Номер провадження: 22-ц/813/5325/25
Головуючий у першій інстанції Мазун І. А.
Доповідач Комлева О. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.12.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого-судді Комлевої О.С.,

суддів: Драгомерецького М.М., Сегеди С.М.,

з участю секретаря Скрипченко Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката Зуєвої Ірини Іванівни, представника комунального підприємства «Одесміськелектротранс» на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 10 березня 2025 року, постановленого під головуванням судді Мазун І.А., повний текст рішення складений 20 березня 2025 року, у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Гардіан», комунального підприємства «Одесміськелектротранс», третя особа на стороні відповідача ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, -

в с т а н о в и в:

У липні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Гардіан» (далі ТДВ «СК «Гардіан»), комунального підприємства «Одесміськелектротранс» (далі КП «Одесміськелектротранс»), третя особа на стороні відповідача ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, в якому просила:

- стягнути з ТДВ «СК «Гардіан»» на користь ОСОБА_1 у відшкодування матеріальної шкоди у розмірі - 46 400 грн., у відшкодування моральної шкоди у розмірі - 2 320 грн. (5% страхової виплати);

- стягнути з КП «Одесміськелектротранс`на користь ОСОБА_1 у відшкодування моральної шкоди у розмірі - 264 000 грн.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначила, що 20.03.2019 року о 15:30 год. ОСОБА_2 , працюючи водієм у КП «Одесміськелектротранс» з 25.02.2019 року (наказ № 485 від 22.02.2019р.), допустив порушення вимог п. п. 2.3 (б), 10.1, 21.4 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою КМ України № 1306 від 10.10.2001 року, а саме: керуючи технічно справним тролейбусом марки «ЗІУ-9» з бортовим номером 684, що належить КП «Одесміськелектротранс», рухаючись по маршруту № 11, здійснюючи посадку пасажирів на зупинці міського транспорту під назвою «Суднобудівна», розташованою біля буд. № 13 вулиці Суднобудівній в м. Одесі уважним не був, діючи необережно, проявивши злочинну недбалість, не дочекавшись повного зачинення дверей, не переконався, що це буде безпечно і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, розпочав рух, в результаті чого допустив випадіння пасажира ОСОБА_1 з середніх дверей тролейбуса на проїзну частину та наїзд на останню. В результаті ДТП ОСОБА_1 отримала тілесні ушкодження у вигляді: закритого осколкового перелому обох щиколоток лівої гомілки зі зміщенням, ушкодженням дистального міжгомілкового синдесмоза та підвивихом стопи назовні; відкритого крайового перелому основи проксимальної та дистальної фаланги 1-го пальця лівої стопи в задовільним стоянням відламків; забійно-рваної рани в області 1-го міжпальцевого проміжку лівої стопи, які спричинили тривалий розлад здоров?я строком понад 21 день і за цим критерієм відноситься до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

Після дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_1 була доставлена до Одеської обласної лікарні (КУ «ООКЛ»), де знаходилась на стаціонарному лікуванні у відділенні ортопедії та травматології з 20 березня по 08 квітня 2019 року, що підтверджується медичною документацією (виписка з медичної карти № 6889), з 09.04.2019 року по 09.09.2019 року знаходилась на амбулаторному лікуванні, що підтверджується медичною документацією.

Витрати потерпілої ОСОБА_1 на лікування (придбання лікарських засобів, препаратів, предметів уходу) склали - 46 400 грн., що підтверджується довідками медичних закладів, фіскальними чеками, квитанціями.

На підставі чинного на дату ДТП Договору добровільного страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів № T-У-У/2018/534 від 01.11.2018 року цивільно-правова відповідальність тролейбусу була застрахована в ТДВ «СК «Гардін». Згідно з договором ТДВ «СК «Гардін» застраховано належний КП «Одесміськелектротранс» тролейбус ЗІУ-689, бортовий номер 684, і за його змістом у разі настання страхового випадку страхова компанія зобов`язується здійснити виплату страхового відшкодування, зокрема, за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю третіх осіб, зі встановленим лімітом у сумі 50 000 грн. (п. 3.4.1 Договору).

В рамках кримінального провадження № 0000949, внесеного до ЄРДР 21.03.2019 року ОСОБА_1 визнана потерпілою. Відповідно до ст. 128 КПК України під час кримінального провадження звернулась з цивільним позовом до КП «Одесміськелектротранс», з яким ОСОБА_2 на момент вчинення злочину перебував у трудових відносинах, про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення. ТДВ «СК «Гардіан»» залучено в якості 3-ї особи на боці відповідача.

