УХВАЛА

29 грудня 2025 року

м. Київ

справа № 758/2306/25

провадження № 61-16306ск25

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Коротуна В. М. (суддя-доповідач), Коротенка Є. В.,

Червинської М. Є.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2 на рішення Подільського районного суду

м. Києва від 26 травня 2025 року та постанову Київського апеляційного суду від 18 листопада 2025 року в справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення 3 % річних та інфляційних втрат,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2025 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , у якому просив суд стягнути з відповідача на свою користь інфляційні втрати за несвоєчасне виконання рішення суду у розмірі 7 617,06 грн, 3 % річних

у розмірі 1 882,24 грн.

Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 26 травня 2025 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду

від 18 листопада 2025 року, позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено частково.

Стягнено із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 за несвоєчасне виконання рішення суду 3 % річних у розмірі 1 878,00 грн та інфляційні втрати у розмірі 7 567,06 грн.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

22 грудня 2025 року ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 звернулися до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Подільського районного суду м. Києва від 26 травня 2025 року та постанову Київського апеляційного суду від 18 листопада 2025 року.

Подана касаційна скарга в частині представника ОСОБА_2 не може бути прийнята до провадження судом касаційної інстанції, оскільки у порушення вимог частини третьої статті 392 ЦПК України касаційна скарга підписана особою, повноваження якої не підтверджені.

Згідно із частиною третьою статті 392 ЦПК України касаційна скарга підписується особою, яка її подає, або представником такої особи. До касаційної скарги, поданої представником, повинна бути додана довіреність або інший документ, що посвідчує повноваження представника.

Касаційна скарга підписана ОСОБА_1 та її представником ОСОБА_2, проте до касаційної скарги не додано жодного доказу на підтвердження того, що ОСОБА_2 має право представляти інтереси ОСОБА_1 у Верховному Суді.

Згідно із пунктом 1 частини четвертої статті 393 ЦПК України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом також, якщо: касаційна скарга подана особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписана, підписана особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не зазначено.

Відповідно до частини третьої статті 3 Цивільного процесуального кодексу України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частиною першою статті 394 ЦПК Українипередбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Подільського районного суду

м. Києва від 26 травня 2025 року та постанову Київського апеляційного суду від 18 листопада 2025 рокуз огляду на таке.

Згідно зі статтею 129 Конституції України та статтями 2, 17 ЦПК України однією з основних засад цивільного судочинства є забезпечення апеляційного перегляду справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, як суду права, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, враховуючи те, що провадження здійснюється судом після розгляду справи судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, зазначених у цій же статті ЦПК України.

Верховним Судом враховано, що рішенням Конституційного Суду України від 22 листопада 2023 року № 10-р(ІІ)/2023 у справі щодо гарантування права на судовий захист у малозначних спорах: визнано таким, що відповідає Конституції України (є конституційним) пункт 2 частини третьої статті 389 ЦПК України; визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) пункти 1, 5 частини шостої статті 19 ЦПК України.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом

на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 176 ЦПК України у позовах про стягнення грошових коштів ціна позову визначається сумою, яка стягується, чи оспорюваною сумою за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку.

Ціна позову у даній справі становить 9 499,30 грн, яка станом на 01 січня

2025 року не перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (3 028,00,00х250=757 000,00).

Касаційна скарга містить посилання на випадки, передбачені підпунктом «б», «в» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справіпідлягає касаційному оскарженню.

Заявник посилається на пункт б) частини третьої статті 389 ЦПК України, вважає, що він позбавлений можливості спростувати обставини, встановлені оскаржуваними судовими рішеннями, при розгляді іншої справи, проте, заявник не конкретизував, які обставини встановлені судами, він не мав можливість спростувати та під час розгляду якої саме справи.

Посилання заявника у касаційній скарзі на те, що справа має виняткове значення зводиться до незгоди із рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій.

У постанові Київського апеляційного суду від 18 листопада 2025 року зазначено, що вона не підлягає касаційному оскарженню.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Верховний Суд враховує Рекомендації № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня

1997 року).

З урахуванням наведеного, оскільки ОСОБА_1 подалакасаційну скаргу на судові рішення, які не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, статтею 176 ЦПК України, частиною дев`ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу в частині представника ОСОБА_2 на рішення Подільського районного суду м. Києва від 26 травня 2025 року та постанову Київського апеляційного суду від 18 листопада 2025 року повернути заявнику.

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Подільського районного суду м. Києва

від 26 травня 2025 року та постанову Київського апеляційного суду

від 18 листопада 2025 року в справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення 3 % річних та інфляційних втрат.

Копію ухвали разом з доданими до скарги матеріалами повернути особі, яка подавала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В. М. Коротун

Є. В. Коротенко

М. Є. Червинська