Слобідський районний суд міста Харкова
Провадження № 2/641/2365/2025 Справа № 641/4067/25
У Х В А Л А

25 грудня 2025 року м. Харків

Слобідський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого судді Онупко М.Ю.,

за участю секретаря Ткач О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові заяву представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про про стягнення компенсації судових витрат у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про зміну способу та розміру аліментів,-

ВСТАНОВИВ:

06.06.2025 року позивач ОСОБА_3 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 в якому просив змінити спосіб стягнення аліментів, встановлений судовим наказом Комінтернівського районного суду м. Харкова від 16 серпня 2024 року у справі №641/5529/24, визначити розмір аліментів, що підлягають сплаті ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 на утримання малолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у фіксованій грошовій сумі 5000 грн. на кожну дитину щомісячно, починаючи з дати набрання чинності рішенням суду, до досягнення дітьми повноліття.

Ухвалою Слобідського районного суду м.Харкова від 12.06.2025 року було відкрито провадження у зазначеній цивільній справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

16.09.2025 року позивачем ОСОБА_3 до суду було подано заяву про залишення позову без розгляду.

Ухвалою Слобідського районного суду міста Харкова від 17.09.2025 року позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про зміну способу та розміру аліментів було залишено без розгляду..

29.09.2025 року представник відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 звернулася до суду з заявою в якій вказала, що під час розгляду цивільної справи №641/4067/25 відповідач понесла судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 15 000 грн. За таких обставин просила компенсувати за рахунок позивача половину розміру понесених судових витрат.

В обгрунтування заяви вказала, що позивач вважаючи, що стягнення аліментів в розмірі однієї третини заробітку (доходу), без визначення аліментів у твердій фіксованій грошовій сумі, є надмірно обтяжливим иа несправедливим щодо нього, звернувся з вищевказаним позовом до суду. При цьому, в обгрунтування позовних вимог позивачем не надано жодних належних доказів. Відтак, на її думку, позивач при зверненні до суду з даним позовом допустив необгрунтованих дій, які потягли за собою необгрунтовані і непропорційні витрати на професійну правничу допомогу з боку відповідача.

До судового засідання позивач не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

В наданих до суду запереченнях на заяву представника відповідача про стягнення компенсації судових витрат вказав, що в провадженні суду перебувала цивільна справа за його позовом, та ухвалою суду від 17.09.2025 року вона була залишена без розгляду. Так заява представник відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про стягнення компенсації судових витрат була подана до суду 29.09.2025 року, однак строк на подання такої заяви сплив 23.09.2025 року.

Окрім того зазначив, що підставою його звернення до суду була зміна матеріального становища відповідача,так вона разом з дітьми проживають у Німеччині, де отримують державне фінансування в розмірі 255 Євро на дитину, та інші соціальні виплати. Фінансова підтримка дітей з боку держави Німеччина - належить до істотних обставин, бо частина потреб дітей, вже забезпечена з інших джерел, тобто фінансове навантаження на відповідачку, на сьогодення, є меншим ніж в Україні.

Крім того, факт перебування відповідачки за межами України ускладнює оперативну взаємодію та підготовку документів, та зумовлює необхідність витрачання значного часу для збору доказів. Так заява представника відповідачки та матеріали справи не містять доказів на підтвердження обставин, за яких можна вважати його дії необґрунтованими, такими, що призвели до безпідставного понесення витрат відповідачем, а також зловживання ним своїми процесуальними правами. Також, безпосередньо факт залишення позову без розгляду не є необгрунтованими діями позивача, оскільки підтримання позову є диспозитивним правом, передбаченим нормами ЦПК України, яке не містить обмежень в його реалізації.

До судового засідання відповідач та її представник не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Дослідивши матеріали справи, докази в їх сукупності, суд приходить до наступного

Згідно зі ст. 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги (ст. 15 ЦПК України).

Відповідно дост. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Заява про компенсацію судових витрат та докази на підтвердження розміру витрат відповідача на правничу допомогу надійшли до суду 29.09.2025 року.

Водночас за положеннями ч. 8 ст. 141 ЦПК України такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Отже за загальним правилом питання про розподіл судових витрат має вирішуватися судом одночасно з ухваленням рішення по суті позовних вимог, при цьому законодавець передбачив можливість розгляду цього питання і після вирішення справи, але лише за наявності визначених умов, а саме: неможливості подання доказів розміру понесених витрат внаслідок поважних причин з подачею відповідної заяви «про це» до закінчення судових дебатів.

Водночас цивільний процесуальний закон не містить жодних положень щодо строків та порядку заявлення сторонами вимог про компенсацію витрат на професійну правничу допомогу та подання доказів щодо їх розміру у справах, у яких судові дебати не проводились, зокрема, закінчених розглядом з постановленням ухвали про закриття провадження у справі чи про залишення позову без розгляду.

Частиною 9 статті 10 ЦПК Українипередбачено, що, якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

Частиною 5 ст. 142 ЦПК України визначено, що у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Отже зі змісту частини 5 статті 142 ЦПК України вбачається, що про залишення позову без розгляду у справі виноситься ухвала, в якій може бути вирішене питання про розподіл між сторонами судових витрат.

Отже, аналізуючи зазначені процесуальні норми в їх сукупності та виходячи з таких основних засад цивільного судочинства як верховенство права, змагальність сторін, диспозитивність, пропорційність, суд дійшов висновку, що у справі, яка закінчена розглядом з постановленням ухвали про залишення позову без розгляду, відповідач має право заявити вимогу про компенсацію витрат на професійну правничу допомогу та подати докази щодо їх розміру у строк, встановлений ч.8 ст. 141 ЦПК України,протягом п`яти днів після постановлення ухвали.

Ухвалою Слобідського районного суду міста Харкова від 17.09.2025 року позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про зміну способу та розміру аліментів було залишено без розгляду.

Відповідно до довідки про доставку електронного документу Ухвала суду від 17.09.2025 року була надіслана 18.09.2025 року о 03 год. 09 хв. до електронного кабінету підсистеми «Електронний суд» Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи відповідача ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2 .

З матеріалів справи вбачається, що заява представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про стягнення компенсації судових витрат була сформована та надіслана до суду за допомогою системи «Електронний суд» 29.09.2025 року , тобто зі спливом строків, передбачених положенням ч. 8 ст. 141 ЦПК України.

Згідно зі ст. 120 ЦПК України строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, встановлюються судом.

За загальним правилом, встановленим ст. 126 ЦПК України, право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

При цьому суд звертає увагу на те, що норми ЦПК України не містять вичерпного переліку поважних причин, які можна враховувати при вирішенні питання про поновлення пропущеного процесуального строку, так як вони враховуються у кожному конкретному випадку залежно від обставин справи.

Встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників цивільного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених ЦПК певних процесуальних дій. Інститут строків в цивільному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у цивільних відносинах, а також стимулює учасників цивільного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. При цьому, поважними причинами пропуску строку звернення до суду можуть бути визнані лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, які повинні бути підтверджені належними доказами.

Таким чином, суд вважає, що представником відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 пропущено строк для подання доказів на підтвердження витрат на правничу допомогу понесених відповідачем, доказів на підтвердження поважності причин пропуску такого строку стороною відповідача не подано, у зв`язку з цим суд приходить до висновку, що заяву про розподіл судових витрат слід залишити без розгляду.

Керуючись ст. ст.120,127,133,137,141,142,246,270,258,259,264,265,268,354,355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про про стягнення компенсації судових витрат у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про зміну способу та розміру аліментів - залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в п`ятнадцятиденний строк з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала не була вручена в день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 15 днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя -М. Ю. Онупко