Провадження № 2-н/369/4890/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 грудня 2025 року суддя Києво-Святошинського районного суду Київської області Лапченко О.М., розглянувши заяву ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини, -

в с т а н о в и в:

26.12.2025 року заявник звернулась до суду з заявою, в якій просить видати судовий наказ про стягнення аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Вирішуючи питання щодо підсудності заяви Києво-Святошинському районному суду Київської області, суд зазначає про таке.

Відповідно до ст. 162 ЦПК України заява про видачу судового наказу подається до суду першої інстанції за загальними правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 ЦПК України позови про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, про визнання батьківства відповідача, позови, що виникають з трудових правовідносин, можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача.

У заяві про видачу судового наказу зазначено, що заявник фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , а тому звертається до Києво-Святошинського районного суду Київської області суду.

Разом з тим, суд вказує, що виходячи з приписів ч. 1 ст. 28 ЦПК України, заява про видачу судового наказу про стягнення аліментів може бути подана виключно за зареєстрованим місцем проживання чи перебування заявника.

Приписи ЦПК України містять норми, які передбачать можливість пред`явлення позову, виходячи із місцезнаходження майна особи або останнього відомого зареєстрованого місця проживання або перебування особи, проте вказані правила визначення підсудності стосуються виключно до відповідача (наприклад, ч. 9 та ч. 10 ст. 28 ЦПК України).

Положеннями ЦПК України не передбачено можливість подання заяви про видачу судового наказу/позовної заяви про стягнення аліментів за фактичним місцем проживання заявника/позивача та її дитини або місцезнаходженням майна заявника/позивача або останнім відомим зареєстрованим місцем проживання або перебування заявника/позивача.

Ураховуючи наведене, зазначення заявником, що вона фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не може бути визнане судом таким, що свідчить про підсудність справи Києво-Святошинському районному суду Київської області.

Фактичне місце проживання стягувача не є зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання чи перебування у відповідності до положень ст.28 ЦК України та ст.3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні».

Підсумовуючи викладене, суд констатує, що вказана справа не підсудна Києво-Святошинському районному суду Київської області, а належить до територіальної підсудності суду за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання або перебування стягувача (альтернативна підсудність), або до територіальної підсудності за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання чи перебування боржника (загальна підсудність).

Згідно ч. 2 ст. 167 ЦПК України за результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 165 ЦПК України у разі якщо заяву подано з порушенням правил підсудності, суд відмовляє у видачі судового наказу.

Ураховуючи наведене, суд відмовляє у видачі судового наказу.

Одночасно суд роз`яснює заявнику, що відповідно до ст. 166 ЦПК України у випадку відмови у видачі судового наказу заявник має право звернутися з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, до належного суду.

На підставі викладеного та керуючись ст. 27, 28, 165, 258-261, 352-353 ЦПК України, суддя

п о с т а н о в и в:

у видачі судового наказу за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини, - відмовити.

Роз`яснити, що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків. Відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої статті 165 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою, заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя- О.М. Лапченко