Справа № 357/1461/25
Провадження № 2/752/4608/25
РІШЕННЯ

Іменем України

26 грудня 2025 року Голосіївський районний суд міста Києва у складі головуючого судді Слободянюк А.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження, без виклику сторін, цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Укрглобал-Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами,

в с т а н о в и в:

У січні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Укрглобал-Фінанс» (далі - ТОВ «ФК «Укрглобал-Фінанс») звернулось до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовом, в якому просило стягнути із ОСОБА_1 заборгованість за договором № 1207355 про надання споживчого кредиту від 31 грудня 2023 року, яка станом на 29 липня 2024 року становить 56 717,35 грн та складається з: 9 992,99 грн заборгованості за тілом кредиту, 46 724,36 грн заборгованості за нарахованими процентами за період з 31 грудня 2023 року по 29 липня 2024 року. Стягнути судовий збір у розмірі 2 422,00 грн та 10 000,00 грн витрат на правову допомогу.

На обґрунтування позовних вимог вказано, що 31 грудня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Селфі Кредит» (далі - ТОВ «Селфі Кредит») та ОСОБА_1 укладено Договір № 1207355 про надання споживчого кредиту, за умовами якого відповідачу надано кредит в сумі 12 200,00 грн строком на 360 днів, шляхом переказу на її платіжну картку НОМЕР_1 , емітовану АТ «КБ «ПриватБанк», зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 2,5% від суми кредиту за кожен день користування ( 912,5% річних).

Кредитний договір укладено в електронному виді за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи Первісного кредитора. Кредитний договір підписаний відповідачем електронним підписом з одноразовим ідентифікатором, відповідно до Закону України «Про електронну комерцію».

Підписання Кредитного договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором є прямою і безумовною згодою відповідача з умовами Кредитного договору, Правилами надання грошових коштів у позику в тому числі і на умовах фінансового кредиту, з яким він ознайомився перед підписанням Кредитного договору та отриманням кредиту.

Зразок кредитного договору, Правила надання грошових коштів у позику в тому числі і на умовах фінансового кредиту від 20 листопада 2023 року, викладені для загального доступну в мережі Інтернет на сайті https://selfiecredit.com.ua/pro-nas/

Відповідачка відповідно до умов Кредитного договору, п. п. 7.1.16, 7.1.17, 7.1.18 Правил, в особистому кабінеті в ІТС прийняла пропозицію укласти Кредитний договір та підписала Кредитний договір 31 грудня 2023 року о 14:56:12 шляхом введення електронного підпису з одноразовим ідентифікатором Е224, надісланий на номер телефону відповідача.

Кредитні кошти були перераховані відповідачці 31 грудня 2023 року на платіжну картку № НОМЕР_1 , емітовану АТ «КБ «ПриватБанк».

29 липня 2024 року між ТОВ «Селфі кредит» та ТОВ «ФК «Укрглобал-Фінанс», укладено Договір факторингу № 29/07/2024, відповідно до умов якого право вимоги за Договором № 1207355 про надання споживчого кредиту від 31 грудня 2023 року перейшло до ТОВ «ФК «Укрглобал-Фінанс».

Відповідачка не повернула своєчасно суму кредиту та нараховані відсотки для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, відповідно до умов Кредитного договору, що має відображення у розрахунку заборгованості, що наданий первісним кредитором.

Таким чином, представник позивача вказує, що на порушення умов Кредитного договору а також ст. ст. 509, 526, 1054 ЦК України, відповідачка зобов`язання за вказаним договором не виконала.

У зв`язку з викладеним, позивач просить позов задовольнити.

Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 31 січня 2025 року справу за підсудністю направлено для розгляду до Голосіївського районного суду міста Києва (а.с.118).

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26 лютого 2025 року головуючою суддею визначено - А.В.Слободняюк (а.с.124).

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 27 лютого 2025 року позовну заяву залишено без руху (а.с.126,127).

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 06 березня 2025 року відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (а.с.134-135).

Суд за адресою реєстрації відповідачки направляв ухвалу про відкриття провадження. Поштове відправлення повернулись до суду без вручення з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с.141).

Згідно з положеннями частини сьомої та восьмої статті 128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі №911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, в даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б).

Таким чином, відповідач вважається належним чином повідомленим про розгляд його справи судом, процесуальним правом подати відзив на позовну заяву не скористався.

Згідно вимог ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

У відповідності до ч.8 ст.279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться.

Враховуючи те, що розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, керуючись частиною другою статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до наступного висновку.

Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступне.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 31 грудня 2023 року між відповідачкою ОСОБА_1 та ТОВ «Селфі кредит» укладено Договір про надання споживчого кредиту № 1207355 за продуктом «NewShort». Договір підписано відповідачем електронним одноразовим ідентифікатором Е224 (а.с.19-25).

Відповідно до п.п. 1.2. п. 1 Кредитного договору сума кредиту (загальний розмір) складає 12 200,00 грн.

Договір укладено в письмовій формі у виді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених Закону України «Про електронну комерцію».

Підпунктом 1.3 п. 1 Договору визначено строк кредиту 360 днів, також п п. 1.4 п. 1 Договору встановлено періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів.

Згідно з п.п. 1.5.1 та 1.5.2 п. 1 Договору стандартна ставка становить - 2,5 % в день, знижена процентна ставка становить 0,25 % в день, та застосовується у випадку, якщо споживач до 30 січня 2023 року або протягом 3 календарних днів, що слідують за вказаною датою, сплатить кошти в сумі не менше суми першого платежу, визначеного в Графіку платежів.

Орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення договору складає 90456,56 % річних (п.п. 1.7.1 Договору).

Орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення договору складає 122 000,00 грн (пп. 1.8.1 Договору).

Відповідно п.п. 2.1. п. 2 Кредитного договору, кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача № НОМЕР_1 .

Відповідно до Додатку № 1 до Договору про надання споживчого кредиту № 1207355 за продуктом «NewShort» від 31 грудня 2023 року, Графік платежів визначає, що споживач ОСОБА_1 зобов`язався за 360 календарних днів сплатити на користь ТОВ «Селфі кредит» 122 000,00 грн (графік електронним підписом підписано Е224 а.с.26)

Також, 31 грудня 2023 року відповідачем підписано електронним підписом паспорт споживчого кредиту, де вказані основні умови кредитування.

Відповідачка ознайомлена із Паспортом споживчого кредиту та Правилами надання коштів у позику, у тому числі і на умовах фінансового кредиту, ТОВ «Селфі кредит», у яких міститься інформація щодо орієнтовної вартості кредиту, порядку та строків повернення кредиту.

Відповідно до довідкі ТОВ «Пейтек Україна» № 9 від 19 вересня 2024 року відповідачці було перераховано 31 грудня 2023 року 12 200,00 грн на картку НОМЕР_1 ; номер транзакції в системі ТОВ «Пейтек Україна» - 3760а9bb-651а-4bd0-95fb-91с03е24с81е; номер транзакції в системі ТОВ «Селфі Кредит» - 6f226с3f6f0dа8727с2fсf34а71259f; Session ID 13, успішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта ТОВ «Селфі Кредит» 31 грудня 2023 року 14:50:12 на суму 12 200,00 грн (а.с.31).

У подальшому, 29 липня 2024 року між ТОВ «Селфі Кредит» та ТОВ «ФК «Укрглобал-Фінанс» укладено договір факторингу № 29/07/2024, за умовами якого ТОВ «Селфі Кредит» передало (відступило) ТОВ «ФК «Укрглобал-Фінанс», а останнє прийняло належні ТОВ «Селфі Кредит» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, вказаними у реєстрі боржників, укладеними між кредитором і боржниками (портфель заборгованості) (а.с.69-79).

Внаслідок передачі (відступлення) портфеля заборгованості за цим договором ТОВ «ФК «Укрглобал-Фінанс» заміняє ТОВ «Селфі Кредит» у кредитних договорах, що входять до портфеля заборгованості, та набуває прав грошових вимог ТОВ «Селфі Кредит», включаючи право вимагати від боржників належного виконання всіх грошових та інших зобов`язань боржників за кредитними договорами.

З копії Витягу з Реєстру боржників до Договору факторингу № 29/07/24 від 29 липня 2024 року вбачається, що ОСОБА_1 (п.2684 з реєстру) є боржником за кредитним Договором № 1207355 від 31 грудня 2023 року, сума заборгованості становить 56 717,35 грн, яка складається з: 9 992,99 грн - заборгованість за кредитом; 46 724,36 грн - заборгованість за нарахованими процентами (а.с.80).

Як вбачається з наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним Договором № 1207355 від 31 грудня 2023 року, сума заборгованості станом на 20 липня 2024 року становить 56 717,35 грн, яка складається з: 9 992,99 грн - заборгованість за кредитом; 46 724,36 грн - заборгованість за нарахованими процентами (а.с.32-40).

Також, з вищезазначеного розрахунку вбачається, що відповідачкою 05 та 13 січня, 19 та 22 лютого, 03,04,13 березня, 07 червня 2024 року частково здійснювалась оплата за тілом кредиту та процентами за користування кредитом.

За приписами ч.1, 2 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми (договори).

За змістом ч.1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч.1 ст. 626 ЦК України).

В силу ч.1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно з ч.1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди

Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якою договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.

Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. 205, 207 ЦК України).

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року у справі №127/33824/19.

Відповідно до ч.1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиції укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або іншому порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами Законодавства.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовий формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 вказаного Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ, який накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.

Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

В силу ч. 1 ст. 1048 цього ж Кодексу позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Статтею 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається.

Згідно з ч.1 ст.512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст.514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Тобто, належним виконанням зобов`язання з боку відповідача є повернення кредиту в строки, розмірі та у валюті, визначеними кредитним договором.

На підставі п.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до змісту ст.610, ст.612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом.

Згідно з ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Згідно зі ст. 1080 ЦК України договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження. У цьому разі клієнт не звільняється від зобов`язань або відповідальності перед боржником у зв`язку із порушенням клієнтом умови про заборону або обмеження відступлення права грошової вимоги.

Статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до правової позиції, яка викладена у постанові Верховного Суду від 04 червня 2020 року у справі № 910/1755/19, у зв`язку із заміною кредитора в зобов`язанні саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише його суб`єктний склад у частині кредитора.

Згідно зі статтею 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Згідно Правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 23 вересня 2015 року у справі № 6-979цс15, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору, неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі.

Частиною 1 статті 1078 ЦК України встановлено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

За приписами статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі №2-383/2010 зроблено висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.

Матеріали справи не містять та відповідачкою не надано доказів щодо спростування презумпції правомірності Договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 1207355 від 31 грудня 2023 року. Зазначений договір недійсним не визнано.

При цьому, встановлення обставин, за яких цей правочин може бути визнаний недійсним (оспорюваний) за відсутності оспорення або визнання його недійсним у встановленому законом порядку, не входить у межі дослідження під час розгляду справи про стягнення заборгованості за кредитним договором, а тому відповідні обставини не можуть бути підставою для відмови у задоволенні позову, оскільки це суперечитиме презумпції правомірності правочину, визначеному статтею 204 ЦК України.

Отже, між сторонами досягнуто згоду щодо всіх істотних умов договору кредиту, які оформлені сторонами в електронній формі, з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором

Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів повного повернення відповідачкою отриманих в позику коштів зі сплатою відсотків за користування кредитом, а тому позовні вимоги ТОВ «ФК «Укрглобал-фінанс», до якого перейшло право вимоги за кредитним договором № 1207355 від 31 грудня 2023 року.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про задоволення позову, стягнувши з відповідачки на користь позивача заборгованість за кредитом у розмірі 56 717,35 грн, яка складається з: 9 992,99 грн - заборгованість за кредитом; 46 724,36 грн - заборгованість за нарахованими процентами.

Згідно із ч. 1, 3 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по оплаті судового збору у розмірі 2422,40 грн, у зв`язку з документальним підтвердженням їх понесення (а.с.123).

Що стосується судових витрат на правничу (правову) допомогу у розмірі 10 000,00 грн суд відзначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно зі ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до вимог ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

За матеріалами справи інтереси позивача представляє адвокат Руденко К.В. (свідоцтво, довіреність а.с.85-87).

Надано договір про надання юридичних послуг № 02/08/2024 від 02 серпня 2024 року, укладений між ТОВ «Факторингова компанія «Укрглобал-Фінанс» та Руденком К.В. (а.с.81-84).

Актом приймання-передачі послуг з правничої допомоги № 24 від 20 грудня 2024 року до договору про надання юридичних послуг № 02/08/2024 від 02 серпня 2024 року підтверджується надання адвокатом послуг щодо боржника ОСОБА_1 за договором про надання споживчого кредиту № 1207355 від 31 грудня 2023 року ОСОБА_3 , вартість послуг оцінено у розмірі 10 000,00 грн (а.с.88).

Суд, розподіляючи витрати, понесені позивачем на професійну правничу допомогу, приходить до висновку про те, що наявні в матеріалах справи докази не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу у вказаному розмірі з відповідача, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у додатковій постанові від 14 листопада 2018 у справі № 753/15687/15.

Зазначені критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006р. у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009р. у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014р. у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015р. у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

При цьому, суд звертає увагу на те, що предметом позову є стягнення заборгованості за кредитним договором. Справа є малозначною в силу вимог закону, та не є складною, категорія таких справ є численною, однотипною. За таких обставин, суд вважає, що позивачем витрати на професійну правничу допомогу у загальному розмірі 10 000,00 грн є завищеними, та становлять надмірний тягар для відповідача, що суперечить принципу розподілу судових витрат.

З урахуванням наведеного, оцінюючи об`єктивно складність цієї справи, предмет спору з урахуванням ціни позову за майновою вимогою, задоволення судом позовних вимог, враховуючи, складання заяв по суті та відсутність судових засідань у цій справі; з огляду на приписи п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, суд вбачає наявність підстав для часткового задоволення вимоги позивача про стягнення з відповідача у даній справі витрат на правничу допомогу, а саме у розмірі 4 000,00 грн, що відповідає критерію реальності та розумності.

Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2 422,40 грн, а також витрати на правничу допомогу у розмірі 4 000,00 00 грн.

Керуючись ст.ст. 12-13, 81, 141, 247, 263 - 265, 268, 274,279, 354 - 355 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Укрглобал-Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Укрглобал-фінанс» заборгованість за Договором № 1207355 про надання споживчого кредиту від 31 грудня 2023 року у розмірі 56 717 (п`ятдесят шість тисяч сімсот сімнадцять) гривень 35 коп.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Укрглобал-фінанс» судовий збір в сумі 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 коп та 4 000 (чотири тисячі) гривень 00 коп. правничої допомоги.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Інформація про учасників справи:

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Укрглобал-фінанс», місцезнаходження: 03124, м. Київ, б-р Вацлава Гавела, буд. 4, .

Відповідач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Повний текст судового рішення складено 26 грудня 2025 року.

Суддя А.В. Слободянюк