СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про залишення позовної заяви без руху

24 листопада 2025 року суддя Святошинського районного суду м. Києва Єросова І.Ю., ознайомившись із матеріалами позовної заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ), третя особа: приватний нотаріус міського нотаріального округу Тарасюк Тетяна Миколаївна (04207, м. Київ, вул. Левка Лук`яненка, 19, офіс 145) про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем,

ВСТАНОВИВ:

18.11.2025 ОСОБА_1 звернувся до Святошинського районного суду м. Києва із вищевказаним позовом, в якому просить встановити факт його постійного проживання зі спадкодавцем ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.11.2025 для розгляду даної позовної заяви визначено суддю Святошинського районного суду м. Києва Єросову І.Ю.

Проаналізувавши зміст позовної заяви та долучених до неї документів, суддя доходить висновку про необхідність залишення вказаного позову без руху, з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Так, однією із форм звернення до суду у порядку цивільного судочинства є позовна заява, яка повинна відповідати вимогам ст. 175 ЦПК України.

Згідно з п. 4 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них.

В силу приписів ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути:

1) визнання права;

2) визнання правочину недійсним;

3) припинення дії, яка порушує право;

4) відновлення становища, яке існувало до порушення;

5) примусове виконання обов`язку в натурі;

6) зміна правовідношення;

7) припинення правовідношення;

8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди;

9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди;

10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Не викликає сумнівів той факт, що застосування будь-яких засобів правового захисту матиме сенс лише за умови, що обрані суб`єктом порушеного права способи захисту є як ефективними, так і такими, що відповідатимуть його змісту та системі права.

Згідно з ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

У разі порушення (невизнання, оспорювання) суб`єктивного цивільного права чи інтересу у потерпілої особи виникає право на застосування конкретного способу захисту. Цим правом на застосування певного способу захисту і є права, які існують у рамках захисних правовідносин. Тобто спосіб захисту реалізується через суб`єктивне цивільне право, яке виникає та існує в рамках захисних правовідносин (зобов`язань).

Водночас, суддя звертає увагу, що обраний суб`єктом спосіб захисту повинен бути належним, ефективним та правомірним.

За статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнається право людини на доступ до правосуддя, а за статтею 13 Конвенції - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Пряма чи опосередкована заборона законом на захист певного цивільного права чи інтересу не може бути виправданою.

Під способами захисту суб`єктивних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи охоронного характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав і вплив на правопорушника (див. пункт 5.5 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі №925/1265/16).

При цьому під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що спричиняє потрібні результати, наслідки, тобто матиме найбільший ефект по відновленню відповідних прав, свобод та інтересів на стільки, на скільки це можливо.

Зі змісту позовної заяви ОСОБА_1 вбачається, що фактично позивач просить суд встановити факт його постійного проживання зі спадкодавцем, при цьому, дана вимога підлягає розгляду саме у порядку окремого провадження. Дійсно вимога про встановлення факту може бути предметом розгляду у позовному провадженні, однак, дана позовна заява не містить жодної позовної вимоги. У той же час, позивач ОСОБА_1 помилково сприймає прохання встановити факт як немайнову вимогу, за яку останній сплатив судовий збір.

За таких обставин, суддя дійшла висновку, що для ефективного судового розгляду даної позовної заяви позивачу слід визначитися із конкретним способом захисту свого порушеного, оспорюваного чи невизнаного права та чітко сформулювати свої позовні вимоги до відповідача ОСОБА_2 .

Згідно ч. 1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В силу ч. 2 ст. 185 ЦПК України, в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

У той же час, згідно з ч. 3 ст. 185 ЦПК України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Враховуючи, що позивач ОСОБА_1 , звертаючись до суду із позовом до, не дотримався вимог ст. 175, 177 ЦПК України, позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ), третя особа: приватний нотаріус міського нотаріального округу Тарасюк Тетяна Миколаївна (04207, м. Київ, вул. Левка Лук`яненка, 19, офіс 145) про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем слід зашити без руху.

Керуючись ст.ст. 4, 5, 43, 76-79, 83, 95, 175-177, 185-187, 258-261, 353 ЦПК України, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ), третя особа: приватний нотаріус міського нотаріального округу Тарасюк Тетяна Миколаївна (04207, м. Київ, вул. Левка Лук`яненка, 19, офіс 145) про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем залишити без руху.

Встановити спосіб усунення недоліків шляхом надання суду уточненої позовної заяви з обраним способом захисту свого порушеного, оспорюваного чи невизнаного права у кількості відповідно до кількості учасників справи.

Надати позивачу строк на усунення недоліків заяви 10 (десять) днів з дня отримання копії ухвали.

Повідомити позивача, що в разі не усунення недоліків у зазначений строк, позовна заява вважатиметься неподаною і буде повернута позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя І.Ю.Єросова