25.06.2021р. Малиновським районним судом м. Одеси винесено вирок у справі №521/3499/20, згідно якого ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, та призначено йому покарання у виді обмеження волі строком на 2 (два) роки з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік та 6 місяців. Цивільний позов потерпілої розглянутий, стягнуто з КП «Одесміськелектротранс» матеріальну та моральну шкоду, завдану внаслідок скоєного злочину. Ухвалою Одеського апеляційного суду від 17.11.2022 року апеляційну скаргу цивільного відповідача КП «Одесміськелектротранс» задоволено частково - вирок Малиновського районного суду м. Одеси від 25.06.2021 року за обвинуваченням ОСОБА_2 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, скасовано в частині цивільного позову та залишено позов без розгляду, роз`яснено право на звернення з позовом в порядку цивільного судочинства, відповідно до ч. 7 ст. 128 КПК України.

Також позивачка зазначала, що крім матеріальних збитків їй заподіяна також моральна шкода, що виразилась: у гострому фізичному болю та стражданнях, яких вона зазнала в момент ДТП; у постійному фізичному болю, яких вона відчувала протягом всього періоду лікування та продовжує відчувати по теперішній час та буде відчувати невизначений термін; у переживанні фізичних незручностей; у переживанні фізичних та побутових незручностях у зв`язку з неможливістю довгий час обходитись без сторонньої допомоги, присутності у нозі металевих стержнів та пластини; у неможливості продовження активного суспільного життя, у порушені та змінені нормального способу її життя та життя всієї родини; у душевних, моральних стражданнях, яких потерпіла зазнала у зв`язку з противоправними діями водія ОСОБА_2 (довгий час перебувала в стані депресії, до теперішнього часу порушений сон, неприємні сновидіння, пов`язані з ДТП, емоційна напруга, нервозність, дратівливість, постійне побоювання щодо майбутнього стану здоров`я). Вищезазначені обставини негативно вплинули на загальне самопочуття ОСОБА_1 , загострення існуючих хвороб, критичне погіршення стану здоров`я та стало наслідками встановлення 01.03.2021р. - 2-ї групи інвалідності.

Зазначає, що діючим законодавством встановлено обов`язок страховика відшкодувати потерпілій особі, яка зазнала ушкодження здоров`я під час ДТП моральну шкоду у відсотковому співвідношенні до виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю, тому на страхову компанію покладається обов`язок відшкодувати моральну шкоду (46 400 грн. *5%= 2320 грн.) у розмірі 2 320 грн. Також враховуючи, що тролейбус «ЗІУ-9» борт. номер НОМЕР_1 , належить КП «Одесміськелектротранс», засуджений ОСОБА_2 експлуатував вищевказаний транспортний засіб на законній підставі, як працівник, що перебував в трудових відносинах з власником транспортного засобу, моральну шкоду заподіяв під час виконання трудових обов`язків, отже відповідальною особою за дії свого працівника ОСОБА_2 з КП «Одесміськелектротранс». Позивач вважає, що заподіяна їй моральна шкода буде компенсована у випадку виплати грошової суми КП «Одесміськелектротранс» у розмірі 264 000 грн., а саме: у зв`язку з завданням фізичного болю та стражданнях, яких вона зазнала у зв`язку з каліцтвом та ушкодженням здоров`я в момент ДТП - 50 000 грн.; у зв`язку з перебуванням на стаціонарному лікуванні - 60 000 грн. (із розрахунку 3000 грн. за один день перебування - 20 днів), у зв`язку з перебуванням на амбулаторному лікуванні - 154 000 грн. (із розрахунку 1000 грн. за один день перебування - 154 дня), що відповідає 264 000 грн.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 10 березня 2025 року позов ОСОБА_1 задоволений частково.

Стягнуто з ТДВ «СК «Гардіан»» на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в розмірі 46 400 грн.

Стягнуто з КП «Одесміськелектротранс» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 150 000 грн.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання про судові витрати.

Не погоджуючись з рішенням суду, адвокат Зуєва І.І., представник КП «Одесміськелектротранс» звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду змінити в частині стягнення з КП «Одесміськелектротранс» моральної шкоди, зменшивши її розмір до 30 000 грн., посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування своєї апеляційної скарги апелянт зазначає, що суд першої інстанції залишив поза увагою той факт, що завдана позивачу моральна шкода обґрунтована належним чином не була, а посилання на те, у чому вона полягає не підтверджено відповідними доказами та яким чином розраховано суму її відшкодування відсутнє, тобто не дотримано вимог, зазначених у Постанові Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 № 4 (зі змінами та доповненнями).

Також апелянт зазначив, що посилання позивача на те, що вона є інвалідом ІІ групи не може розцінюватися як доказ спричинення моральних страждань в результаті ДТП, приймаючи до уваги, що позивачка до позову надала довідку від 01.03.2021 року, з якої вбачається, що вона є інвалідом ІІ групи у зв`язку із загальним захворюванням, а не в результаті ДТП.

У відзиві на апеляційну скаргу, адвокат Толмаченко Т.О., представник ОСОБА_1 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду без змін, посилаючись на необґрунтованість доводів апеляційної скарги, які не можуть бути підставами для скасування законного, обґрунтованого та ухваленого відповідно до норм матеріального та процесуального права рішення суду.

Рішення суду в частині стягнення з ТДВ «СК «Гардіан» матеріальної шкоди сторонами не оскаржується та апеляційним судом не переглядається.

В судове засідання, призначене на 09 грудня 2025 року представник ТОВ «СК «Гардіан», Козаченко В.В. не з`явились, були сповіщені належним чином (а.с. 191, 193, 194-195, 196-197).

До суду від представника ТДВ «СК «Гардіан» - Поліщук О.Г. надійшла заява про розгляд справи без участі представника (а.с. 198-199).

Статтею 372 ЦПК України передбачено, що апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано поважними.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Таким чином, законодавець передбачив, що явка до апеляційного суду належним чином повідомленого учасника справи не є обов`язковою. Апеляційний суд може розглянути справу за відсутності її учасників. Апеляційний суд може відкласти розгляд справи у разі, коли причини неявки належним чином повідомленого учасника справи будуть визнані апеляційним судом поважними. Таким чином, з врахуванням конкретної ситуації по справі, вирішення питання про розгляд справи або відкладення розгляду справи віднесено до дискреційних повноважень апеляційного суду.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Верховний Суд у постанові від 29 квітня 2020 року у справі №348/1116/16-ц зазначив, що якщо сторони чи їх представники не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін чи представників сторін, а не можливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні без їх участі за умови їх належного повідомлення про час і місце розгляду справи.

Виходячи з вищевказаного, враховуючи передбачені діючим процесуальним законодавством строки розгляду справи, баланс інтересів учасників справи у якнайшвидшому розгляді справи, усвідомленість учасників справи про її розгляд, створення апеляційним судом під час розгляду даної справи умов для реалізації її учасниками принципу змагальності сторін, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності її учасників, явка яких не визнавалась судом обов`язковою.

Апеляційний суд з метою дотримання строків розгляду справи, вважає можливим слухати справу у відсутність осіб, які не з`явилися в судове засідання та які своєчасно і належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення адвокатаЗуєвої І.І., представника КП «Одесміськелектротранс», адвоката Толмаченко Т.О., яка представляє інтереси ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, за наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:

1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи та у випадках встановлених ч. 3 цієї статті.

Статтею 263 ЦПК України передбачено, що законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду зазначеним вимогам в оскаржуваній частині відповідає не в повному обсязі, за наступних підстав.

Згідно ст. ст. 12, 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із ч. 1.2 ст. 127 КПК України підозрюваний, обвинувачений, а також за його згодою будь-яка інша фізична чи юридична особа має право на будь-якій стадії кримінального провадження відшкодувати шкоду, завдану потерпілому, територіальній громаді, державі внаслідок кримінального правопорушення. Шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Згідно з ч. 1 ст. 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого.

Відповідно до ч.7 ст. 128 КПК України особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.

Частиною 6 статті 82 ЦПК України передбачено, що вирок суду в кримінальному провадженні, який набрав законної сили, є обов`язковим для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Відповідно ч. 1 ст. 1177 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. Основною формою компенсації заподіяної (матеріальної) шкоди потерпілої особи є відшкодування збитків.

Згідно з частиною першою, пунктом 1 частини другої статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Згідно з частиною першою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Особа (фізична чи юридична) звільняється від відповідальності по відшкодуванню моральної шкоди, якщо доведе, що остання заподіяна не з її вини. Відповідальність заподіювача шкоди без вини може мати місце лише у випадках, спеціально передбачених законодавством.

