Провадження № 2/761/470/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

11 лютого 2025 року Шевченківський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді Юзькової О.Л.,

при секретарі Марінченко Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві за прпвилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за розпискою, -

ВСТАНОВИВ:

Представник ОСОБА_1 звернувся до Шевченківського районного суду міста Києва з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за розпискою. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 уклали договір позики. Факт передачі коштів оформлено розписками 02.10.2018, 05.12.2018, 06.02.2019, 01.07.2019, 05.07.2019, 01.08.2019, 07.08.201901.11.2019, 15.11.2019. Зі змісту розписок вбачається, що відповідач взяв у позивача в борг суму в на загальну суму 920 000 доларів США та 123 348 євро. Вказану суму зобов`язується повернути. Представник позивача зазначає, що зобов`язання по поверненню коштів виконані не були, а тому представник ОСОБА_1 просить суд з тягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 28 667 752,50 грн. та судові витрати.

Провадження в справі відкрито 12.10.2021, відповідно до положень ст. ст. 19, 274 ЦПК України вирішено питання про її розгляд за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 01.04.2024 закрито підготовче провадження в справі та призначено справу до судового розгляду по суті.

Позивач та його представник в судове засідання не з`явились, представник позивача надав заяву про слухання справи за їх відсутності, а також зазначив, що не заперечує проти ухвалення заочного рішення в справі.

Відповідач повідомлений належним чином про причини неявки суду не повідомив, клопотання про відкладення судового засідання до суду не надходило, правом на відзив не скористався.

За таких обставин, зважаючи на положення ст. ст. 223, 280 ЦПК України, за відсутності заперечень сторони позивача, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних доказів, провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення.

Дослідивши докази наявні в матеріалах справи та надавши їм відповідну оцінку, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Так, ст. 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Таким чином, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Встановлено, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір позики, за умовами якого відповідач отримав від позивача грошові кошти та взяв на себе зобов`язання повернути грошові кошти в загальному розмірі 920 000 доларів США та 123 348 євро.

Статтею 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (стаття 1047 ЦК України).

Так, на підтвердження укладення договору, відповідач надав позивачу розписки, копії яких наявні в матеріалах справи.

Представник ОСОБА_1 зазначає, що взяті на себе зобов`язання за договором відповідач не виконав.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Доказами, відповідно до ст. 76 ЦПК України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування, як це визначено ст. 77 ЦПК України.

В свою чергу ст. 80 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Так, суд не може покласти в основу рішення твердження відповідача щодо повернення частини боргу готівковими платежами за відсутності доказів таких дій.

Крім того, в судовому засіданні було досліджено розписка ОСОБА_2 від 02.10.2018 про отримання грошових коштів у розмірі 63 648,00 євро в якій зазначив, що зобов`язується повернути не пізніше 02.10.2019, копія якої міститься в матеріалах справи.

Розпискою від 05.12.2018 підтверджено, що ОСОБА_2 отримав грошові кошти в розмірі 100 000 доларів США 00 центів та зобов`язується повернути не пізніше 05.01.2019, копія якої міститься в матеріалах справи.

Також ОСОБА_2 06.02.2019 отримав грошові кошти від ОСОБА_1 у розмірі 350 000 доларів США 00 центів та зобов`язується повернути не пізніше 06.02.2019, копія якої міститься в матеріалах справи.

01 липня 2019 року ОСОБА_1 надав в борг ОСОБА_3 грошові кошти в розмірі 80 000 доларів США 00 центів та зобов`язується повернути не пізніше 01.09.2019, копія розписки міститься в матеріалах справи.

05.07.2019 ОСОБА_2 взяв у борг грошові кошти в ОСОБА_1 в розмірі 60 000 доларів США 00 центів, та зобов`язується повернути не пізніше 05.08.2019, копія розписки міститься в матеріалах справи.

Розпискою від 01.08.2019 підтверджується отримання ОСОБА_2 грошові кошти в ОСОБА_1 у розмірі 120 000 доларів США 00 центів, та зобов`язується повернути не пізніше 01.08.2020, копія якої міститься в матеріалах справи.

07.08.2019 підтверджено, що ОСОБА_2 отримав грошові кошти в розмірі 130 000 доларів США 00 центів від ОСОБА_1 та зобов`язується повернути не пізніше 07.08.2020, копія розписки міститься в матеріалах справи.

Розпискою від 01.11.2019 підтверджено, що ОСОБА_2 отримав від ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 60 000 євро та зобов`язується повернути не пізніше 01.02.2020, копія якої міститься в матеріалах справи.

15 листопада 2019 року ОСОБА_1 надав в борг ОСОБА_3 грошові кошти в розмірі 80 000 доларів США 00 центів та зобов`язується повернути не пізніше 15.03.2020, копія розписки міститься в матеріалах справи.

Доказів про отримання ОСОБА_1 грошових коштів в загальному розмірі 920 000 доларів США та 123 648 євро матеріали справи не містять.

Відповідно до ст. 526 Цивільного Кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За положеннями ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідачем не надано доказів на спростування наявної заборгованості та її розміру.

Не було отримано таких відомостей і під час розгляду справи по суті.

За таких обставин, суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача про стягнення з ОСОБА_2 борг за договором позики в загальному розмірі 920 000 доларів США та 123 648 євро (курс НБУ на день подачі позову 1 долар США - 26,89 грн., курс НБУ на день подачі позову 1 євро - 31,83 грн.).

Суд звертає увагу, що під час розрахунку заборгованості представником позивача було допущено описку, тому суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача суму боргу в загальному розмірі 28 674 815 грн. 84 коп.

Зважаючи на викладене позов підлягає задоволенню.

Розподіляючи судові витрати суд керується положеннями ст. 141 ЦПК України.

Виходячи з наведеного, керуючись ст.ст. 2-5,11-13,141,258,259,263,268, 352,354 ЦПК України, ст. ст. 625, 1048, 1054 ЦК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити .

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП:невідомий, АДРЕСА_2 ) заборгованість за договором позики в загальному розмірі 28 674 815 грн. 84 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП:невідомий, АДРЕСА_2 ) судовий збір у розмірі 11 350 грн. 00 коп.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подано протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ст.ст. 353-357 ЦПК України до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з урахуванням п. 15.5. Перехідних положень ЦПК України , у цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Суддя: