Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 грудня 2025 р. м. Кобеляки

Кобеляцький районний суд Полтавської області в складі:

судді Назарьової Л. В.,

з участю секретаря судового засідання Маляренко І. М.,

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 ,

відповідач: ОСОБА_2 як законний представник ОСОБА_3 ,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору орган опіки та піклування виконавчого комітету Кобеляцької міської ради Полтавського району Полтавської області,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Кобеляки, в порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 як законного представника неповнолітнього ОСОБА_3 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини

В С Т А Н О В И В:

08 грудня 2025 року позивач, ОСОБА_1 , звернулася із позовом до суду, в якому вказує, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 , після смерті якого залишилося спадкове майно. На випадок своєї смерті спадкодавець залишив заповіт, яким належну йому земельну ділянку заповів позивачу в справі. Крім позивача, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 має ОСОБА_3 онук спадкодавця, у порядку представлення після смерті батька ОСОБА_5 .

ОСОБА_1 у передбачений законом строк не подала заяву про прийняття спадщини за заповітом у зв`язку з необізнаністю про існування заповіту.

Враховуючи викладене, позивач прохає визнати поважною причину пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини та визначити їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини.

Ухвалою суду від 09 грудня 2025 року провадження по справі відкрито за правилами загального позовного провадження.

Позивач, ОСОБА_1 , будучи завчасно належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилась, однак від її представника, адвоката Галушко С. С. надійшла заява про розгляд справи без участі сторони позивача. Позов підтримав повністю.

ОСОБА_3 та його законний представник ОСОБА_2 , будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явились, однак подали заяву про розгляд справи без їх участі. Позовні вимоги визнають повністю. Про зміст заповіту обізнані.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору органу опіки та піклування виконавчого комітету Кобеляцької міської ради Полтавського району Полтавської області, будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, однак подав заяву про розгляд справи без його участі.

Суд, розглянувши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню.

Судом установлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 .

На випадок своєї смерті ОСОБА_4 залишив заповіт, яким належну йому земельну ділянку, кадастровий номер :0:001:0045 заповів повністю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . На момент смерті спадкодавця заповіт не змінений і не скасований.

У передбачений законом термін після смерті ОСОБА_4 заяву про прийняття спадщини за законом, подав ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Відповідно до ч.1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Відповідно до п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Судом установлено, що останнім днем подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 є ІНФОРМАЦІЯ_4 . ОСОБА_1 подала заяву про прийняття спадщини в грудні 2025 року.

Під час вирішення питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права. Свобода заповіту охоплює особисте здійснення заповідачем права на заповіт шляхом вільного волевиявлення, яке, будучи належно вираженим, підлягає правовій охороні і після смерті заповідача. Свобода заповіту як принцип спадкового права включає, серед інших елементів, також неодмінність поваги до волі заповідача та обов`язковість її виконання. Тобто, складаючи заповіт, спадкодавець виражає свою волю на набуття спадкоємцем права на визначене в ньому майно.

Водночас прийняття спадщини є правом, а не обов`язком спадкоємця, який, відмовляючись від прийняття спадщини, не порушує свободи заповіту, а діє у власних інтересах. Відмова від прийняття спадщини може бути виражена як у формі подання заяви про відмову від прийняття спадщини, так і шляхом невчинення спадкоємцем дій, потрібних для прийняття спадщини. Натомість, за загальним правилом, прийняття спадщини потребує активних дій спадкоємця.

Враховуючи зазначене, дотриманням свободи заповіту в частині реалізації волі спадкодавця є забезпечення спадкоємцю можливості прийняти спадщину в порядку, встановленому чинним законодавством.

У справі, що переглядається, предметом позову є визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті заповідача з посиланням на те, зокрема, що позивач не знав про існування заповіту.

Відповідно до вимог статті 1 Закону України від 02 вересня 1993 року № 3425-XII «Про нотаріат» (далі - Закон № 3425-XII) нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.

За вимогами статті 34 Закону № 3425-XII нотаріуси вчиняють такі нотаріальні дії, зокрема, посвідчують правочини (договори, заповіти, довіреності, вимоги про нотаріальне посвідчення правочину тощо); вживають заходів щодо охорони спадкового майна; видають свідоцтва про право на спадщину.

Відповідно до частини першої статті 60 Закону № 3425-XII нотаріус або в сільських населених пунктах - посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, за місцем відкриття спадщини за заявою спадкоємців або за повідомленням фізичних та юридичних осіб, або на підставі рішення суду про оголошення фізичної особи померлою чи за своєю власною ініціативою вживає заходів до охорони спадкового майна, коли це потрібно в інтересах спадкоємців, відказоодержувачів, кредиторів або держави. Ці заходи вживаються ними безпосередньо або шляхом доручення нотаріусам чи посадовим особам органів місцевого самоврядування за місцезнаходженням майна.

Нотаріус або в сільських населених пунктах - посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, отримавши від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобов`язана повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких відоме. Нотаріус або посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, також може зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення у пресі (стаття 63 Закону № 3425-XII).

Згідно з пунктом 2.2 глави 9 та пунктом 3.2 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (в редакції, чинній на час відкриття спадщини після смерті баби позивача), при заведенні спадкової справи нотаріус за даними Спадкового реєстру перевіряє наявність заведеної спадкової справи, спадкового договору, заповіту, крім випадків, передбачених підпунктом 2.5 цього пункту.

Нотаріус може також зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення у пресі. Для того щоб не допустити пропуску шестимісячного строку для прийняття спадщини, нотаріус роз`яснює спадкоємцям право подачі заяви про прийняття спадщини чи про відмову від її прийняття.

Отже, Закон пов`язує виникнення у нотаріуса або особи, уповноваженої на вчинення нотаріальних дій, обов`язку здійснювати дії щодо сповіщення спадкоємців, місце проживання або роботи яких відоме, з моментом заведення спадкової справи, чому передує звернення спадкоємця із заявою про прийняття спадщини.

Такі правові висновки викладено у постанові Верховного Суду від 19 лютого 2025 року у справі № 196/479/23.

Із змісту отриманої судом спадкової справи вбачається, що нотаріус не здійснив повідомлення та виклик спадкоємця за заповітом, зокрема, шляхом публічного оголошення або повідомлення у пресі, то слушними є твердження позивача про його необізнаність про наявність заповіту до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для прийняття спадщини.

Суд враховує також, що позивач не є родичем спадкодавця і не має права на спадкування за законом. Про існування заповіту її повідомила матір відповідача, який на цей час є єдиним спадкоємцем майна після смерті діда.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26 червня 2024 року у справі № 686/5757/23 зазначила, що необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, що випливає з принципу свободи заповіту, проте таку необізнаність суд не повинен ототожнювати з його (спадкоємця) незнанням про його право на спадкування загалом, оскільки в такому випадку особа з незалежних від неї причин не вчиняє юридично значущих дій, які пов`язані з набуттям нею певних прав, що випливають із спадкування.

З урахуванням наведених мотивів Велика Палата Верховного Суду у зазначеній постанові виснувала про наявність підстав для відступлення від загального правового висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 06 вересня 2017 року у справі № 6-496цс17, про те, що «необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини», шляхом конкретизації, зазначивши таке:

- необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини, а у вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права;

- проте це стосується обставин, за яких заповіт є єдиною підставою спадкування і незнання про його існування не вимагає від спадкоємця вчинення дій щодо прийняття спадщини;

- спадкоємець за законом, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати до нотаріуса заяву про прийняття спадщини у встановлений строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини;

- тож необізнаність про наявність заповіту може вважатися поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини винятково для осіб, які не є спадкоємцями за законом першої черги або кожної наступної черги спадкоємців за законом, у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, які набували право на спадкування за законом (закликані до спадкування).

На переконання суду, зазначена позивачем обставина пропуску строку для прийняття спадщини, в цій справі, є поважною причиною пропуску строку подання заяви про прийняття спадщини, тому позивачу необхідно визначити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини.

Керуючись статтями 10, 11, 209, 213-215, 218 ЦПК України, статтями 1233, 1269, 1270, 1272 ЦК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 як законного представника неповнолітнього ОСОБА_3 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини задовольнити повністю.

Визначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , додатковий строк, для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини після ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 - протягом трьох місяців після набрання рішення суду законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його підписання до Полтавського апеляційного суду.

Суддя