В частинах 1 та 2 статті 23 ЦК України зазначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Відповідно до пункту 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Згідно з роз`ясненнями, наданими у пунктах 5, 9 вищезазначеної постанови Пленуму Верховного Суду України, відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 20.03.2019 року о 15:30 год. ОСОБА_2 , працюючи водієм у КП «Одесміськелектротранс» з 25.02.2019 року (наказ № 485 від 22.02.2019р.), допустив порушення вимог п. п. 2.3 (б), 10.1, 21.4 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою КМ України № 1306 від 10.10.2001 року, а саме: керуючи технічно справним тролейбусом марки «ЗІУ-9» з бортовим номером 684, що належить КП «Одесміськелектротранс», рухаючись по маршруту № 11, здійснюючи посадку пасажирів на зупинці міського транспорту під назвою «Суднобудівна», розташованою біля буд. № 13 вулиці Суднобудівній в м. Одесі, уважним не був, діючи необережно, проявивши злочинну недбалість, не дочекавшись повного зачинення дверей, не переконався, що це буде безпечно і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, розпочав рух, в результаті чого допустив випадіння пасажира ОСОБА_1 із середніх дверей тролейбуса на проїзну частину та наїзд на останню.

Тролейбус «ЗІУ-9» борт, номер НОМЕР_1 , належить КП «Одесміськелектротранс».

Відповідно до наказу № 485 від 22.02.2019 року ОСОБА_2 було переведено з кондуктора громадського транспорту експлуатаційного трамвайного депо № 1,- в тролейбусне депо водієм тролейбусу 3-го класу, з почасово-преміальною формою оплати праці, після закінчення УКК, з 25.02.2019р., тобто водій тролейбуса перебував з КП «Одесміськелектротранс» у трудових відносинах.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно виписки із медичної карти стаціонарного хворого № 6889 від 08.04.2019 року отримала тілесні ушкодження у вигляді: закритого осколкового перелому обох щиколоток лівої гомілки зі зміщенням, ушкодженням дистального міжгомілкового синдесмоза та підвивихом стопи назовні; відкритого крайового перелому основи проксимальної та дистальної фаланги 1-го пальця лівої стопи в задовільним стоянням відламків; забійно-рваної рани в області 1-го міжпальцевого проміжку лівої стопи, які спричинили тривалий розлад здоров`я строком понад 21 день.

Як вбачається з матеріалів справи, з 09.04.2019року по 09.09.2019року позивачка знаходилась на амбулаторному лікуванні, що підтверджується медичною документацією та листками непрацездатності.

Вироком Малиновського районного суду м. Одеси від 25.06.2021 року у справі № 521/3499/20, ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, та призначено йому покарання у виді обмеження волі строком на 2 (два) роки з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік та 6 місяців. У відповідності до ст. 75 КК України звільнено від відбування призначеного покарання у вигляді обмеження волі, з випробуванням, встановивши іспитовий строк на 1 (один) рік, з покладанням обов`язків, передбачених п. 1, 2 ч. 1 та п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України. Також цивільний позов потерпілої ОСОБА_1 розглянутий, стягнуто з КП «Одесміськелектротранс» матеріальну та моральну шкоду, завдану внаслідок скоєного злочину.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 17.11.2022 року вирок Малиновського районного суду м. Одеси від 25.06.2021 року за обвинуваченням ОСОБА_2 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, скасовано в частині цивільного позову та залишено позов без розгляду, роз`яснено право на звернення з позовом в порядку цивільного судочинства, відповідно до ч. 7 ст. 128 КПК України.

Суд першої інстанції стягуючи з КП «Одесміськелектротранс» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 150 000 грн., виходив з того, що позивач має право на відшкодування відповідачем КП «Одесміськелектротранс» завданої моральної шкоди у розмірі 150 000 грн.

Колегія суддів частково погоджується з висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що предметом апеляційного перегляду справи є рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 10 березня 2025 року в частині відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Предметом позову в частині стягнення моральної шкоди є стягнення з КП «Одесміськелектротранс» на користь ОСОБА_1 завданої моральної шкоди, у зв`язку із вчиненням кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, у розмірі 150 000 грн.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, завжди є неправомірною та передбачає безвинну відповідальність власника такого джерела. Незалежно від вини фізичної особи, завдана нею шкода відшкодовується, зокрема, якщо шкоду завдано ушкодженням здоров`я, життю внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Разом з цим, колегія суддів не може погодитися з розміром моральної шкоди, який визначений судом першої інстанції, та вважає, що стягненню підлягає з КП «Одесміськелектротранс» на користь ОСОБА_1 моральна шкода у розмірі 50 000 грн., виходячи з наступного.

Згідно із роз`ясненнями, наданими у пунктах 5,9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 №4, відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

При оцінці розміру відшкодування моральної шкоди необхідно враховувати, що моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою, честі, гідності особи. Будь-яка компенсація моральної школи не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз, а тому принцип еквівалентного відшкодування, що властивий цивільному праву, при відшкодуванні моральної шкоди неможливий, оскільки вона не має вартісного еквівалента.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 20.09.2018 року у справі №686/23731/15-ц зазначила, що моральною шкодою визначаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливості реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 15.12.2020 року у справі 752/17832/14-ц зазначила, що, визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення.

Тобто, суд повинен з`ясувати усі доводи позивача щодо обґрунтування ним як обставин спричинення, так і розміру моральної шкоди, дослідити надані докази, оцінити їх та визначити конкретний розмір моральної шкоди, зважаючи на засади верховенства права, вимоги розумності, виваженості і справедливості.

За результатами перегляду справи в апеляційному порядку, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що позивачу внаслідок ДТП було завдано моральну шкоду, яка полягає у фізичному болю та стражданнях, яких вона зазнала в момент ДТП, у побутових незручностях, у неможливості продовження активного суспільного життя, у порушені та змінені нормального способу її життя та життя всієї родини, у незручностях, пов`язаних зі зміною звичного розпорядку дня, а також у душевних, моральних стражданнях, яких потерпіла зазнала у зв`язку з противоправними діями водія ОСОБА_2 .

З наданих позивачем доказів вбачається, що ОСОБА_1 були заподіяні тілесні ушкодження у вигляді закритого осколкового перелому обох щиколоток лівої гомілки зі зміщенням, ушкодженням дистального міжгомілкового синдесмоза та підвивихом стопи назовні; відкритого крайового перелому основи проксимальної та дистальної фаланги 1-го пальця лівої стопи в задовільним стоянням відламків; забійно-рваної рани в області 1-го міжпальцевого проміжку лівої стопи, які спричинили тривалий розлад здоров`я строком понад 21 день і за цим критерієм відноситься до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

Разом з тим, з урахуванням вказаних обставин, колегія суддів, беручи до уваги характер і тривалість фізичних і моральних страждань позивача, істотність вимушених змін у її життєвих стосунках, внаслідок отриманих травм, тривалості лікування, вважає, що визначений судом першої інстанції розмір відшкодування моральної шкоди 150000 грн. є завищеним та не відповідає принципам розумності, виваженості і справедливості.

Суд також акцентує увагу на тому, що відшкодування моральної шкоди має виключно компенсаційний, а не каральний, обтяжуючий або запобіжний характер стягнення моральної шкоди, а також не може бути способом збагачення сторони, а тому цей розмір моральної шкоди підлягає зменшенню зі 150 000 грн. до 50 000 грн.

Доводи апеляційної скарги адвоката Зуєвої І.І., представника КП «Одесміськелектротранс» про те, що суд першої інстанції залишив поза увагою той факт, що завдана позивачу моральна шкода обґрунтована належним чином не була, а посилання на те, у чому вона полягає не підтверджено відповідними доказами та яким чином розраховано суму її відшкодування відсутнє, тобто не дотримано вимог, зазначених у Постанові Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 № 4 (зі змінами та доповненнями), колегія суддів вважає необґрунтованими у відповідності до встановлених обставин за наявними у справі наданими позивачем доказами, а саме медичних довідок, листків непрацездатності, чеків, з яких вбачається, що ОСОБА_1 були заподіяні тілесні ушкодження внаслідок ДТП.

Відповідно до положень частини 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення у відповідній частині або зміні судового рішення є недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважав встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

На підставі вищевикладеного апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, рішення суду в частині стягнення моральної шкоди зміні, зі зменшенням стягнутої з КП «Одесміськелектротранс» на користь ОСОБА_1 суми моральної шкоди зі 150 000 грн. до 50 000 грн.

Керуючись ст.ст. 368, 374, 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу адвоката Зуєвої Ірини Іванівни, представника комунального підприємства «Одесміськелектротранс» задовольнити частково.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 10 березня 2025 року в частині стягнення моральної шкоди змінити.

Зменшити стягнення моральної шкоди, стягнутої з комунального підприємства «Одесміськелектротранс» (, місцезнаходження: 65007, м. Одеса, вул. Водопровідна, 1) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована: АДРЕСА_1 ) зі 150 000 (сто п`ятдесят тисяч) гривень до 50 000 (п`ятдесят тисяч) гривень.

В решті рішення залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складений 26 грудня 2025 року.

Головуючий ______________________________________ О.С. Комлева

Судді ______________________________________ М.М. Драгомерецький

______________________________________ С.М. Сегеда