КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження Доповідач- Ратнікова В.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа № 363/3598/25

13 листопада 2025 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Ратнікової В.М.

суддів - Борисової О.В.

- Рейнарт І.М.

при секретарі - Уляницькій М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Коломійця Івана Олександровича на ухвалу Вишгородського районного суду Київської області від 09 вересня 2025 року, постановлену під головуванням судді Свєтушкіної Д.А., у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зміну розміру аліментів,-

в с т а н о в и в:

У червні 2025 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовомдо ОСОБА_1 про зміну розміру аліментів.

Позовні вимоги обгрунтовував тим, що він з відповідачкою перебував у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 21.02.2024 року розірвано. Від шлюбу мають спільну дитину - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 06.03.2024 року стягнуто з нього, ОСОБА_2 , на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 27.11.2023 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 27.11.2023 року і до досягнення дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , трирічного віку.

Позивач зазначав, що відповідач ОСОБА_1 з 06.11.2024 року перервала відпустку для догляду за дитиною до досягнення нею трьохрічного віку і продовжила працювати.

Після розірвання шлюбу з відповідачкою він одружився вдруге. У вказаному шлюбі у нього 09березня 2025 року народилось дитина, узв`язку із цимйогодружина з 08травня 2025 року перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.Крім того, він продовжує винаймати квартиру для проживання своєї сім`ї.

Посилаючись на те, що у нього змінився сімейний та матеріальний стан та на його утриманні перебувають двоє дітей та дружина, позивач ОСОБА_2 , уточнивши позовні вимоги, просив суд:

зменшити розмірі аліментів, які згідно рішення Вишгородського районного суду Київської області від 06.03.2024 року у справі № 363/6688/23 стягуються з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до 1/8 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з часу набрання рішення суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття;

зменшити розмірі аліментів, які згідно рішення Вишгородського районного суду Київської області від 06.03.2024 року по справі № 363/6688/23 стягуються з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на її утримання до 1/10 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з часу набрання рішення суду законної сили і до досягнення дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , трирічного віку.

Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 02 вересня 2025 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зміну розміру аліментів задоволено частково.

Зменшено розмір аліментів, які стягуються із ОСОБА_2 на підставі судового рішення Вишгородського районного суду Київської області справа № 363/6688/23 від 06.03.2024 року на користь ОСОБА_1 , на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на 1/6 частку всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, з дня набрання цим рішенням законної сили до досягнення неповнолітньою дитиною повноліття.

Зменшено розмір аліментів, які стягуються із ОСОБА_2 на підставі судового рішення Вишгородського районного суду Київської області справа № 363/6688/23 від 06.03.2024 року на користь ОСОБА_1 , на її утримання, на 1/8 частку всіх видів заробітку (доходу) щомісячно з дня набрання цим рішенням законної сили і до досягнення дитиною трирічного віку.

В іншій частині в позові відмовлено.

05 вересня 2025 року представник відповідачки ОСОБА_1 адвокат Коломієць Іван Олександрович звернувся до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення у вказаній справі, у якій просив стягнути з позивача на користь відповідачки понесені нею витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 17 500,00 грн. на підставі ч. 2 ст. 141 ЦПК України.

Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 09 вересня 2025 року заяву представника відповідача адвоката Коломійця Івана Олександровича про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зміну розміру аліментів залишено без розгляду.

Не погоджуючись з постановленою ухвалою суду першої інстанції, представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Коломієць Іван Олександрович подав апеляційну скаргу, в якій за результатом апеляційного перегляду справи просить скасувати ухвалу Вишгородського районного суду Київської області від 09 вересня 2025 року та ухвалити нове судове рішення про стягнення з позивача на користь відповідачки витрат на правничу допомогу.

В обґрунтування змісту вимог апеляційної скарги зазначає, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції постановлена з порушенням норм процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що посилання суду першої інстанції на відсутність відповідної заяви сторони відповідачки в дебатах, суперечить закону, оскільки справа розглядалася в порядку спрощеного позовного провадження, де стадія судових дебатів не передбачена (ч. 8 ст. 279 ЦПК України).

Не враховано судом першої інстанції, що представник відповідача у відзиві на позовну заяву чітко зазначив орієнтовний розрахунок витрат на правничу допомогу в сумі 20 000 грн та просив їх стягнути з позивача. До відзиву було додано договір про надання правничої допомоги, ордер і свідоцтво адвоката, що підтверджує наявність правових підстав для відшкодування витрат на правничу допомогу. Таким чином, вимоги ч. 8 ст. 141 ЦПК України стороною відповідача були належно виконані.

Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення від 02 вересня 2025 року, не вирішив питання про розподіл судових витрат. Це є прямою підставою для ухвалення додаткового рішення згідно зі ст. 270 ЦПК України.

Таким чином, залишаючи без розгляду заяву представника відповідачки адвоката Коломієць І.О. про ухвалення додаткового рішення у справі, суд першої інстанції фактично позбавив відповідача права на компенсацію витрат, що суперечить принципу верховенства права та положенням ст. 141 ЦПК України.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача ОСОБА_2 адвокат Федченко Віталій Васильович просить апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення, а ухвалу Вишгородського районного суду Київської області від 09 вересня 2025 року - без змін.

Також порушує питання про поновлення строку на подання відзиву, посилаючись на те, що відповідно до ухвали Київського апеляційного суду про відкриття апеляційного провадження від 10жовтня 2025 року, встановлено учасникам справи строк на подання відзиву на апеляційну скаргудо 06 листопада 2025 року.

Станом на 11листопада 2025 року ні ОСОБА_2 , ні його представник адвокат Федченко В.В., копій апеляційної скарги з додатками не отримували. В зв`язку із цим, представник ОСОБА_2 адвокат Федченко В.В. 11 листопада 2025 року самостійно звернувся до Київського апеляційного суду із заявою про ознайомлення із матеріалами справи, та як наслідок, отримав копію апеляційної скарги з додатками, що підтверджується розпискою про отримання від 11 листопада 2025 року.

Таким чином вважає, що строк на подання відзиву на апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Коломійця Івана Олександровича пропущений представником позивача ОСОБА_2 адвокатом Федченко Віталієм Васильовичем з поважних причин і має бути поновлений судом.

Відповідно до частини другої статті 127 ЦПК України, встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Враховуючи наведене, суд вважає за можливе задовольнити клопотання представника позивача ОСОБА_2 адвоката Федченка Віталія Васильовича та продовжити процесуальний строк для подання відзиву на апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Коломійця Івана Олександровича.

Відзив обґрунтований тим, що ухвала Вишгородського районного суду Київської області від 09.90.2025 року - є законною, обґрунтованою та такою, що винесена з повним дослідженням усіх доказів та обставин справи і дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому, апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Сторона позивача не заперечує, що разом із відзивом на позовну заяву, представником відповідача ОСОБА_1 адвокатом Коломійцем І.О., було надано договір про надання правничої допомоги, ордер і копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю .

Проте, зазначені документи підтверджують виключно повноваження адвоката, але ніяк не витрати на правничу допомогу.

Крім того, відповідно до вимог ч. 8 ст. 141 ЦПК України, сторона відповідача під час розгляду справи, після дослідження доказів та надання доповнень і до виходу суду у нарадчу кімнату, мали би зробити заяву про те, що вони мають намір подати заяву про ухвалення додаткового рішення з наданням доказів про понесені судові витрати.

Проте, сторона відповідача під час розгляду справи і перед виходом суду у нарадчу кімнату - такої заяви не зробили.

У тому випадку, якщо суд дійде висновку про те, що заява від 05.09.2025 року про стягнення судових витрат, яка подана представником відповідача підлягає розгляду і задоволенню, то сторона позивача просить врахувати, що дана справа не є спором значної складності і не потребує збирання великого обсягу доказів, позовні вимоги задоволено частково, а тому, справедливим розміром витрат на професійну правничу допомогу будуть витрати у розмрі 1 000 грн.

У судовому засіданні в суді апеляційної інстанції представник позивача ОСОБА_2 адвокат Федченко Віталій Васильович просив апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення, а ухвалу Вишгородського районного суду Київської області від 09 вересня 2025 року - без змін.

Відповідач ОСОБА_5 в судове засіданняне з`явилась. Про день та час слухання справи судом апеляційної інстанції повідомлялась у встановленому законом порядку.

13 листопада 2025 року представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Коломієць Іван Олександровичподав заяву про апеляційний розгляд справи без участі відповідача ОСОБА_1 та її представника, підтримавши доводи апеляційної скарги у повному обсязі та просив скаргу задовольнити.

Відповідно до частини 3 статті 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

За наявності такого клопотання суд не вправі відкладати розгляд справи у зв?язку із неявкою цієї особи до суду.

Відповідно до вимог статті 128, 130, 211 372 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи, а тому колегія суддів вважає можливим слухати справу у відсутності відповідача ОСОБА_1 та її представника адвоката Коломійця Івана Олександровича.

Заслухавши доповідь судді Ратнікової В.М., пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовомдо ОСОБА_1 , в якому просив суд зменшити розмір аліментів, які згідно рішення Вишгородського районного суду Київської області від 06.03.2024 року у справі № 363/6688/23 стягуються з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до 1/8 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з часу набрання рішення суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття; зменшити розмір аліментів, які згідно рішення Вишгородського районного суду Київської області від 06.03.2024 року у справі № 363/6688/23 стягуються з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на її утримання до 1/10 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з часу набрання рішення суду законної сили і до досягнення дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , трирічного віку.

Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 07 липня 2025 року прийнято до розгляду цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зміну розміру аліментів, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (а.с. 22-23).

У липні 2025 року сторона відповідача подала відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Коломієць Іван Олександрович просив суд відмовити в задоволенні позову ОСОБА_6 а про зміну розміру аліментів, із зазначенням попередньої (орієнтовної) суми судових витрат, що складаються із витрат на правову допомогу у розмірі 20 000,00 грн, із долученням договору про надання правової (правничої) допомоги від 24 квітня 2024 року, укладеного між адвокатом Коломійцем Іваном Олександровичем та ОСОБА_1 (клієнт) - а.с. 28-38, 85-86.

Повноваження адвоката Коломійця Івана Олександровичана надання правничої допомоги ОСОБА_1 підтверджуються ордером серії АІ № 1960531 від 29 липня 2025 року (а.с.84).

Адвокат Коломієць Іван Олександрович приймав участь у судовому засіданні суду першої інстанції 26 серпня 2025 року, 02 вересня 2025 року, що вбачається із протоколу судового засіданні (а.с. 96-98, 105-107).

02 вересня 2025 року Вишгородським районним судом Київської областіу справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зміну розміру аліментів ухвалено рішення, яким позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Судовим рішення від 02 вересня 2025 року питання щодо розподілу понесених позивачем витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката, судом першої інстанції не вирішувалось.

Протягом п`яти днів після ухвалення судом першої інстанції рішення по суті спору від 02 вересня 2025 року, а саме- 05 вересня 2025 року на адресу суду першої інстанції від представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Коломійця Івана Олександровича надійшла заява про стягнення судових витрат на професійну допомогу, до якої долучені докази, що підтверджують надання/отримання послуг та заявлений розмір судових витрат.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції та їх відшкодування було надано: договір про надання правової (правничої) допомоги від 24 квітня 2024 року, укладений між адвокатом Коломійцем Іваном Олександровичем та ОСОБА_1 (клієнт); додатки до договору про надання правової (правничої) допомоги № 3 від 21 липня 2025 року, №4 від 25 липня 2025 року, № 5 від 26 серпня 2025 року, із долученням до них фіскальних чеків про оплату Тельновою Анастасією Сергіївною послуг адвоката відповідно до договору про надання правової (правничої) допомоги від 24 квітня 2024 року та додатків до нього (а.с. 119-129).

Всі докази понесення витрат на правову допомогу в суді першої інстанції також були направлені позивачу ОСОБА_2 (а.с.130).

Постановляючи ухвалу про залишення без розгляду заяви представника відповідача адвоката Коломійця Івана Олександровича про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зміну розміру аліментів, суд першої інстанції свій висновок мотивував тим, що представником відповідача адвокатом Коломійцем І.О., який діє в інтересах ОСОБА_1 , у порушення вимог ч. 8 ст. 141 ЦПК України до переходу до стадії ухвалення судового рішення за результатами розгляду справи, не зроблено заяву, що докази, що підтверджують розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, будуть надані суду протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, що підтверджується матеріалами справи та протоколом судового засідання від 02.09.2025 року.

Колегія суддів не може погодитися з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на таке.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Частинами першою та другою статті 15 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно зі статтею 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Згідно з частиною першою статті 246 ЦПК України, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Велика Палата Верховного Суду в ухвалі від 21 липня 2025 року у справі № 909/399/24 (провадження № 12-37гс25) вказала:

«- право сторони, яка має намір отримати за результатами розгляду спору по суті відшкодування витрат на професійну правничу допомогу за рахунок іншої сторони, виходячи з положень статей 124, 129 ГПК України кореспондується з її обов`язками: по-перше, зазначити попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла або очікує понести у зв`язку із розглядом справи у першій заяві по суті спору; по-друге, заявити про це до закінчення судових дебатів у справі; по-третє, подати до суду докази на підтвердження розміру таких витрат протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду;

- процесуальний закон не визначає конкретних вимог щодо змісту та форми такої заяви, зокрема не вказує на те, що вона повинна бути зроблена лише у письмовій формі, а також що така заява має бути зроблена на певній процесуальній стадії. Закон лише встановлює граничний строк звернення із заявою - до закінчення судових дебатів (постанови КГС ВС від 27 січня 2022 року у справі № 921/221/21 та від 31 травня 2022 року у справі № 917/304/21);

- заяву щодо вирішення питання про стягнення витрат необхідно залишити без розгляду, якщо докази були надані поза межами строку, без клопотання про поновлення цього строку та обґрунтування поважності причин його пропуску (постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15ц);

- потрібно розрізняти наслідки несвоєчасного подання заяви про відшкодування судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, та доказів на підтвердження їх розміру, та загальні правила розподілу судових витрат за результатами розгляду справи. Неподання чи незаявлення стороною до закінчення судових дебатів у справі про необхідність розподілу судових витрат, пов`язаних із розглядом справи, крім судового збору, є підставою для відмови у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення щодо таких судових витрат. Неподання стороною доказів на підтвердження розміру витрат, пов`язаних із розглядом справи, до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву, має своїм процесуальним наслідком залишення такої заяви без розгляду (постанова Першої судової палати КЦС ВС від 29 червня 2022 року у справі №161/5317/18)».

Аналогічне положення законодавець виклав у частині восьмій статті 141, частині першій статті 246 ЦПК України.

У справі, яка переглядається в частині розподілу судових витрат на правничу допомогу, встановлено, що разом з першою заявою по суті спору (у відзиві на позовну заяву) представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Коломієць Іван Олександрович в порядку частини першої статті 134 ЦПК України зазначив попередній орієнтовний розрахунок суми судових витрат, які відповідач ОСОБА_1 очікує понести у зв`язку із розглядом справи в суді першої інстанції, у розмірі 20 000,00 грн.

Судом першої інстанції встановлено, що представником відповідача адвокатом Коломійцем І.О., який діє в інтересах ОСОБА_1 , до переходусуду до стадії ухвалення судового рішення за результатами розгляду справи, не зроблено заяву, що докази, що підтверджують розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, будуть надані суду протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, що підтверджується матеріалами справи та протоколом судового засідання від 02 вересня 2025 року.

Частина 8 статті 141, частина 1 статті 246 ЦПК України містять приписи, які дозволяють стороні надати суду докази, що підтверджують витрати на правничу допомогу, протягом п`яти днів після ухвалення судового рішення за наслідками розгляду справи, але за умови, що ця сторона зробить про це відповідну заяву до закінчення судових дебатів.

Вказівку у частині 8 статті 141, частині 1 статті 246 ЦПК України на судові дебати, до закінчення яких сторона може заявити суду прохання (вимогу, клопотання) про розподіл витрат на професійну правничу допомогу, потрібно розуміти не як єдино можливу стадію розгляду справи по суті, на якій дозволяється повідомити суду про цю обставину. Це є останнім етапом - перед виходом суду до нарадчої кімнати для ухвалення судового рішення за наслідками розгляду справи - для того, щоб сторона могла заявити про проведення відшкодування витрат на правничу допомогу, подавши усі докази понесених судових витрат, чи про вибір сторони подати докази на підтвердження розміру понесених витрат, які підлягають розподілу за наслідками розгляду справи, протягом п`яти днів після ухвалення судом рішення.

При цьому, звернення із заявою про розподіл судових витрат по своїй суті не є тотожним попередньому визначенню учасником справи суми судових витрат на професійну правничу допомогу, а також заяві про надання доказів понесених судових витрат в порядку приписів частини восьмої статті 141 ЦПК України. Близький за змістом правовий висновок викладений, зокрема, у постановах Верховного Суду від 30.05.2024 року у справі № 910/5316/21, від 30.07.2024 року у справі № 910/8419/22, від 24.04.2025 року у справі № 906/145/24.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виснував, що представник відповідача адвокат Коломієць І.О., який діє в інтересах ОСОБА_1 , до переходу до стадії ухвалення судового рішення за результатами розгляду справи, не зробив заяву, що докази, що підтверджують розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, будуть надані суду протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, що, за висновком суду першої інстанції, є підставою для залишення без розгляду заяви представника відповідача адвоката Коломійця Івана Олександровича про ухвалення додаткового рішення відповідно до частини восьмої статті 141 України.

Колегія суддів вважає, що такий висновок суду першої інстанції суперечить мотивувальній частині оскаржуваної ухвали, оскільки судом першої інстанції встановлено, що сторона відповідача пропустила один з обов`язкових етапів практичної реалізації принципу відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу- подання заяви (вимоги, клопотання) про відшкодування витрат на правничу допомогу, яка б у розумінні положень частини 8 статті 141, частини 1 статті 246 ЦПКУкраїни давала суду першої інстанції правові передумови для ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат на правничу допомогу.

Водночас, положення частини восьмої статті 141 України, якими суд першої інстанції керувався при залишенні заяви представника відповідача адвоката Коломійця Івана Олександровича про ухвалення додаткового рішення без розгляду, підлягають застосуванню судом під час дослідження обставин стосовно дотримання стороною порядку та строків подання доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, і у разі дотримання стороною цих вимог, суд здійснює розподіл судових витрат. У разі не дотримання стороною порядку та строків на подання таких доказів суд залишає таку заяву без розгляду.

Оскільки суд першої інстанції допустив взаємовиключні висновки мотивувальної і резолютивної частин судового рішення, то суд апеляційної інстанції позбавлений можливості ухвалити власне судове рішення.

За викладених обставин висновок суду першої інстанції про залишення без розгляду заяви представника відповідача адвоката Коломійця Івана Олександровича про ухвалення додаткового рішення у справі не ґрунтується на вимогах цивільного процесуального законодавства, що призвело до постановлення помилкової ухвали.

Відповідно до статті 379 ЦПК України підставою для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є, зокрема: порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Враховуючи наведене, колегія суддів апеляційного суду вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Коломійця Івана Олександровича та достатніми для скасування оскаржуваної ухвали.

Допущені судом першої інстанції порушення норм процесуального права є підставою для скасування судового рішення, ухваленого на стадії вирішення питання про ухвалення додаткового рішення у справі, з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції. У зв`язку з наведеним, апеляційна скарга представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Коломійця Івана Олександровича, вимоги якої стосувались ухвалення судом апеляційної інстанції нового судового рішення за результатом розгляду апеляційної скарги, підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 2, 15, 133, 134, 141, 246, 270, 367, 368, 374, 379, 381-384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Коломійця Івана Олександровича задовольнити частково.

Ухвалу Вишгородського районного суду Київської області від 09 вересня 2025 року скасувати.

Цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зміну розміру аліментів направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий: Судді: