ІЛЛІНЕЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 131/956/25
Провадження № 2/131/314/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"26" листопада 2025 р. м. Іллінці

Іллінецький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Олексієнка О.Ю.,

за участю секретаря судових засідань Демчишиної О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Іллінці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення,-

Учасники справи:

представник позивач - ОСОБА_3 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

представник відповідача - ОСОБА_4 ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення в якому вказала, що у провадженні Іллінецького районного суду Вінницької області перебувала справа № 131/704/25 за обвинуваченням ОСОБА_2 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

Вироком Іллінецького районного суду Вінницької області від 09.05.2025 року у справі № 131/704/25 визнано ОСОБА_2 винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, і призначено їй покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн 00 коп.

Вирок набрав законної сили 10.06.2025 року.

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної щдповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки її чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Так, вироком суду та досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_2 21.04.2025 близько 15 години 30 хвилин, прийшовши на територію домогосподарства ОСОБА_1 , розташованого у АДРЕСА_1 , розпочала розмову із останньою, яка в подальшому на грунті неприязних відносин переросла у суперечку.

В ході даної суперечки ОСОБА_2 , керуючись умислом, спрямованим на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_1 , переслідуючи мету заподіяння шкоди здоров`ю останній, усвідомлюючи суспільно небезпечні наслідки своїх дій та бажаючи їх настання, перебуваючи у безпосередній близькості біля потерпілої, у той час, коли вона стояла спиною ОСОБА_1 , повернулась та долонею своєї правої руки нанесла один удар в область обличчя потерпілої.

Своїми протиправними діями ОСОБА_2 спричинила потерпілій ОСОБА_1 тілесні ушкодження у вигляді синця навколо лівого ока, поверхневої забійної рани в області спинки носа, які відповідно до висновку судово-медичного експерта від 22.04.2025 виникли від дії тупого, твердого предмета та відносяться до легких тілесних ушкоджень, що не спричинили короткочасний розлад здоров`я (згідно з п. 2.3.5 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень»).

ОСОБА_2 обвинувачувалася, а згодом була визнана винною, у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, - умисне легке тілесне ушкодження.

У результаті вчинення протиправних дій ОСОБА_2 , яка вироком суду визнана винною у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 Кримінального кодексу України, позивачу як потерпілій було заподіяно як фізичну, так і моральну шкоду. Зокрема, умисне нанесення удару в обличчя спричинило тілесні ушкодження у вигляді синця навколо лівого ока та забійної рани в області носа, що супроводжувалося фізичним болем, а також глибокими емоційними переживаннями.

Факт нанесення удару підтверджено судово-медичним висновком, а вина кривдниці - встановлена вироком суду, що набрав законної сили. Дії обвинуваченої не лише посягнули на тілесну недоторканність потерпілої, але й стали джерелом психоемоційної травми: почуття тривоги, приниження, неспокою та страху за особисту безпеку. Ситуація ускладнюється тим, що напад відбувся безпосередньо на території домогосподарства ОСОБА_1 , тобто у місці, яке для кожної особи природно асоціюється із безпекою та недоторканністю. Зухвалість поведінки ОСОБА_2 у цьому приватному просторі лише поглибила моральні страждання ОСОБА_1 ..

Так, внаслідок неправомірних дій обвинуваченої ОСОБА_2 , позивачу спричинено фізичний біль та страждання. Крім того, ОСОБА_1 зазнала значних моральних страждань, приниження честі та гідності, а також психологічного дискомфорту, що викликано як самою подією, так і необхідністю лікування та звернення до медичних закладів.

Позивач працює в дитячому садку в с. Паріївка, де постійна взаємодія з дітьми вимагає стабільного емоційного та фізичного стану. Отримані тілесні ушкодження, стрес, пов`язаний з цим інцидентом, негативно вплинули на її професійну діяльність, що відобразилося на якості виконання обов`язків. Також ОСОБА_1 є матір`ю двох дітей, яких утримує самостійно, і пережиті моральні страждання позначилися на її емоційному стані вдома.

Значний період часу, в силу специфіки роботи, позивач ходила на роботу до дітей, укриваючись сонцезахисними окулярами та медичною маскою, оскільки її обличчя покрилося синцями та набряками.

Позивач зазнала моральних страждань, які полягають в негативних змінах в її житті, а саме: переживання, тривога, емоційна напруга, нервозність, душевні страждання, пов`язанні з хвилюванням через незаконне заподіяння тілесних ушкоджень, значні зміни в життєвих стосунках та звичному життєвому укладі, пов`язані з необхідністю витрачати час на участь у слідчих діях, судових засіданнях. Зазначене, на її переконання, не може не відобразитись на характері та обсязі душевних та психічних страждань, яких ОСОБА_1 зазнала та продовжує зазнавати.

Більше того, окремою підставою для стягнення шкоди на думку позивача є те, що заподіяння їй тілесних ушкоджень відбулося на території її ж домоволодіння, на територію якого обвинувачена незаконно проникла.

Зважаючи на те, що унаслідок вчинення кримінального правопорушення було завдано шкоди здоров`ю ОСОБА_1 ,позивач вважає, що розмір моральної шкоди у сумі 40000 гривень є розумним та справедливим для відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Ухвалою Іллінецького районного суду Вінницької області від 18 червня 2025 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

14.07.2025 року до суду надійшов відзив відповідача ОСОБА_2 , в якому вона зазначає, що в позовних вимогах позивачка ОСОБА_1 просить суд стягнути з ОСОБА_2 , моральну шкоду в розмірі 40000 грн., заподіяну їй в результаті вчиненням відносно неї кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

Заявлений до відповідача позов ОСОБА_5 про відшкодування моральної шкоди визнає частково в сумі не більшій, а ніж 2000 гривень.

Обгрунтовуючи це тим, що дійсно, вироком Іллінецького районного суду Вінницької області від 09 травня 2025 року ОСОБА_2 було визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, тобто що вона 21 квітня 2025 року близько 15 год. 30 хв. на території домогосподарства по АДРЕСА_1 на грунті неприязних відносин через виниклу суперечку долонею руки нанесла один удар в обличчя потерпілої ОСОБА_1 , тим самим заподіявши їй тілесні ушкодження у вигляді синця навколо лівого ока, поверхневої забійної рани в ділянці спинки носа які згідно висновку експерта відносяться до легких тілесних ушкоджень що не спричинили короткочасного розладу здоров`я і мені по ч. 1 ст. 125 КК України призначено покарання у вигляді штрафу в розмірі 850 грн.

Відповідач ОСОБА_2 вважає, що розмір моральної шкоди має бути значно менший, а ніж той, що вказує позивач, оскільки ОСОБА_5 нічим не підтвердила заподіяні їй моральні страждання.

Так, ОСОБА_2 21 квітня 2025 року близько 15.00 год. прибувши додому в село Паріївка Вінницького району виявила, що дома не має сина, ОСОБА_6 . Однак вона дізналась, що син ОСОБА_7 постійно ходить до сусідки ОСОБА_1 , яка веде розгульний спосіб життя, розпиває спиртні напої і втягує в це її сина ОСОБА_7 , який заробляючи кошти за пропозиціями та вимогами ОСОБА_1 дає їй кошти на купівлю спиртного та їх разом з компанією яка постійно збирається розпивають в домогосподарстві де проживає ОСОБА_1 , тобто на території домогосподарства АДРЕСА_1 .

Тому, з метою забрати свого сина ОСОБА_6 з цієї компанії відповідач 21 квітня 2025 року близько 15.00 - 15.30 год. прийшла в домогосподарство ОСОБА_1 . В цей час ОСОБА_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння почала до неї кричати, виражатись нецензурними словами, обзивати та ображати, через що ОСОБА_2 , не стримавшись нанесла своєю долонею руки, ОСОБА_1 ляпаса по обличчю, щоб вона припинила крики та нецензурну лайку до неї ще й в присутності сина після чого ця сутичка між ними припинилась.

Відповідач усвідомила, що вчинила неправомірно та визнала свою вину в скоєному, однак 21 квітня 2025 року йдучи в домогосподарство ОСОБА_1 не мала ніякого наміру вчиняти якусь бійку чи заподіювати останній тілесні ушкодження, а лише мала на меті забрати свого сина ОСОБА_7 , щоб ОСОБА_8 не втягувала його в компанії по систематичному вживанню алкогольних напоїв, однак до неправомірних дій відповідача спонукала брутальна поведінка ОСОБА_8 , а тому позивач спровокувала власною протиправної поведінкою ОСОБА_2 на вчинення неправомірних дій, через що не стримавшись нанесла їй один удар своєю долонею по обличчю.

Тому відповідач вважає, що лише один ляпас по обличчю позивача за її брутальну поведінку нічим не підтверджуються окрім її слів та ніяких доказів перенесених страждань ОСОБА_1 суду не надала. Тому, позов ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню в розмірі не більше 2000 грн.

25.11.2025 позивач ОСОБА_1 надала до суду додаткові пояснення в яких вказала, що відзив відповідача оманливий, оскільки ОСОБА_2 прикриваючись «благими намірами» по захисту свого сина, намагається виставити себе в доброму світлі та надати законного виразу своїм злочинним діям.

Так, 21 квітня 2025 року, позивач чергувала в дитячому садочку села Паріївки з 13:00 до 15:00. Після 13:00 їй зателефонував ОСОБА_9 , перебуваючи у стані значного алкогольного сп`яніння.

Дончика ОСОБА_7 , сина позивача, не кликала до себе. Жодних шумних компанія, як про те твердить відповідач, у ОСОБА_2 не було.

Прийшовши до подвір`я, відповідач зчинила скандал, почала обзивати ОСОБА_1 , виламувати двері в будинок. Після цього відповідач заподіяла останній тілесні ушкодження, кров залила позивачу все обличчя, яке одразу ж стало синім від ударів.

Жодних доказів того, що позивач схиляла чи спонукала ОСОБА_6 до вживання алкоголю, відповідач суду не надала, а сам факт перебування її сина у стані алкогольного сп`яніння лише підтверджує його власні дії та спосіб життя, але аж ніяк не визначає поведінку позивача.

Посилання відповідача на «захист» свого сина фактично є спробою перекласти провину на саму потерпілу та применшити суспільно небезпечний характер власних дій, що суперечить змісту вироку та об`єктивним доказам, дослідженим у кримінальному провадженні. Зазначені аргументи відповідача не впливають на встановлений судом обсяг і характер спричинених позивачу фізичних та моральних страждань, а відтак - не можуть слугувати підставою для зменшення розміру компенсації моральної шкоди.

Навпаки, агресивна, неконтрольована поведінка відповідача, вчинена без будь-яких законних підстав, на території домогосподарства позивача, у присутності її нетверезого сина, лише посилює інтенсивність моральних страждань, які вона зазнала. Зухвалість нападу, кількість образ, вторгнення на територію її приватного житла та подальше відкрите заподіяння удару в обличчя створили атмосферу приниження, небезпеки та страху, що цілком обгрунтовує заявлений позивачем розмір компенсації.

Заподіяні ОСОБА_1 , тілесні ушкодження є прямим наслідком відкритої, агресивної та повністю неконтрольованої поведінки відповідача, яка умисно проникла на її приватну територію та завдала удару в обличчя без жодних підстав чи провокації. Дії ОСОБА_2 були не лише протиправними - вони були демонстративно зухвалими, спрямованими на приниження та залякування позивача.

У судовому засіданні представник позивача - ОСОБА_3 позовні вимоги підтримала, посилаючись на підстави їх задоволення, які описані в позовній заяві.

У судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_4 , заперечили щодо позовних вимог, посилаючись на обставин та мотиви викладені у відзиві на позовну заяву.

Заслухавши думку сторін, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення її по суті, суд прийшов до наступного висновку.

Так, судом установлено, що у провадженні Іллінецького районного суду Вінницької області перебувала справа № 131/704/25 за обвинуваченням ОСОБА_2 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України. У даному кримінальному провадженні ОСОБА_10 визнано потерпілою в порядку ст. 55 КПК України.

Вироком Іллінецького районного суду Вінницької області від 09.05.2025 року у справі № 131/704/25 визнано ОСОБА_2 винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, і призначено їй покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн 00 коп. Вирок набрав законної сили 10.06.2025 року (а.с. 6-9).

Так, щодо позовних вимог про стягнення моральної шкоди на користь ОСОБА_1 слід зазначити наступне.

Потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди, а також адміністратор за випуском облігацій, який відповідно до положень Закону України "Про ринки капіталу та організовані товарні ринки" діє в інтересах власників облігацій, яким кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. (стаття 55 КПК України). Потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого.

Загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду передбачені нормами статті 1167 ЦК України: моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи (частини перша, друга статті 23 ЦК України).

Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті (частина перша статті 1167 ЦК України).

Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки (пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК України).

На підставі ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи (ч. ч. 1, 2ст. 23 ЦК України).

Так, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина перша статті 81 ЦПК України).

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України).

За правилами ч. 3 ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до п. 5 постанови Пленуму ВСУ №4 від 31.03.95 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Пунктом 18 Постанови Пленуму передбачено, що при розгляді справ про відшкодування моральної шкоди суди мають виявляти і всебічно з`ясовувати причини й умови, що призводять до порушення прав фізичних і юридичних осіб та заподіяння їм моральної шкоди. Що стосується решти заявленої суми моральної шкоди, на переконання суду вона не є доведеною позивачем у розумінні статті 81 ЦПК України, а цивільний позов не містить посилань ОСОБА_11 на те, з яких міркувань вона виходила, визначаючи саме такий розмір заподіяної їй моральної шкоди.

Гроші виступають еквівалентом моральної шкоди. Грошові кошти, як загальний еквівалент всіх цінностей, в економічному розумінні «трансформують» шкоду в загальнодоступне вираження, а розмір відшкодування «обчислює» шкоду. Розмір визначеної компенсації повинен, хоча б наближено, бути мірою моральної шкоди та відновлення стану потерпілого. При визначенні компенсації моральної шкоди складність полягає у неможливості її обчислення за допомогою будь-якої грошової шкали чи прирівняння до іншого майнового еквіваленту. Тому грошова сума компенсації моральної шкоди є лише ймовірною, і при її визначенні враховуються характер правопорушення, глибина фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, інші обставин, які мають істотне значення, вимоги розумності і справедливості ( Постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 25 травня 2022 року в справі № 487/6970/20)

Тому суд, дійшов висновку про необхідність стягнення з відповідача моральної шкоди на користь ОСОБА_1 в сумі 10 000,00 грн.

В порядку статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, ураховуючи задоволення позовних вимог з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1211,20 грн.

Керуючись ст. ст. 23,1166, 1167, 1177 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 81, 141, 258, 259, 263-265, 354 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування (немайнової) шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 10000 (десять тисяч гривень) грн. моральної шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави судовий збір в сумі 1211,20 (одна тисяча двісті одинадцять гривень 20 коп.) грн.

Рішення може бути оскаржене позивачем шляхом подання в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 .

Суддя Іллінецького районного суду Вінницької області Олександр ОЛЕКСІЄНКО