Справа №613/834/24 Провадження № 2/613/45/25
УХВАЛА

24 грудня 2025 року Богодухівський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді Уварової Ю.В.,

за участі секретаря Макушинської О.В.,

представника позивачки адвоката Багмата П.Д.,

відповідача ОСОБА_1 ,

представника третьої особи Пащенко М.М.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в м. Богодухові цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа - Служба у справах дітей Богодухівської міської ради про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та встановлення порядку участі у вихованні, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Богодухівського районного суду Харківської області перебуває вищезазначена цивільна справа.

Від відповідача ОСОБА_1 надійшло клопотання про закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмету спору.

В обґрунтування зазначає, що на теперішній час існує рішення Харківського апеляційного суду у справі №613/387/24, яким відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав, визначення місця проживання дитини та встановлення факту самостійного утримання дитини батьком. Таким чином Апеляційний суд підтвердив відсутність спору, рішення підлягає виконанню, отже спір у справі відсутній. Крім того, заявляючи вимоги про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною, особа має довести, що такі перешкоди чиняться, однак позивачка не надала жодного доказу, вона має можливість брати участь у вихованні сина, однак свідомо цього не робить. Син фактично проживає з батьком, що не заперечується ОСОБА_2 .

В підготовчому судовому засіданні відповідач клопотання підтримав, зазначив, що після ухвалення рішення апеляційним судом поведінка матері не змінилась, вона не виконує свої обов`язки, з дитиною не спілкується, зустрітись з сином не намагається, хоча перешкоди цьому відсутні. Вважав, що і рішення про встановлення порядку участі матері у вихованні дитини ОСОБА_2 також виконувати не буде.

Представник третьої особи клопотання підтримала, пояснила, що матері надсилався лист із роз`ясненням батьківських обов`язків, але поведінка матері не змінилась.

Представник позивачки заперечував проти закриття провадження, вважав, що відповідач помилково ототожнює відсутність спору в іншій справі з цією справою, всі його аргументи зводяться до висновків саме у справі №613/387/24, де вирішувались абсолютно інші питання.

Суд, вислухавши думку учасників справи, дослідивши матеріали цивільної справи, доходить таких висновків.

Підстави для закриття провадження у справі визначені у статті 255 ЦПК України.

Закриття провадження у справі - це форма закінчення розгляду цивільної справи без прийняття судового рішення у зв`язку з виявленням після порушення провадження у справі обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 255 ЦПК України суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Поняття «юридичного спору» має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу Конвенції поняття «спору про право» має розглядатися не суто технічно, йому потрібно надавати сутнісного, а не формального значення.

У статті 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинств є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Предметом спору є об`єкт спірного правовідношення, з приводу якого виник спір. Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить постановити певне судове рішення.

Підстави позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Правові підстави позову - це зазначена в позовній заяві правова кваліфікація обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.

З урахуванням викладеного, неіснування (відсутність) предмета спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб.

Відповідно до правового висновку, сформульованого у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі № 13/51-04 (провадження № 12-67гс19), прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін чи настання обставин, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань або самими сторонами врегульовано спірні питання. Суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, зокрема у разі припинення існування предмета спору, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань.

Врахувавши викладене, Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 20 вересня 2021 року у справі № 638/3792/20 (провадження № 61-3438сво21) зазначив, що закриття провадження у справі на підставі пункту 2 частини першої статті 255 ЦПК України є можливим, якщо предмет спору був відсутній як на час пред`явлення позову, так і на час ухвалення судом першої інстанції відповідного судового рішення.

Верховний суд у постанові від 31 липня 2023 року (справа № 335/8285/22 провадження № 61-7066св23) зазначив, що логічно-граматичне тлумачення словосполучення «відсутність предмета спору» в контексті пункту 2 частини першої статті 255 ЦПК України дає підстави для висновку, що предмет спору має бути відсутній, тобто не існувати на час пред`явлення позову. Якщо предмет спору мав місце, але припинив своє існування (зник) після відкриття провадження у справі внаслідок тих чи інших обставин, зокрема, у зв`язку з добровільним врегулюванням спору сторонами, виконанням відповідачем заявлених до нього вимог, фізичним знищенням предмета спору тощо, то провадження у справі не може бути закрите з наведеної правової підстави, оскільки вона полягає саме у відсутності предмета спору, а не у припиненні його існування (зникненні).

Якщо предмет спору став відсутнім після відкриття провадження у справі, то залежно від обставин, що призвели до зникнення такого предмета, та стадії цивільного процесу, на якій він припинив своє існування, сторони мають низку передбачених законом процесуальних можливостей припинити подальший розгляд справи, зокрема: шляхом залишення позову без розгляду, відмови від позову, визнання позову відповідачем, укладення мирової угоди тощо.

Так, доводи позивача та представника третьої особи про неналежне виконання позивачкою своїх батьківських обов`язків, про ненадання нею доказів на підтвердження заявлених вимог, тощо, не свідчать про відсутність предмету спору, але у разі, якщо ці доводи знайдуть своє підтвердження під час розгляду справи, вони можуть бути враховані при ухваленні рішення по суті.

Щодо посилання відповідача на рішення Харківського апеляційного суду у справі №613/387/24, то у зазначеній справі розглядались інші вимоги, та їх вирішення по суті не може свідчити про відсутність предмету спору у цій справі, крім того згадане рішення було ухвалено вже після відкриття провадження у даній справі.

Отже, враховуючи викладене, суд доходить висновку, що у задоволенні заяви представника позивача про закриття провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України необхідно відмовити, а судове засідання відкласти на іншу дату.

Керуючись ст. 255, 257 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання відповідача ОСОБА_1 про закриття провадження у справі відмовити.

Ухвала окремому апеляційному оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено 26.12.2025.

Суддя