Справа № 727/6786/25
Провадження № 2/727/1861/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2025 року Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:

головуючого судді Чебан В.М.

при секретарі Бружа-Гуцалюк В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чернівці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Зачепіло Зоряна Ярославівна до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітнього сина, який продовжує навчання, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Зачепіло З.Я., звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів на повнолітнього сина, який продовжує навчання, до відповідача ОСОБА_2 , посилаючись на те, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем ОСОБА_2 , який рішенням Шевченківського районного суду міста Чернівці від 19.10.2015 року було розірвано.

Від даного шлюбу у сторін народилося двоє дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які проживаю разом з позивачкою.

Вказує, що 18.12.2015 року рішенням Шевченківського районного суду міста Чернівці по цивільній справі № 727/8893/15-ц стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь ОСОБА_1 , аліменти на утримання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 10 листопада 2015 року, до досягнення повноліття дітьми.

Разом з цим, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виповнилося 18 років. Наразі він навчається на факультеті електротехніки та інформатики Технічного університету в Кощице (Словацька Республіка). ОСОБА_3 являється студентом 1-го курсу денної форми навчання бакалавра за навчальною програмою: Кібербезпека, стандартна тривалість навчання становить 3 роки.

Вказує, що наразі виникла об`єктивна необхідність у стягненні аліментів на повнолітнього сина ОСОБА_3 , у зв`язку з тим що він навчається за денною формою навчання яка передбачає повну зайнятість дитини навчальним процесом, що, у свою чергу, унеможливлює її працевлаштування та самостійне матеріальне забезпечення. У зв`язку з цим дитина повністю залежить від фінансової підтримки з боку батьків.

Під час навчання дитини на першому курсі вже було витрачено певну суму коштів на забезпечення освітнього процесу, зокрема, фінансова підтримка потрібна для щоденного проїзду до закладу освіти та у зворотному напрямку, що вимагає регулярних витрат на транспорт. Крім того, оплата за навчання, придбання навчальної літератури, канцтоварів, зошитів, паперу, письмового приладдя, а також іншого навчального обладнання, необхідного для повноцінного засвоєння навчального матеріалу та виконання навчальних завдань.

Позивачка стверджує, щоз огляду на свій матеріальний стан, вона не має об`єктивної можливості самостійно забезпечувати повноцінне утримання дитини та покривати всі витрати, пов`язані з її навчанням та інших супутніх витрат. Це створює необхідність у залученні до участі у фінансуванні потреб дитини іншого з батьків, а саме відповідача.

Вказує, що відповідач є працездатною особою, проходить службу у Збройних Силах України, що свідчить про його офіційну працевлаштованість та стабільне джерело доходу.

Вважає, що відповідач має можливості для виконання своїх батьківських зобов`язань, у тому числі й фінансових, відповідно до норм чинного законодавства України.

На основі викладеного, позивач просить суд стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , аліменти на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на утримання повнолітнього сина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який продовжує навчання, в розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітків (доходу), до моменту закінчення ним навчання, але не пізніше 23 років.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 07 липня 2025 року відкрито загальне позовне провадження та призначено розгляд справи у підготовчому судовому засіданні.

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Чернівці від 30.10.2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Позивачка в судове засідання не з`явилась, однак спрямувала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність. Позовні вимоги підтримала повністю та просила їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явився, однак його представник спрямувала до суду заяву про розгляд справи у відсутність відповідача та його представника, підтримала обставини, які зазначені нею в спрямованому до суду відзиві на позов та просила відмовити в задоволенні позову.

Згідно спрямованого до суду відзиву на позов представник відповідача вказує, що відповідач ОСОБА_2 являється учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням № НОМЕР_1 та неодноразово був поранений, у зв`язку з чим проходив лікування стосовно відновлення стану здоров`я. ОСОБА_2 є військовослужбовцем та має статус Учасника бойових дій в Україні. Вказує, що позивачка не довела існування особливих обставин, які зумовили б необхідність платного навчання дитини за кордоном при наявності можливості проходження навчання у державних закладах освіти, як дитини УБД та навчатись безкоштовно.

Крім цього, позивачка не узгоджувала з відповідачем питання навчання сина за кордоном України, та не надала доказів на підтвердження того, що між нею та відповідачем були узгоджені ці питання.

Вказує, що 14 липня 2020 року, відповідач зареєстрував шлюб, де у новій сім`ї народилася дитина: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Окрім зазначеного, на утриманні відповідача фактично знаходиться рідний батько - ОСОБА_6 , у якого у 2022 році стався інфаркт, а наразі діагностовано онкозахворювання.

У той же час, позивачем не було подано обгрунтованого розрахунку витрат та обґрунтувань необхідності понесення саме таких витрат, що зазначені у позові.

На підставі викладеного, просить відмовити в задоволенні позову.

Згідно поданої позивачкою відповіді на відзив, остання вказує, що заперечення відповідача про необізнаність щодо вступу дитини до закладу освіти у Словацькій Республіці є безпідставними. Це спростовується копією нотаріально засвідченої заяви відповідача, де він надає згоду на підписання довіреності для представництва інтересів сина у закладах освіти Словацької Республіки, а також копією договору №1975 про надання послуг, укладеного з фірмою, яка здійснювала повний процес вступу та адаптації дитини у закладі. Зазначені документи підтверджують, що відповідач був належним чином поінформований та добровільно погодився на представництво інтересів дитини третіми особами.

Твердження, що у відповідача на утриманні знаходиться батько також є необгрунтованим, оскільки в нього є старший брат, який має рівні права та можливості для здійснення догляду чи опіки над батьком. Крім цього, відповідач є військовослужбовцем і постійно перебуває на службі, що об`єктивно обмежує його можливості здійснювати щоденний догляд за хворим батьком.

Суд, дослідивши надані сторонами документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позовні вимоги є частково обґрунтованими та підлягають до часткового задоволення, а саме в розмірі 1/6 частини заробітку відповідача щомісячно, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Шевченківського районного суду міста Чернівці від 19.10.2015 року було розірвано (а.с.8).

Від даного шлюбу у сторін народилося двоє дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 (а.с.10) та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до довідки-підтвердження від 29.01.2025 року на Словацькій мові з перекладом, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , навчається на факультеті електротехніки та інформатики Технічного університету в Кощице (Словацька Республіка). ОСОБА_3 являється студентом 1-го курсу денної форми навчання бакалавра за навчальною програмою: Кібербезпека, стандартна тривалість навчання становить 3 роки (а.с.5-6).

Згідно з копією нотаріально засвідченої заяви від 31 січня 2024 року, яка зареєстрована в реєстрі за №192 (а.с.86), ОСОБА_2 , добровільно та без будь-якого примусу надає згоду своєму неповнолітньому сину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , на укладення та підписання довіреності на представництво його інтересів та ведення від його імені справ у вищих навчальних закладах та в будь-яких інших установах Словацької Республіки.

Згідно умов договору №1975 від 09 січня 2024 року про надання інформаційно-консультативних послуг (а.с.73-70), укладеного між ФОП ОСОБА_7 та ОСОБА_1 , виконавець ФОП ОСОБА_7 за дорученням ОСОБА_1 здійснює повний процес вступу та адаптації дитини у навчальному закладі Словаччини. Вартість послуг погоджена сторонами, на момент підписання даного договору складає 1200 Євро.

Відповідно до копії розрахунку, позивачкою ОСОБА_1 було сплачено інформаційно-консультаційні послуги за Договором №1975 про надання інформаційно-консультативних послуг від 09 січня 2024 року в сумі: 25800 грн.

Згідно довідки ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_7 полковника ОСОБА_8 №1589/7533 від 06.08.2025 року вбачається, що старший солдат ОСОБА_2 перебуває на військовій службі за контрактом в ІНФОРМАЦІЯ_8 (а.с.65).

Відповідач, ОСОБА_2 являється учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_3 (а.с. 61).

14 липня 2020 року, ОСОБА_2 та ОСОБА_9 зареєстрували шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_4 (а.с.63).

Від даного шлюбу у відповідача ОСОБА_2 народилась донька: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_5 (а.с.64).

При цьому, статтею 199 СК України передбачено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Пунктом 20 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

У постанові № 644/3610/16-ц від 17.04.2019 року Верховний Суд вказав, що батьки зобов`язані утримувати повнолітню дитину, яка продовжує навчатися після досягнення повноліття незалежно від форми навчання до досягнення нею віку, що є меншим 23 років. Необхідність утримувати інших дітей не виключає обов`язку відповідача надавати матеріальну допомогу також своїй повнолітній дитині, яка її потребує.

Відповідно до ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Згідно з ч. 1 ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним з способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.

Проаналізувавши вищевикладене, суд вважає, що відповідач ОСОБА_2 за законом зобов`язаний утримувати свого повнолітнього сина ОСОБА_3 , оскільки останній продовжує навчання, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги.

При цьому, відповідач спроможний надавати матеріальну допомогу, оскільки останній офіційно працевлаштований, що підтверджується довідкою ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_7 полковника ОСОБА_8 №1589/7533 від 06.08.2025 року (а.с.65).

Водночас, при визначенні розміру аліментів суд враховує і той факт, що на підставі рішення Шевченківського районного суду міста Чернівці 18.12.2015 року з відповідача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь ОСОБА_1 , вже стягуються аліменти на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Разом з цим, суд також враховує і той факт, що у відповідача ОСОБА_2 , також перебуває на утриманні малолітня ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_9 (дитина, народжена в іншому шлюбі).

На підставі викладеного, суд, враховуючи матеріальний стан відповідача, той факт, що його повнолітній син продовжує навчання на платній основі, що підтверджується вищевказаними письмовими доказами, у зв`язку із чим має потребу в матеріальній допомозі, наявність у відповідача можливості надавати таку допомогу, а також враховуючи ті обставини, з вдповідача вже стягуються аліменти на утримання його іншої дитини - неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та що на утриманні відповідача є ще одна дитина - малолітня ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового здоволення, а саме з відповідача на користь позивачки ОСОБА_1 , на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , який продовжує навчання, необхідно стягнути аліменти, однак в меншому розмірі, ніж це просить в позовній заяві позивачка, зокрема в розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно.

При цьому, твердження відповідача про необізнаність щодо вступу дитини до навчального закладу у Словацькій Республіці спростовується його нотаріально засвідченою заявою від 31.01.2024 року, де він письмово надає згоду на підписання довіреності для представництва інтересів неповнолітньому сину ОСОБА_3 у вищих навчальних закладах та в будь-яких інших установах Словацької Республіки (а.с.86).

А також суд відхиляє доводи представника відповідача, як підстави для відмови в задоволенні позову з приводу перебування на утриманні відповідача його батька, оскільки суду не було представлено належних та допустимих доказів з цього приводу.

З огляду на ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, яка згідно Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є обов`язковою для застосування національними судами, рішення суду повинне бути не тільки законним та обґрунтованим, але й справедливим.

Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Відповідно до ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до положень ч.3 ст.12 та ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі (ч.5 ст.81 ЦПК України).

Частиною 1 статті 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином, враховуючи викладені обставини, принцип розумності та справедливості, оцінюючи належність, допустимість кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, розглянувши справу в межах заявлених вимог, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який продовжує навчання, підлягають частковому задоволенню, а саме з відповідача слід стягувати аліменти в розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку (доходів) щомісячно, до моменту закінчення ним навчання, але не пізніше 23 років, починаючи з 05.06.2025 року.

Разом з тим, судом встановлено, що згідно посвідчення серії НОМЕР_3 (а.с.61), відповідач по справі ОСОБА_2 є учасником бойових дій та має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій.

Згідно п.13 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір» визначено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності, Герої України - у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав.

Таким чином, у відповідності до п.13 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір» відповідач ОСОБА_2 звільнений від сплати судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 182, 199, 200 СК України, ст.ст.4, 7, 8, 12, 13, 76, 77, 81, 89, 141, 258-259, 263, 265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Зачепіло Зоряна Ярославівна до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітнього сина, який продовжує навчання задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , РНОКПП: НОМЕР_6 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 аліменти в розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку (доходів) щомісячно, на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , РНОКПП: НОМЕР_7 , на утримання повнолітнього сина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , який продовжує навчання до моменту закінчення ним навчання, але не пізніше 23 років, починаючи з 05.06.2025 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Чернівецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

З повним текстом рішення суду учасники справи можуть ознайомитись 30 грудня 2025 року.

СУДДЯ: