Факторинг» передав (відступив), а ТОВ «ФК «Профіт Капітал» прийняв права вимоги за кредитним договором №С02.196.72174 від 13 жовтня 2016 року та №C-607-0 від 10 червня 2019 року.

Відповідно до п.2.1 зазначеного договору ТОВ «Оптіма Факторинг» відступає ТОВ «ФК «Профіт Капітал», а ТОВ «ФК «Профіт Капітал» приймає права вимоги та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розподження ТОВ «Оптіма Факторинг» за плату та на умовах, визначених цим договором.

Згідно з положенням п.2.2 цього договору, права вимоги відступається в розмірі заборгованості боржників перед ТОВ «Оптіма Факторинг», та визначені в друкованому реєстрі боржників, що підписується сторонами та в реєстрі боржників в електронному вигляді та надсилається разом з актом приймання-передачі реєстру боржників в електронному вигляді.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що до ТОВ «ФК «Профіт Капітал» починаючи з 22 грудня 2023 року відповідно до договору факторингу №22/12-2023 перейшло право за кредитними договорами та угодами №C02.196.72174 від 13 жовтня 2016 року, №C-607-0 від 10 червня 2019 року, що укладено між АТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 , що підтверджується також реєстрами боржників.

Підписавши угоди №C02.196.72174 від 13 жовтня 2016 року, №C-607-0 від 10 червня 2019 року, відповідач добровільно погодилася на визначені у них умови кредитування, взяла на себе відповідні зобов`язання.

Заперечуючи проти позову, відповідач посилалася на те, що позивачем на підтвердження розміру заборгованості по кредитному договору №С02.196.72174 від 13 жовтня 2016 року надано лише виписку по рахунку про рух коштів, що є неналежним доказом наявності у неї заборгованості. Вважає, що надані позивачем до суду довідки-розрахунки заборгованості не можуть бути належними та допустимими доказами, які б достовірно підтверджували наявність дійсної заборгованості відповідача за кредитним договором та відповідно останні не містять всіх достатніх даних, які б суд мав можливість перевірити. Вказувала, що виписка по рахунку від 19 грудня 2023 року також не є належним доказом наявності заборгованості, оскільки у ній міститься певні недостовірності щодо цифрового значення, що не відповідає номеру поточного рахунку, який було відкрито на ім`я відповідача, а також зазначені у ній номери карт не доводять те, що вони були видані на ім`я відповідача. Також відповідач не погоджується із розміром заборгованості по кредитному договорі №С-607-0 від 10 червня 2019 року.

Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження наявності у відповідача заборгованості за кредитним договором №С02.196.72174 від 13 жовтня 2016 року у розмірі 108084,39 грн., з яких: 37028,16 грн. - сума заборгованості за основним боргом; 71056,23 грн. - сума заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками, позивачем до позовної заяви було надано довідку-розрахунок за кредитним договором №С02.196.72174 від 13 жовтня 2016 року станом на 19 грудня 2023 року, який містить лише загальну вартість несплаченого кредиту та відсотків, без зазначення детального розрахунку, який включав би суми щомісячного платежу, суми погашеного позичальником тіла кредиту та відсотків.

Також позивачем було надано виписку по рахунку за кредитним договором №С02.196.72174 від 13 жовтня 2016 року за період з 13 жовтня 2016 року по 19 грудня 2023 року.

Як вбачається з договору №С02.196.72174 від 13 жовтня 2016 року та довідки-повідомлення від 13 жовтня 2016 року, підписаноїміж АТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 кредит відповідачу надавався на строк 12 місяців.

Позивач у позовній заяві вказував на те, що грошові кошти у сумі 28900 грн. за договором №С02.196.72174 від 13 жовтня 2016 року надавалися строком до 13 жовтня 2024 року, однак доказів на підтвердження зазначеного позивач не надав.

При цьому, з довідки-розрахунку за договором №С02.196.72174 від 13 жовтня 2016 року неможливо встановити за який період був здійснений розрахунок заборгованості по відсоткам, які платежі були здійснені відповідачем.

Згідно з частиною першою статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Колегія суддів звертає увагу на те, що у даній справі, на підтвердження своїх позовних вимог щодо наявності у відповідача заборгованості по відсоткам у розмірі 71056,23 грн., ТОВ «ФК «Профіт Капітал» мало можливість додати до позовної заяви документальне обґрунтування кредитної заборгованості, зокрема детальний розрахунок, на підставі яких як суд першої, так і суд апеляційної інстанції мав можливість самостійно здійснити перерахунок заборгованості по відсоткам у межах строку кредитування.

Проте під час розгляду справи у суді першої інстанції, позивач не надав належних та допустимих доказів, що є його процесуальним обов`язком в силу положень статей 12, 81 ЦПК України, на підтвердження визначеного ним у позовній заяві розміру заборгованості по відсоткам по договору №С02.196.72174 від 13 жовтня 2016 року.

В оцінці поведінки та способу ведення справ банком суд апеляційної інстанції враховує те, що він є професійним учасником ринку надання банківських послуг, у зв`язку з чим до нього висуваються певні вимоги щодо дотримання правил та процедур, які є традиційними в цій сфері, до обачності та розсудливості у веденні справ тощо. Відповідно, вимоги до рівня та розумності ведення справ банком є вищими, ніж до споживача - фізичної особи, яка зазвичай є слабшою стороною в цивільних відносинах з такою установою. З врахуванням наведеного всі сумніви та розумні припущення мають тлумачитися судом на користь такої слабшої сторони, яка не є фактично рівною у спірних правовідносинах.

Аналогічна позиція викладена і Верховим Судом у постанові від 01 лютого 2023 року у справі №199/7014/20.

Оскільки відповідач отримала кредит по договору №С02.196.72174 від 13 жовтня 2016 року, що нею не заперечується, користувалася ним, колегія суддів приходить до висновку, що з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Профіт Капітал» підлягає стягненню сума заборгованості по тілу кредиту по договору №С02.196.72174 від 13 жовтня 2016 року у розмірі 37028,16 грн., та відсутні правові підстави для стягнення з відповідача заборгованості по відсоткам у розмірі 71056,23 грн.

На підтвердження наявності у відповідача заборгованості за кредитним договором №С-607-0 від 10 червня 2019 року позивач надав виписку по рахунку за період з 10 червня 2019 року по 19 грудня 2023 рік та довідку-розрахунок заборгованості станом на 19 грудня 2023 року згідно якого загальна сума заборгованості по вказаному договору становить 20583,38 грн., яка складається із: заборгованості за основним боргом 6957,91 грн; заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками 13625,47 грн.

Як вбачається з договору №С-607-0 від 10 червня 2019 року, у п.7 якого сторони погодили, що ця угода є укладеною з дня її підписання сторонами та діє протягом строку кредитування (кредитної лінії), який складає 1 рік з дати укладення та з можливістю автоматичної пролонгації, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за угодою. Після спливу строку кредитування, він може щоразу продовжуватися на такий самий строк (за ініціативою банку). Датою початку нового строку дії кредитної лінії вважається дата, наступна за датою закінчення попереднього строку дії кредитної лінії. При цьому клієнт доручає банку переглядати/змінювати тарифи (в тому числі розміри процентної ставки) при кожній пролонгації строку дії кредитної лінії та встановлювати їх у розмірі, що будуть чинними в банку для відповідного продукту на дату виконання банком такої пролонгації, на весь новий строк дії кредитної лінії.

З огляду на зазначене, колегія суддів відхиляє доводи відповідача про те, що строк дії договору №С-607-0 від 10 червня 2019 року становить один рік, а тому позивач мав право нараховувати відсотки за користування кредитними коштами виключно протягом строку дії договору, оскільки умовами догвоору було погоджено автоматичну пролонгацію.

Таким чином, оскільки відповідач не виконала свої зобов`язання за договором №С-607-0, колегія суддів дійшла висновку, що наявні підстави для стягненню з відповідача заборгованості за договором №С-607-0 по тілу кредиту у розмірі 6957,91 грн. та по відсоткам у розмірі 13625,47 грн.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не дослідив належним чином умови кредитних договорів та надані позивачем довідки-розрахунки заборгованості, отже рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового про часткове задоволення позову ТОВ «Фінансова компанія «Профіт Капітал».

Доводи апеляційної скарги про те, що спір щодо кредитного договору №C02.196.72174 від 13 жовтня 2016 року підсудний саме Постійно діючому Третейському суду при Асоціації українських банків та відповідно не може бути розглянутий судом цивільної юрисдикції колегія суддів відхиляє, оскільки як вбачається з довідки-повідомлення від 13 жовтня 2016 року, підписаної між АТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 кредит до договору №C02.196.72174 від 13 жовтня 2016 року надавався на поточні потреби, а відтак спір по вказаному договору не може бути переданий на вирішення третейському суду.

Позивач у позовній заяві просив стягнути з відповідача судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 14000 грн.

Відповідно до ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, серед іншого, належать і витрати на професійну правничу допомогу.

На підтвердження понесених судових витрат у вигляді професійної правової допомоги позивачем надано копії: договору про надання правничої допомоги №02-24 від 01 липня 2024 року; додаткової угоди №1/1 до договору про надання правничої допомоги №02-24 від 01 липня 2024 року, де визначено додаткову фіксовану винагороду у розмірі 7000,00 грн за проведення консультації; акту №1 прийому-передачі реєстру боржників за договором про надання правничої допомоги №02-24 від 01 липня 2024 року; акту №1 прийому-передачі правової допомоги від 05 вересня 2024 року; платіжної інструкції від 05 вересня 2024 року на суму 182 000,00 грн.

Згідно з ч.ч.1, 13 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Виходячи з положень ст.141 ЦПК України колегія суддів вважає необхідним пропорційно до задоволеної частини позовних вимог стягнути з відповідача на користь ТОВ «Фінансова компанія «Профіт Капітал»судові витрати по сплаті судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції у розмірі 1355,63 грн. та витрати на правову допомогу понесені у суді першої інстанції у розмірі 6267,80 грн., а з позивача на користь відповідача підлягає стягненню 2508,54 грн. судових витрат понесених ОСОБА_1 за подачу апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст.367, 368, 374, 376, 381-383 ЦПК України, Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Святошинського районного суду міста Києва від 24 березня 2025 року - скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал», місцезнаходження: місто Київ, вул. Набережно-Лугова, 8, заборгованість за договором №С02.196.72174 від 13 жовтня 2016 року по тілу кредиту у розмірі 37028 грн. 16 коп., заборгованість за договором №С-607-0 по тілу кредиту у розмірі 6957 грн. 91 коп. та по відсоткам у розмірі 13625 грн. 47 коп., судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1355 грн. 63 коп. та витрат на правову допомогу понесені у суді першої інстанції у розмірі 6267 грн. 80 коп.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал», місцезнаходження: місто Київ, вул. Набережно-Лугова, 8, на користь ОСОБА_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 судові витрати по сплаті судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції у розмірі 2508 грн. 54 коп.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину постанови зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту постанови.

Головуючий:

Судді: