ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

29 грудня 2025 року м. Чернівці Справа № 726/1594/25

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: Лисака І.Н., Височанської Н.К., Литвинюк І.М., розглянувши повторні заяви ОСОБА_1 про відвід колегії суддів: Лисака І.Н., Височанської Н.К., Литвинюк І.М. від розгляду справи за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_3 , на рішення Садгірського районного суду м. Чернівці від 22 липня 2025 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання укладеним договору найму житловий приміщень в гуртожитку, у запропонованій позивачем редакції,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Садгірського районного суду м. Чернівці від 22 липня 2025 року позовні вимоги задоволено.

Не погоджуючись із рішенням суду ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_3 , оскаржив його, подавши апеляційну скаргу.

Ухвалою Чернівецького апеляційного суду від 17 жовтня 2025 року у цій справі відкрито провадження, а ухвалою від 04 листопада 2025 року справу призначено до апеляційного розгляду на 10:00 год 11 грудня 2025 року.

03 грудня 2025 року судом апеляційної інстанції отримано заяву ОСОБА_1 , яка направлена останньою засобами поштового зв`язку 28.11.2025 року, про відвід колегії суддів: Лисака І.Н., Височанської Н.К., Литвинюк І.М., яку мотивує тим, що розгляд справи зазначеною колегією не дає надію на розгляд вказаної справи неупередженим та об`єктивним судом.

Ухвалою Чернівецького апеляційного суду від 04 грудня 2025 року Заяву ОСОБА_1 про відвід колегії суддів: Лисака І.Н., Височанської Н.К., Литвинюк І.М. залишено без розгляду.

22 грудня 2025 року ОСОБА_1 повторно подала заяву про відвід колегії суддів: Лисака І.Н., Височанської Н.К., Литвинюк І.М., яку в подальшому продублювала й отримана судом 26 грудня 2025 року.

Мотиви заяв ідентичні мотивам попередньо поданої заяви й зводяться до непогодженні із тим, що така була залишена без розгляду. Вказує, що ч.3 ст.39 ЦПК України передбачено граничний строк: не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Вважає, що строк подачі заяви не збіг, просила заяви задовольнити.

Вирішуючи питання щодо відводу заявленого повторно, колегія суддів вказує наступне.

Провадження 22-ц/822/935/25

Так, статтею 36 ЦПК України визначені підстави для відводу (самовідводу) судді.

Статтею 39 ЦПК України передбачено право учасника справи заявити відвід судді та встановлені вимоги до такої заяви.

За приписами частини 3 ст.39 ЦПК України відвід повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Самовідвід може бути заявлений не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Після спливу вказаного строку заявляти відвід (самовідвід) дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів із дня, коли заявник дізнався про таку підставу.

За результатами вирішення заяви про відвід суд постановляє ухвалу (ч.11 ст.40 ЦПК України).

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Чернівецького апеляційного суду від 17 жовтня 2025 року було відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_3 , на рішення Садгірського районного суду м. Чернівці від 22 липня 2025 року.

Копію ухвали про відкриття провадження із зазначеним складом колегії суддів від 17 жовтня 2025 року отримано ОСОБА_1 22 жовтня 2025 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення R80 (а.с.151).

Проте, заява про відвід колегії судді направлена засобами поштового зв`язку ОСОБА_1 28 листопада 2025 року, при тому, що останнім визначеним процесуальним законом днем було 03 листопада 2025 року, тобто вказана заява подана з пропуском строку, передбаченого ч.3 ст.39 ЦПК України.

Жодних причин пропуску цього строку, а також наявності поважності обставин, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку (виняткового випадку), ОСОБА_1 не зазначила.

Статтею 126 ЦПК України передбачено, що право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Трактування заявником норм процесуального закону на власний розсуд є безпідставним, оскільки виходячи з наведених норм чинного законодавства вбачається, що законодавцем визначені строки для подання учасником заяви про відвід судді (суддів), а саме десятиденний строк, який рахується від дня коли була отримана ухвала про відкриття провадження у справі і строк, який визначений подією - не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Окрім того, законодавець чітко визначив, що після вказаного строку заявити відвід дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів із дня, коли заявник дізнався про таку підставу.

За наведеного колегія суддів вважає, що заявлений відвід повторно слід залишити без розгляду з таких підстав.

Відповідно до частини 5 ст.39 ЦПК України якщо відвід заявляється повторно з підстав, розглянутих раніше, суд, який розглядає справу, залишає таку заяву без розгляду.

ОСОБА_1 заявила відвід повторно з підстав, за якими, зокрема ухвалою Чернівецького апеляційного суду від 04 грудня 2025 року, вже було постановлене судове рішення, а аргументи щодо незгоди заявника із зазначеною ухвалою не можуть бути підставою для повторного відводу.

Як зазначено в постанові Верховного Суду від 3 червня 2020 року у справі №318/89/18, слід розмежовувати зловживання процесуальними правами та зловживання матеріальними (цивільними) правами. Вказані правові конструкції відрізняються як по суті, так і за правовими наслідками щодо їх застосування судом. При зловживанні процесуальними правами суд має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання, позов чи застосувати інші заходи процесуального примусу. Натомість правовим наслідком зловживання матеріальними (цивільними) правами може бути, зокрема, відмова у захисті цивільного права та інтересу, тобто відмова в позові.

Згідно з ст.44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема: подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу.

Разом з цим, у цій справі ОСОБА_1 вже вдруге подала заяву про відвід, яку в подальшому продублювала, що свідчить про зловживання нею процесуальними правами.

Керуючись ст.ст.39, 44, 126 ЦПК України, апеляційний суд,

УХВАЛИВ:

Визнати подання ОСОБА_1 двох заяв від 18 грудня 2025 року про відвід колегії суддів Лисака І.Н., Височанської Н.К. та Литвинюк І.М. зловживанням процесуальним правом на відвід, а заяви залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач І.Н. Лисак

Судді: Н.К. Височанська

І.М. Литвинюк