УХВАЛА

29 грудня 2025 року

м. Київ

справа № 136/1192/14-ц

провадження № 61-15638ск25

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Ситнік О. М. (суддя-доповідач), Ігнатенка В. М., Фаловської І. М.

розглянувкасаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвали Вінницького апеляційного суду від 12 листопада 2025 року в справі за позовом ОСОБА_2 до Брицької сільської ради Липовецького району Вінницької області, правонаступником якої є Турбівська селищна рада Вінницького району Вінницької області, про визнання права власності на нерухоме майно та

ВСТАНОВИВ:

11 грудня 2025 року ОСОБА_1 через систему «Електронний суд» подав до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвали Вінницького апеляційного суду

від 12 листопада 2025 року.

Подана касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом до розгляду, з огляду на таке.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України)).

Відповідно до частини другої статті 2 ЦПК України суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Згідно з пунктами 2, 11 частини третьої статті 2 ЦПК України повага до честі і гідності, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом і неприпустимість зловживання процесуальними правами є основними засадами (принципами) цивільного судочинства.

За пунктом 1 частини другої статті 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу.

Відповідно до частини першої статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

За змістом частини другої цієї статті перелік дій, що суперечать завданню цивільного судочинства та які залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами, не є вичерпним.

Згідно з частиною третьою статті 44 ЦПК України, якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 13 березня 2019 року в справі

№ 199/6713/14-ц (провадження № 14-92цс19) висновувала, що нецензурна лексика, образливі та лайливі слова чи символи, зокрема, для надання особистих характеристик учасникам справи, іншим учасникам судового процесу, їх представникам і суду (суддям) не можуть використовуватися ні у заявах по суті справи, заявах з процесуальних питань, інших процесуальних документах, ні у виступах учасників судового процесу та їх представників. Використання одними учасниками судового процесу та їх представниками нецензурної лексики, образливих і лайливих слів чи символів у поданих до суду документах і у спілкуванні з судом (суддями), з іншими учасниками процесу та їхніми представниками, а також вчинення аналогічних дій є виявом очевидної неповаги до честі, гідності зазначених осіб з боку тих, хто такі дії вчиняє. Ці дії суперечать основним засадам (принципам) цивільного судочинства (пунктам 2 і 11 частини третьої статті 2 ЦПК України), а також його завданню, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі (частини перша та друга вказаної статті). З огляду на це вчинення таких дій суд може визнати зловживанням процесуальними правами та застосувати, зокрема, наслідки, передбачені частиною третьою статті 44 ЦПК України. Аналогічно Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), застосовуючи підпункт «а» пункту 3 статті 35 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод оголошує неприйнятною будь-яку індивідуальну заяву, подану згідно зі статтею 34, якщо він вважає, що ця заява є зловживанням правом на її подання. Для прикладу, ЄСПЛ констатує зловживання правом на подання заяви, коли заявник під час спілкування з ЄСПЛ вживає образливі, погрозливі або провокативні висловлювання проти уряду-відповідача, його представника, органів влади держави-відповідача, проти ЄСПЛ, його суддів, Секретаріату ЄСПЛ або його працівників (див., ухвали щодо прийнятності в справах «Ржегак проти Чеської Республіки» від 14 травня 2004 року (Rehak v. the Czech Republic, заява № 67208/01), «Дюрінже та Грандж проти Франції»

від 04 лютого 2003 року (Duringer and Grunge v. France, заяви № 61164/00 і

№ 18589/02)).

Подібні висновки викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду

від 07 квітня 2021 року в справі № 9901/23/21 (провадження № 11-64заі21), в постанові Верховного Суду від 29 червня 2022 року в справі № 274/4944/20 (провадження № 61-393св22).

У своїй касаційній скарзі ОСОБА_1 вживає зневажливі висловлювання, які непритаманні для написання ділових документів, що відображають зневажливе ставлення заявника до судової гілки влади, інших учасників справи, надає зневажливу, іронічну оцінку процесуальних дій та рішень у справі, що неприпустимо під час оформлення процесуального документа.

Касаційна скарга складена таким чином, що містить у своєму змісті копії процесуальних документів та витяги з них.

На копіях вказаних документів містяться рукописні написи: «Брехня», « ОСОБА_4 зійшов з ума », « І писати бред », « ОСОБА_4 це зловживання посадою», «Харашо бути суддею можна писати маразм брати хабарі і нічого за це не буде», « ОСОБА_4 ти злочинець» (мову оригіналу збережено).

Також заявник зазначає: «…суддя ОСОБА_4 зловживає своєю посадою», «…суддя зловживає своєю посадою і зійшов з розуму коло цих хабарів…», «…суддя ОСОБА_4 вирішив закрити мені рот штрафом…», «…суддя ОСОБА_4 є злочинець», «…суддя ОСОБА_4 злочинець…» (мову оригіналу збережено).

Водночас в змісті касаційної скарги заявник надає особисту характеристику судді Верховного Суду ОСОБА_5 , негативну оцінку її професійної діяльності. Вказує: «…позов по цій справі становить 1 млн 115 тис 442 грн., а насправді позов по даній справі 115 тис 442 грн., чому дана суддя написала таку суму що нібито справа не малозначна. не звертаючи уваги на журнал судового збору, який був у справі і в якому зазначена сума позову 115 тис 442 грн., тобто суддя доповіла так, як вигідно фермерам ОСОБА_2. Також наголошую що даний журнал судового збору в справі був лист під № 37, тобто суддя ОСОБА_5 як хотіла так і доповіла.»,

Верховний Суд визнає подання ОСОБА_1 касаційної скарги на ухвали Вінницького апеляційного суду від 12 листопада 2025 року в такій редакції є виявом неповаги до суду та зловживанням процесуальними правами, у зв`язку з чим його касаційну скаргу необхідно залишити без розгляду.

Верховний Суд попереджає ОСОБА_1 , що продовження зловживання процесуальними правами в справі № 136/1192/14-ц буде мати наслідком застосування щодо нього заходів процесуального примусу у вигляді накладення штрафу.

Керуючись статтями 43, 44, 260, 263, 392 ЦПК України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвали Вінницького апеляційного суду від 12 листопада 2025 року в справі за позовом ОСОБА_2 до Брицької сільської ради Липовецького району Вінницької області, правонаступником якої є Турбівська селищна рада Вінницького району Вінницької області, про визнання права власності на нерухоме майно залишити без розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді О. М. Ситнік

В. М. Ігнатенко

І. М. Фаловська