Справа № 953/9663/24
09 січня 2025 рокум. Харків
Київський районний суд м. Харкова у складі:
головуючої судді Глос М. Л.,
за участю секретаря судового засідання Сороченко М. О.,
розглянувши у відкритому спрощеному судовому засіданні в залі судових засідань у приміщенні Київського районного суду м. Харкова цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
18.10.2024 до Київського районного суду м. Харкова надійшла вказана позовна заява, в якій позивач просить стягнути з відповідачки на його користь заборгованість за Кредитним договором №1358-2547 від 02.03.2024 у загальному розмірі 65 875,69 грн., з яких: прострочена заборгованість за кредитом 20 600,00 грн.; прострочена заборгованість за нарахованими процентами 43 630,80 грн., а також стягнути судові витрати.
Водночас відповідачка не виконує своїх зобов`язань щодо здійснення в обумовлені договором строки платежів за тілом кредиту та відсотками, внаслідок чого на день звернення до суду утворилася заборгованість у наведеному вище розмірі.
Ухвалою судді Київського районного суду м. Харкова від 06.11.2024 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за вказаною позовною заявою; розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження із повідомленням сторін.
Представник позивача ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» в судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином про дату, час та місце розгляду справи, на електрону адресу суду надійшло клопотання представника ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» Резуєва Є. В., в якому просив розглянути цивільну справу без участі представника позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує (а.с. 47).
В судове засідання відповідач ОСОБА_1 не з`явилась, повідомлялась належним чином про дату, час та місце розгляду справи, причини повторної неявки в судове засідання не повідомила, будь-яких заяв по суті справи чи з процесуальних питань не подавала.
Суд не має відомостей про причину повторного неприбуття відповідачки, котру було сповіщено про час і місце розгляду справи у порядку, визначеному Цивільним процесуальним кодексом України, і від якої не надійшли відзив чи заява про судовий розгляд за її відсутності.
В своїх рішеннях Європейський суд з прав людини наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Як зазначає Верховний Суд, якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Отже, неявка учасника судового процесу у судове засідання, за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду справи, не є підставою для скасування судового рішення, ухваленого за відсутності представника сторони спору (Постанова КЦС ВС від 01.10.2020 у справі № 361/8331/18.)
У цій справі суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, тому вирішив спір по суті за відсутності ОСОБА_1 .
Оскільки належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи відповідачка у судове засідання не з`явилася, причин неприбуття не повідомила, процесуальним правом подати відзив не скористалася, суд, за відсутності заперечень позивача, керуючись вимогами ст. 280 ЦПК України, вважає за можливе провести заочний розгляд справи і ухвалити заочне рішення.
Зважаючи на те, що всі належним чином повідомлені учасники справи в судове засідання не з`явилися і суд розглянув справу за їх відсутності на підставі письмових матеріалів, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Суд, дослідивши письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, дійшов таких висновків.
Суд установив, що 02.03.2024 між ТОВ "УКР КРЕДИТ ФІНАНС" та ОСОБА_1 укладений договір про відкриття кредитної лінії № 1358-2547 у формі електронного документу з використанням електронного підпису, на підставі якого відповідач отримав кредит у розмірі 20 600 грн зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 1, 50 % (стандартна процентна ставка) 1,20 % (знижена процентна ставка) від непогашеної суми кредиту за кожен день користування кредитом. Заявлений строк користування кредитом складає 15 календарних днів (а.с. 18-25).
Отримання відповідачем кредитних коштів в розмірі 20 600 гривень підтверджено договором про відкриття кредитної лінії № 1358-2547, який підписаний ОСОБА_1 за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем) С5937, довідкою про перерахування суми кредиту № 1358-2547 від 02.03.2024 (а.с. 37-38).
До договору про відкриття кредитної лінії № 1358-2547 від 02.03.2024, укладеного між ТОВ "УКР КРЕДИТ ФІНАНС" та ОСОБА_1 , позивач долучив Правила відкриття кредитної лінії, Паспорт споживчого кредиту та Таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки.
Зі змісту наданого позивачем розрахунку вбачається, що відповідач неналежним чином виконував умови кредитного договору, в результаті чого утворилась заборгованість, розмір якої станом на 08.08.2024 складає 65 875, 69 грн, в тому числі: прострочена заборгованість за кредитом 20 600,00 грн, прострочена заборгованість за нарахованими відсотками 43 630,80 грн. (а.с. 39-40).
Надавши оцінку правовідносинам, які виникли між сторонами та наявним у справі доказам, суд дійшов до таких висновків.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Відповідно до положень ст. 525, 526, 527, 530 ЦК України встановлено, що зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в термін передбачений договором, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається, боржник не звільняється від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання.
За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1ст. 1048 ЦК України).
Приписами ч. 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Згідно зі ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Згідно з ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах.
За правилами ч. 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього.
Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них.
Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.
Відповідно до ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону є оригіналом такого документа.
Згідно із п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
Одноразовий ідентифікатор становить алфавітно-цифрову послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.
Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1ст. 1048 ЦК України).
Як унормовано у ст. 1056-1 ЦК України, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору.
Положеннями ч. 1 ст. 1048 ЦК України встановлено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
За вимогами ст. 626 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
У статті 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (стаття 530 Цивільного кодексу України).
Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 Цивільного кодексу України).
Згідно зі статтею 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Положеннями ст. 611 Цивільного кодексу України передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Відповідно до ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив зобов`язання, якщо він не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Отже для належного виконання зобов`язання необхідно дотримуватись визначених у договорі строків, зокрема, щодо сплати коштів, визначених кредитним договором, а тому прострочення виконання зобов`язання є його порушенням.
З матеріалів справи вбачається, що кредитний договір № 1358-2547 від 02.03.2024 укладений у спосіб, визначений чинним законодавством України, з повним дотриманням вимог щодо його укладення із зазначенням умов, які жодним чином не порушують вимоги Закону України «Про захист прав споживачів», порядок надання та повнота наданої інформації відповідають вимогам Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг».
Не виконуючи належним чином зобов`язання за вказаним договором, ОСОБА_1 порушила зазначені вище вимоги закону та умови кредитного договору.
Відповідачка не довела, що під час укладення кредитного договору їй не була надана повна інформація щодо кредиту та/або недодержана вимога щодо письмової форми правочину. Не підтвердила ОСОБА_1 належними і допустимими доказами і фактів, які б свідчили про недобросовісність фінансової установи при укладенні даного договору або невідповідність змісту правочину цивільному законодавству.
Водночас, підписавши договір, відповідачка підтвердила, що до укладення договору ознайомилася з текстом цього документа і Правилами, отримала всю необхідну інформацію, що забезпечує правильне розуміння суті послуги, та погодилася з умовами кредитного договору, в тому числі щодо строку кредитування, розміру кредиту та процентів, порядку їх нарахування, була обізнана про реальну проценту ставку та орієнтовану загальну вартість кредиту.
Встановлені фактичні обставини у справі свідчать про те, що ОСОБА_1 , взяті не себе зобов`язання не виконала, у передбачений в договорі строк суму кредиту та нараховані проценти за користування позикою у повному розмірі не повернула, внаслідок чого виникла заборгованість.
Доказів повернення відповідачкою кредиту та сплати процентів за користування кредитними грошима у повному обсязі матеріали справи не містять.
Водночас, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор на підставі ч. 2 ст. 530 ЦК України має право вимагати його виконання в будь-який час.
Виходячи з наведеного суд дійшов висновку про законність і обґрунтованість вимог позивача стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором у загальному розмірі 65 875,69 грн., що виникла у зв`язку з нездійсненням відповідачкою в установлені договором строки платежів за тілом кредиту та відсотками.
Відповідно до вимог ч.1 ст. 141 ЦПК України суд стягує з ОСОБА_1 на користь позивача судовий збір у розмірі 2 422, 20 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 128, 131, 141, 223, 263-265, 268, 280-283 ЦПК України, ст.ст. 526, 527, 530, 610, 611, 625, 629, 1050, 1054 ЦК України, суд
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» заборгованість за кредитним договором № 1358-2547 від 02.03.2024 року у загальному розмірі 65 875 (шістдесят п`ять тисяч вісімсот сімдесят п`ять) грн. 69 коп., з яких: прострочена заборгованість за кредитом 20 600 грн. 00 коп.; прострочена заборгованість за процентами 43 630 грн. 80 коп.; прострочена заборгованість за комісією за видачу кредиту 1 644 грн. 89 коп.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» витрати щодо сплати судового збору у розмірі 2 422, 40 грн. (дві тисячі чотириста двадцять дві гривні) 40 коп.
Позивач вправі подати апеляційну скаргу на заочне рішення до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення або з дня складання повного тексту рішення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо таку заяву подано протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного тексту заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення відповідач вправі оскаржити заочне рішення у загальному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Харківського апеляційного суду або через Київський районний суд міста Харкова протягом тридцяти днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом установлених законом строків не подано заяву про його перегляд або апеляційну скаргу, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного перегляду.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 .
Суддя М. Л. Глос