Номер провадження: 22-ц/813/6185/25
Справа № 493/462/25
Головуючий у першій інстанції Волошин І. С.
Доповідач Назарова М. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.12.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: Назарової М.В. (суддя-доповідач), Коновалової В.А., Карташова О.Ю.,

учасники справи: позивач Акціонерне товариство «Перший український міжнародний банк», відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» в особі свого представника Кущ Яни Василівни

на заочне рішення Балтського районного суду Одеської області від 02 червня 2025 року, ухвалене Балтським районним судом Одеської області у складі: судді Волошина І.С. в приміщенні того ж суду,

у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

У березні 2025 року АТ «ПУМБ» звернулося до суду з вказаним позовом, який мотивував тим, що на підставі кредитного договору № 201, укладеного між АТ «ПУМБ» та ОСОБА_1 11.10.2018 року, видано кредитну картку з кредитним лімітом в сумі 6000 грн, який пізніше було збільшено до 32226 грн.

Відповідач не виконує свої кредитні зобов`язання належним чином довготривалий строк. Заборгованість відповідача перед позивачем станом на 10.01.2025 складає 49410,49 грн, з яких: 32176,22 грн заборгованість за кредитом; 17234,27 грн заборгованість за процентами.

Позивач направив письмову вимогу (Повідомлення) відповідачу на адресу місця проживання, яку він зазначив у анкеті на отримання кредиту, однак у наданий строк заборгованість відповідачем погашена не була, у зв`язку з чим АТ «ПУМБ» звернувся до суду з даною позовною заявою та просить суд стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ «ПУМБ» заборгованість у розмірі 49410,49 грн та судові витрати.

Заочним рішенням Балтського районного суду Одеської області від 02 червня 2025 року позовну заяву АТ «ПУМБ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «ПУМБ» заборгованість за кредитним договором № 201 від 11.10.2018 року в розмірі 7344,54 грн, а також судовий збір в сумі 359,96 грн, а всього 7704,50 гривень.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі АТ «ПУМБ» в особі свого представника Кущ Я.В. просить заочне рішення Балтського районного суду Одеської області від 02 червня 2025 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов АТ «ПУМБ» задовольнити, посилаючись на порушенням норм матеріального і процесуального права.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що 11.10.2018 між Банком і відповідачем було укладено у письмовій формі договір-Заява на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб № 201, згідно якого відповідач отримав кредит. Заява підписана сторонами, які досягли згоди з усіх істотних умов договору, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі. Відповідач був обізнаний у тому, що грошові кошти надаються йому як кредитні і за користування кредитними коштами сплачуються проценти. Відповідач, підписавши Заяву, підтвердив згоду з усіма умовами договору, у тому числі з розміром процентів. Також відповідач підтвердив у Заяві, що всі умови кредитування йому зрозумілі та не потребують додаткового тлумачення.

Нарахування процентів за користування кредитом є обов`язком Банка, який передбачений Законом України «Про банки і банківську діяльність», Законом України «Про споживче кредитування», Цивільним кодексом України. Банку заборонено надавати безпроцентні кредити (ст. 49 Закону України «Про банки і банківську діяльність»).

У Заяві умова про проценти і розмір процентів зазначені, також у розділі 4 Паспорту споживчого кредиту, який підписаний Відповідачем, передбачена умова про процентну ставку та її розмір.

Суд не з`ясував надані Банком письмові докази, матеріали справи не містять доказів на спростування доводів Банка щодо розміру процентів, які підлягали сплаті та доказів на спростування заявленого Банком розміру заборгованості за процентами.

Розрахунок заборгованості має табличну форму та містить детальну інформацію відносно: графіку повернення тіла кредиту та процентів з розбивкою на суми та конкретні календарні дати; відомостей щодо фактичної суми погашення відповідачем кредиту з розбивкою на суми та конкретної календарні дати; залишку непогашеної суми за кожним платежем. Розрахунок заборгованості є формою, встановленою Банком, мета якого фіксування кредитної заборгованості клієнта-боржника для надання до суду при ініціюванні судового провадження. Відповідач не спростував наданий Банком розрахунок заборгованості. Виписка підтверджує факт користування Відповідачем кредитом протягом всього строку кредитування, у тому числі і після збільшення кредитного ліміту.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.

Частиною шостою статті 19 ЦПК України визначено, що малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Предметом позову в цій справі є вимога про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 49410,49 грн, тобто ціна позову не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (3028*30 = 90840 грн), тому справа є малозначною в силу прямої вказівки в ЦПК України.

Оскільки справа є малозначною, то розгляд апеляційної скарги проводиться без повідомлення учасників справи відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України.

Згідно ч. 1 ст. 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи.

Інформація про призначення даної справи до розгляду у апеляційному суді без повідомлення учасників справи завчасно розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає скаргу такою, що підлягає задоволенню.

Згідно частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Задовольняючи позов частково та стягуючи з відповідача на користь позивача прострочену заборгованість за тілом кредиту - 7344,54 грн, суд першої інстанції виходив з того, що відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді збільшення кредитного ліміту та ціну договору у формі процентів за користування кредитними коштами збільшеного кредитного ліміту. Позивач не надав суду доказів укладання з відповідачем договору саме на тих умовах, виходячи з яких пред`явив до нього вимогу про стягнення боргу з відповідними його елементами (відсотками), тому суд дійшов до висновку, що у задоволенні позовних вимог про стягнення з останнього простроченої заборгованості за відсотками за користування кредитом в сумі 17234,27 грн, слід відмовити за недоведеністю. Щодо стягнення заборгованості за тілом кредиту у сумі 32176,22 гривень, суд виходив з того, що станом на 10.01.2025 включно, за період понад 12 місячний строк надання кредиту, який зазначений в Паспорті споживчого кредиту від 11.10.2018 року, відповідачем за вказаний період нарахування було сплачено відсотки за користування кредитом на загальну суму 24831,68 грн. З урахуванням того, що розмір та сплату відсотків за користування кредитом понад строк визначений в Паспорті споживчого кредиту від 11.10.2018 року, сторонами погоджено не було, то розмір заборгованості за простроченою сумою кредиту, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача складає 7344,54 грн = (32176,22 грн - 24831,68 грн), з яких: 32176,22 грн - заборгованість по сумі кредиту, 24831,68 грн - сума сплачених відповідачем відсотків за користування кредитним коштами.

Проте колегія суддів не погоджується з таким висновком суду з огляду на таке.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (у цьому випадку позивач).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633,634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

У справі, що переглядається, вбачається, що 11.10.2018 ОСОБА_1 просив відкрити на його ім`я поточний рахунок № НОМЕР_1 та надати Кредитну картку № НОМЕР_2 , Кредитний ліміт у сумі 6000 грн, розрахунковий день - 30 число місяця. Реальна річна процентна ставка складає 57,83%. (а.с. 10зв)

Підписанням цієї заяви відповідач підтвердив, що отримав примірник Заяви про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування № 201 від 11.10.2018.

Одночасно з Договором відповідач підписав власноручним підписом Паспорт споживчого кредиту, де зазначена інформація про контактні дані кредитодавця, про основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача, про орієнтовну реальну річну процентну ставку та орієнтовну загальну вартість кредиту для споживача, про порядок повернення кредиту, про додаткову інформацію та про інші важливі правові аспекти.

Згідно з паспорту споживчого кредиту стандартна процентна ставка відсотків річних 47,88 %, тип процентної ставки фіксована, порядок зміни змінюваної процентної ставки не передбачено.

Також в Паспорті зазначено, що відповідач підтверджує отримання та ознайомлення з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту, надані виходячи із обраних ним умов кредитування. Підтверджує отримання ним всіх пояснень, необхідних для забезпечення можливості оцінити, чи адаптовано договір до його потреб та фінансової ситуації, зокрема шляхом роз`яснення наведеної інформації, в тому числі суттєвих характеристик запропонованих послуг та певних наслідків, які вони можуть мати для нього, в тому числі в разі невиконання ним зобов`язань за таким договором. (а.с. 10)

Договір у встановленому законом порядку відповідачем не оспорювався та не визнавався недійсним.

Отже, відповідачем підписано заяву № 201 про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та паспорт споживчого кредиту, які містять відомості про розмір кредитного ліміту, розмір встановлених процентів, строк кредитування, порядок погашення заборгованості, та свідчить, що сторонами погоджено істотні умови договору, зокрема розмір кредиту, розмір процентів за користування кредитом, порядок погашення заборгованості тощо.

Верховний Суд України послідовно підтверджує, що Паспорт споживчого кредиту (ПСК), хоча й важливий для інформування споживача та дотримання вимог закону, не є невід`ємною складовою кредитного договору, а лише доповненням, підписання якого само по собі не означає укладення самого договору чи згоди з усіма його умовами, якщо вони не були узгоджені в основному договорі. Це означає, що для стягнення договірних процентів банк має довести, що споживач погодив ці умови в основному договорі, а не лише в паспорті.

Оскільки у заяві про приєднанні до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб зазначена відсоткова ставка за кредитом та його ліміт, то слід вважати, що саме таким чином позивач довів свої вимоги в наведеній частині.

З виписки особового рахунку за період з 11.10.2018 по 10.01.2025 вбачається, що ОСОБА_1 активно користувався кредитними коштами, розраховувався кредитною карткою за послуги, здійснював покупки, знімав готівку, а також погашав заборгованість (а.с. 30-35).

Наведена виписка по рахунку відповідно до положень Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою правління НБУ № 75 від 04 липня 2018 року, є первинним документом, яка фіксує здійснення банківських операцій, що свідчить про отримання позичальником кредитних коштів та користування ними.

Отже, враховуючи, що відповідач, підписавши заяву на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, підтвердив згоду з усіма умовами договору, у тому числі з розміром процентів, а також фактично отримані та використані позичальником кошти, апеляційний суд погоджується з доводами скарги в цій частині.

Висновки суду, що відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді збільшення кредитного ліміту та ціну договору у формі процентів за користування кредитними коштами збільшеного кредитного ліміту, є необґрунтованими та спростовуються матеріалами справи, а саме - довідкою про збільшення кредитного ліміту по договору № 201 від 11.10.2018 року, з якої вбачається, що позивачем в односторонньому порядку було збільшено кредитний ліміт до 32226 грн. (а.с. 26)

Що стосується визначення судом загальної суми заборгованості, у тому разі і за відсотками за користування кредитом, які суд вважав нарахованими поза межами погодженого сторонами строку дії кредитного договору 12 місяців, про що йдеться у Паспорті споживчого кредиту, то таке є помилковим, оскільки уклавши договору 11.10.2018, відповідач продовжував користуватися кредитними коштами, здійснюючи витрати у 2020-2022 роках, що вбачається із Виписки з особового рахунку і що свідчить про продовження дії кредитного договору та підставність нарахування процентів за користування такими коштами.

Натомість, сам по собі Паспорт споживчого кредитування, який не є складовою кредитного договору, не спростовує наведене.

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення (п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України).

Згідно ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За наведених обставин рішення суду не відповідає вимогам закону та суперечать обставинам, що мають значення для справи, має місце невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, та порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, тому апеляційну скаргу слід задовольнити, заочне рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем при поданні позову до суду сплачено судовий збір у сумі 2422,40 грн, за подання апеляційної скарги сплачено судовий збір у розмірі 3633,60 грн, а загалом 6056 грн.

Оскільки позов задоволено повністю, то з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 6056 грн.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах не підлягають касаційному оскарженню. Малозначними, зокрема, є справи, у яких ціна позову не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України). Дана справа є малозначною в силу вимог закону.

Керуючись ст. 367, 374, 376 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» в особі свого представника Кущ Яни Василівни задовольнити.

Заочне рішення Балтського районного суду Одеської області від 02 червня 2025 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» (, місцезнаходження: вул. Андріївська, 4, м. Київ, 04070) заборгованість за кредитним договором № 201 від 11.10.2018 року у розмірі 49410,49 грн, з яких: 32176,22 грн заборгованість за кредитом; 17234,27 грн заборгованість за процентами.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» (, місцезнаходження: вул. Андріївська, 4, м. Київ, 04070) судовий збір в сумі 6056 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Дата складення повного тексту постанови 26 грудня 2025 року

Судді: М.В. Назарова

О.Ю. Карташов

В.А. Коновалова