ВІТОВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
Миколаївської області
Справа №477/2954/24
Провадження №2/477/316/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2025 року м. Миколаїв

Вітовський районний суд Миколаївської області в складі:

головуючої - судді Саукової А.А.,

із секретарем судового засідання Хлибовою Г.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Вітовського районного суду Миколаївської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Воскресенської селищної ради Миколаївської області про визнання права постійного користування земельною ділянкою в порядку спадкування,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася до Вітовського районного суду Миколаївської області з позовною заявою, в якій просить визнати за нею право постійного користування на земельну ділянку загальною площею 1,00 га, яку передано для ведення особистого підсобного господарства, що розташована на території Воскресенської селищної територіальної громади (до адміністративної реформи на території Пересадівської сільської ради Миколаївського району (в минулому - Вітовський, Жовтневий) району Миколаївської області в порядку спадкування за законом після померлої ОСОБА_3 .

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , є матір`ю позивачки ОСОБА_1 та відповідача ОСОБА_2 .

Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина, до складу якої ввійшли земельна ділянка загальною площею 1,00 га переданої для ведення особистого підсобного господарства, яка знаходиться на території Воскресенської селищної територіальної громади Миколаївського району. Вказана земельна ділянка, а саме майнові права у вигляді права постійного користування земельною ділянкою, площею 1,00 га, яка належали бабусі ОСОБА_4 на підставі державного акту серії МК№1310 від 29.03.2001 року, перейшла до ОСОБА_3 , яка прийняла спадщину, але не встигла оформити спадкові права.

Позивачка ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 є спадкоємцями за законом, прийняли спадщину в передбаченому законом порядку, та уклали договір про поділ спадщини від 28.10.2024 року. За домовленістю між ними земельна ділянка 1,00 га переходить в користування позивачки ОСОБА_1 .

Проте, нотаріус відмовив позивачці в оформленні спадкових прав щодо земельної ділянки, в зв`язку з тим, що земельна ділянка знаходилась у спадкодавця в постійному користуванні, а не у власності, та не входить у склад спадкового майна, яке можна оформити.

Враховуючи вказані обставини, позивачка ОСОБА_1 просить визнати за нею право постійного користування на вищевказану земельну ділянку в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В судове засідання позивач та представник позивачки не з`явились, представник позивача надіслав на адресу суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з`явився, згідно поданої ним заяви просив про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав та не заперечує щодо їх задоволення.

Відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали справи, в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих доказів, встановив наступні обставини та дійшов до такого висновку.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивачки та відповідача ОСОБА_3 . Відповідно до спадкової справи до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , з заявами про прийняття спадщини звернулись ОСОБА_2 відповідач у справі, та позивач ОСОБА_1

28 жовтня 2024 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладений нотаріально посвідчений договір про поділ спадщини, а саме: земельної ділянки площею 0,2300 га, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер .07:039:0004 разом з розташованим на ній житловим будинком з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 ; земельної ділянки площею 2.2404 га, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :05:000:0169, місцe розташування: Миколаївська область, Миколаївський (до складу якого увійшов Вітовський (Жовтневий)) район, Пересадівська сільська рада; земельної ділянки площею 2,0000 га, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер :10:000:0105, місце розташування: Миколаївська область, Миколаївський (до складу якого увійшов Вітовський (Жовтневий)) район. Пересадівська сільська рада; земельної ділянки площею 2,00 га, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер :10:000:0106 місцe розташування: Миколаївська область, Миколаївський (до складу якого увійшов Вітовський (Жовтневий)) район Пересадівська сільська рада: земельної ділянки площею 2,2356 та, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :05:000:0173. місце розташування: Миколаївська область, Миколаївський (до складу якого увійшов Вітовський (Жовтневий)) район, Пересадівська сільська рада.

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою (ч. 3 ст. 1222, ч. 1 ст. 1220 ЦК України).

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч. 1 ст. 1268 ЦК України).

Згідно із ст.1258 спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Як зазначено у ч.1 ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ч.1 ст.1269 цього ж Кодексу спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Крім того, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч.1 ст.1270 ЦК України).

Статтею 1267 ЦК України передбачено, що частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Спадкоємці за письмовою угодою між собою, посвідченою нотаріусом, якщо це стосується нерухомого майна або транспортних засобів, можуть змінити розмір частки у спадщині когось із них. Таким чином з моменту прийняття спадщини двома або більше спадкоємців спадкове майно, як правило, є об`єктом їх спільної часткової власності. Частка у спадщині - не те ж саме, що і частка у праві спільної власності. Проте враховуючи схожість у правовому регулюванні при здійсненні поділу спадщини або виділу частки у натурі використовуються норми, які регулюють поділ майна, що є у спільній частковій власності або виділ частки з цього майна.

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч. 1ст. 1268 ЦК України).

Поділ спадщини і виділ частки спадкоємця здійснюються на підставі положень ст. ст. 364-367 ЦК, що регулюють процедуру поділу (виділу частки) майна, що є об`єктом права спільної часткової власності з урахуванням особливостей поділу спадкового майна, визначеного нормами спадкового права.

Правочин про поділ спадщини здійснюється за згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, і оформляється договором між ними, у якій зазначаються належні їм реальні частки у спадщині. Даний договір може стосуватися як поділу усього спадкового майна, так і виділу частки одного чи кількох спадкоємців. При цьому допускається грошова компенсація, якщо вартість майна є різною. При недосягненні згоди здійснюється у судовому порядку відповідно до часток, належних кожному із спадкоємців. У останньому випадку поділ спадкового майна оформляється судовим рішенням (п. 230 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України).

Пленум Верховного Суду України в п. 23 постанови "Про судову практику у справах про спадкування" від 30.05.2008 року роз`яснив, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством.

В абзаці 2 пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року №7зазначено, що за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають.

Відповідно до абз.3 п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Враховуючи, що позивачу відмовлено нотаріусом у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, то відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» позивач вважав, що його вимога про визнання права власності на спадкове майно підлягає судовому розгляду.

Разом з тим, суд звертає увагу, що в позові позивачка вказує, що між нею та ОСОБА_2 був підписаний договір про поділ спадщини від 28.10.2024 року, в якому вони визначили, кому з них та яке майно переходить у власність в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_3 .

Однак договір про поділ спадщини від 28.10.2024 року не містить земельної ділянки загальною площею 1,00 га, на яку просить визнати право постійного користування позивач.

Окрім цього, відповідно до постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 05.11.2024 року, вбачається, що земельна ділянка площею 1,00 га не має кадастрового номеру, що унеможливлює видачу свідоцтва про право на спадщину на майно.

На думку суду, звернення з позовом є передчасним, оскільки у постанові нотаріуса відмова в оформленні земельної ділянки площею 1.00га пов`язана не з відсутністю правовстановлюючих документів, а з відсутністю кадастрового номеру земельної ділянки та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру, у зв`язку з чим рекомендовано звернутись до державної адміністрації за місцем розташування земельної ділянки або до суду у разі невирішення питання. При цьому, нотаріусом зазначено, що право постійного користування зазначеною земельною ділянкою належало ОСОБА_4 , спадкоємцем якої була дочка ОСОБА_3 , яка прийняла спадщину та оформила свої спадкові права. Однак ані позов, ані додатки не містять доказів неможливості вирішення цього питання в позасудовому порядку.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Керуючись статями 263-265, 354 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

В задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Воскресенської селищної ради Миколаївської області про визнання права постійного користування земельною ділянкою в порядку спадкування відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення складений 26 грудня 2025 року у зв`язку з систематичним відключенням електроенергії відповідно до графіків погодинних відключень АТ «Миколаївобленерго».

Суддя А.А. Саукова