Справа № 188/821/25
Провадження № 2-о/188/61/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 грудня 2025 року суддя Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області Місюра К.В., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 про встановлення факту володіння майном на права приватної власності, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою, в якій просить встановити факт того, що квартира за адресою: АДРЕСА_1 , належить на праві приватної власності їй ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на які не може бути оформлено іншим способом у зв`язку з відсутністю в державному реєстрі інформації щодо реєстрації її права на вказане майно.

В обґрунтування заявлених вимог зазначила, що у 2022 році вона змушена евакуюватися з міста Лисичанська Луганської області, але при спробі отримати компенсацію за зруйноване житло з`ясувалось, що право власності на квартиру в м. Лисичанськ не було зареєстроване в реєстрі речових прав на нерухоме майно, що і змусило її звернутися до суду з відповідним позовом.

Згідно ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті

Відповідно до ч. 4 ст. 315 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо із заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

Пунктом 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», визначено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Таким чином, процесуальний закон передбачає умови, за яких у окремому провадженні можуть бути встановлені факти, що мають юридичне значення, зокрема: факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них повинні безпосередньо залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичної особи без повторного звернення до суду на підставі цього рішення; встановлення факту не пов`язано із вирішенням спору про право.

Виходячи з наведених норм закону не підлягають розгляду в судовому порядку заяви про встановлення фактів, що мають юридичне значення, якщо законом визначено інший порядок їх встановлення.

У поданій заяві не зазначено, що прізвище, ім`я, по батькові, дата і час народження заявника у правовстановлюючому документі не відповідає відомостям, зазначеним у його паспорті, тому норми п.6 ч.1 ст. 315 ЦПК України у даному випадку не підлягають застосуванню.

Як на підставу своїх вимог заявник посилається саме на відсутність інформації в державному реєстрі речових прав, що позбавляє можливості заявника отримати компенсацію за зруйноване майно.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Отже, у зв`язку з відсутністю інформації в державному реєстрі речових прав, заявник має право звернутися з позовом про визнання права власності, а не з заявою про встановлення факту належності на праві власності майна.

За таких обставин, суд вважає за необхідне відмовити заявнику у відкритті провадження по справі за його заявою про встановлення факту належності на праві власності майна.

Керуючись ст.ст. 10, 17, 44, 175,177,186, 260,315,353,354 ЦПК України, суддя, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту володіння майном на праві приватної власності.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання до Дніпровського апеляційного суду апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвалу не було вручено у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження відповідно та в порядку і строки, визначені ст. 354 ЦПК України.

Суддя К. В. Місюра