П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 грудня 2025 року місто Києва

Справа № 759/10303/25

Провадження №22-ц/824/13862/2025

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

суддя-доповідач Стрижеуса А.М.,

суддів: Поливач Л.Д., Шкоріної О.І.

сторони: позивач ОСОБА_1

відповідачі Комунальне підприємство «Київтеплоенерго»,

Комунальний концерн «Центр Комунального сервісу»

розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 19 червня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Київтеплоенерго», Комунального концерну «Центр Комунального сервісу» про захист прав споживачів,-

В С Т А Н О В И В:

У травні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до Святошинського районного суду м. Києва з позовом до КП «Київтеплоенерго», КК «Центр Комунального сервісу» про захист прав споживачів.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 19 червня 2025 року позовну заяву ОСОБА_1 до КП «Київтеплоенерго», КК «Центр Комунального сервісу» про захист прав споживачів визнано неподаною та повернуто.

Не погоджуючись з ухвалою, ОСОБА_1 подав до Київського апеляційного суду апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Зокрема зазначає, що суд першої інстанції безпідставно залишив позовну заяву без руху у зв`язку з ненаданням позивачем копії паспорту, оскільки, обов`язок додавати до позовної заяви саме завірену копію паспорта законодавством не встановлений, що виключає можливість вимагати такий документ як обов`язковий додаток до позову. Теж саме стосується й РНОКПП.

Аналогічні доводи щодо додавання до позовної заяви, сформованої в підсистемі ЄСІТС «Електронний суд», копії паспорту та РНОКПП були викладені позивачем у заяві про продовження строку на усунення недоліків, на які суд не відреагував.

Таким чином, позовна заява сформована та подана до Святошинського районного суду міста Києва за допомогою підсистеми ЄСІТС «Електронний Суд» повністю відповідає вимогам пункту 2 частини третьої статті 175 ЦПК України.

Крім того, суд першої інстанції належним чином не розглянув заяву ОСОБА_1 про продовження строку для усунення недоліків, оскільки в зазначеній заяві він не погоджується з тим, що позовна заява має недоліки та наводить ґрунтовні аргументи щодо цього, які суд проігнорував, що підтверджується змістом її ухвали від 28 травня 2025 року, якою продовжено ОСОБА_1 строк на усунення недоліків позовної заяви.

Також залишаючи позовну заяву без руху суд першої інстанції взагалі не зазначив, які саме недоліки позовної заяви мав усунути позивач та у який саме спосіб, а як наслідок, дійшов незаконного висновку про повернення позовної заяви позивачу чим порушив право позивача на доступ до суду.

Сторони правом подання відзиву не скористалися.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 03 липня 2025 року в складі колегії суддів відкрито апеляційне провадження.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 25 грудня 2025 року в складі колегії суддів справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до частини 2 статті 369 ЦПК України справа розглядається без повідомлення учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого по справі судового рішення, апеляційний суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Повертаючи позовну заяву позивачу, суд першої інстанції обґрунтовував свої висновки тим, що недоліки позовної заяви, вказані в ухвалі Святошинського районного суду від 20 травня 2025 року, у визначений судом строк позивачем не усунуті, а тому дійшов висновку, що заява вважається неподаною та підлягає поверненню.

Колегія суддів вважає, що такий висновок суду першої інстанції відповідає обставинам справи, виходячи з наступного.

Встановлено, що у травні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до Святошинського районного суду м. Києва з позовом до КП «Київтеплоенерго», КК «Центр Комунального сервісу» про захист прав споживачів, в якій просив:

- визнати протиправною бездіяльність комунального підприємства виконавчого органу Київської міської ради «Київтеплоенерго» щодо формування відповідно до вимог статті 8 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» рахунку на оплату комунальної послуги з постачання теплової енергії за листопад 2023 року за адресою: АДРЕСА_1 ;

- визнати протиправною бездіяльність комунального підприємства виконавчого органу Київської міської ради «Київтеплоенерго» щодо визначення відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 9 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» обсягу споживання теплової енергії за листопад 2023 року за адресою: АДРЕСА_2 ;

- визнати інформацію зазначену у Рахунку-повідомленні станом на 01.12.2023 року за адресою: АДРЕСА_2 , виготовленого на замовлення комунального концерну «Центр комунального сервісу», а саме: «Спожито мешканцями згідно з показаннями будинкового/будинкових вузлів комерційного обліку 41,9108 Гкал, в тому числі на загальнобудинкові потреби 8,3822 Гкал за період з 01.11.2023 по 30.11.2023.», - недостовірною;

- визнати інформацію зазначену у Рахунку-повідомленні станом на 01.12.2023 року за адресою: АДРЕСА_1 , виготовленого на замовлення комунального концерну «Центр комунального сервісу», а саме: «Опалювальна площа будинку/будинків/вводу 2394,3 кв.м.», - недостовірною;

- визнати нарахування для сплати за комунальну послугу з постачання теплової енергії за листопад 2023 року в сумі 890,07 грн, зазначену у Рахунку-повідомленні станом на 01.12.2023 року за адресою: АДРЕСА_1 , виготовленого на замовлення комунального концерну «Центр комунального сервісу», - НеДОСТОВІрнИМ;

- звільнити ОСОБА_1 від сплати за комунальну послугу з постачання теплової енергії на підставі «Рахунку-повідомлення станом на 01.12.2023 року» за адресою: АДРЕСА_1 , виготовленого на замовлення комунального концерну «Центр комунального сервісу».

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 20 травня 2025 року позовну заяву ОСОБА_1 до КП «Київтеплоенерго», КК «Центр Комунального сервісу» про захист прав споживачів залишено без руху з наданням строку для усунення недоліків.

Постановляючи ухвалу про залишення позову без руху, суд першої інстанції мотивував її тим, що позовна заява не відповідає вимогам п. 2 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, так як не містить відомостей за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних та осіб - громадян України, якщо такі відомості позивачу відомі. Крім того, позивачем до позовної заяви не додано належним чином завірену копію паспорту, що в свою чергу унеможливлює належний розгляд справи та ідентифікацію позивача у справі. У зв`язку з чим позивачу необхідно усунути недоліки позовної заяви та надати до позовної заяви документи, які підтверджують його анкетні дані, зокрема копію паспорту та РНОКПП.

Також суд вважав, що потребують уточнень обґрунтування позивача з приводу застосування до спірних правовідносин положень Закону України «Про захист прав споживачів» та його звільнення від сплати судового збору.

Також вказував, що у відповідності до п.4 ч.3 ст.175 ЦПК України позовна заява повинна містити зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них.

Відповідно до ч. 3 ст. 175 ЦПК України, в позовній заяві має міститись посилання на те, до кого пред`явлений позов (належність відповідачів); що саме вимагає позивач (предмет позову); обставини, на яких ґрунтується вимога (правова підстава позову); зазначення доказів, що підтверджують ці обставини. Таким чином, на цій стадії цивільного процесу позивач зобов`язаний виконувати вимоги щодо доведення певного кола фактів, що мають процесуальне значення, для підтвердження наявності права на пред`явлення позову до визначених осіб та дотримання процесуального порядку його пред`явлення.

Вимоги пунктів 3-6 прохальної частини позову не є позовними по своїй суті, оскільки не стосуються дій чи бездіяльності відповідача та не можуть бути до нього звернені.

Викладені у вказаних пунктах прохальної частини позову прохання не є способами захисту цивільних прав, які використовуються при формулюванні позовних вимог з метою захисту і/або відновлення прав та інтересів які порушені.

Враховуючи вище викладене позивачу необхідно визначитись зі змістом позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для залишення позовної заяви без руху виходячи з наступного.

Як вірно зазначив суд першої інстанції, відповідно до ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав.

Відповідно до ст. 21 Закону України «Про захист прав споживачів» крім інших випадків порушень прав споживачів, які можуть бути встановлені та доведені виходячи з відповідних положень законодавства у сфері захисту прав споживачів, вважається, що для цілей застосування цього Закону та пов`язаного з ним законодавства про захист прав споживачів права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо: 1) при реалізації продукції будь-яким чином порушується право споживача насвободу вибору продукції; 2) при реалізації продукції будь-яким чином порушується свобода волевиявлення споживача та/або висловлене ним волевиявлення; 3) при наданні послуги, від якої споживач не може відмовитись, а одержати може лише в одного виконавця, виконавець нав`язує такі умови одержання послуги, які ставлять споживача у нерівне становище порівняно з іншими споживачами та/або виконавцями, не надають споживачеві однакових гарантій відшкодування шкоди, завданої невиконанням (неналежним виконанням) сторонами умов договору; 4) порушується принцип рівності сторін договору, учасником якого є споживач; 5) будь-яким чином (крім випадків, передбачених законом) обмежується право споживача на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про відповідну продукцію; 6) споживачу реалізовано продукцію, яка є небезпечною, неналежної якості, фальсифікованою; 7) ціну продукції визначено неналежним чином; 8) документи, які підтверджують виконання договору, учасником якого є споживач, своєчасно не передано (надано) споживачу.

Пунктом 22 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що споживач це фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 12.04.96 р. «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» вбачається, що позовна заява про захист прав споживача повинна містити відомості: про те, яке право споживача порушено; коли і в чому це виявилося; про способи захисту, які належить вжити суду; про розмір сум, щодо яких заявлено вимоги, з відповідними розрахунками і обґрунтуванням; про докази, що підтверджують позов. До заяви повинні бути додані необхідні документи - залежно від заявлених вимог (наприклад, договір, квитанція-замовлення, квитанція-зобов`язання, транспортна чи інша накладна, чек, касовий ордер).

Таким чином, позивач, вважаючи себе споживачем, при зверненні до суду у дотримання вимог ст. 175 ЦПК України, зобов`язаний викласти зміст позовних вимог та обставини, якими він обґрунтовує вказані позовні вимоги у відповідності до норм Закону України «Про захист прав споживачів», зазначивши про те, яке право споживача порушено у відповідності до ст. 21 Закону України «Про захист прав споживачів», таким чином навівши підтвердження того, що між сторонами існують правовідносини, які регулюються Законом України «Про захист прав споживачів».

Системний аналіз положень Закону України «Про захист прав споживачів» доводить, що для того, щоб особа була звільнена від сплати судового збору, недостатньо зазначити, що це є позов про захист прав споживачів, оскільки такий позов повинен містити предмет та обставини ,які вказують на порушення прав позивача як споживача послуг. Тобто, предмет та підстави позову повинні вказувати на те, що такий позов пов`язаний з порушенням права споживача, з зазначенням такого права та способу захисту відповідно до положень, передбачених Законом України «Про захист прав споживачів».

Так, зокрема, у постанові Верховного Суду від 12.08.2020 у справі № 638/6060/18 (провадження № 61-2657св/19) зверталась увага, що для застосування статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» має бути встановлено, що позов пов`язаний з порушенням прав споживача.

Проте, позовна заява належного обґрунтування не містить.

Згідно ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

На підтвердження позовних вимог додає лише рахунок повідомлення станом на 01.12.2023 року, інших доказів, що підтверджують обґрунтованість вимоги позивачем не надано.

Також є правильним є висновок суду про невідповідність вимог пунктів 3-6 прохальної частини позову, оскільки не є позовними по своїй суті, не стосуються дій чи бездіяльності відповідача та не можуть бути до нього звернені.

Отже залишаючи позовну заяву без руху суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що позовна не відповідає вимогам ст. 175 ЦПК України.

27 травня 2025 року ОСОБА_1 подав заву про продовження строку для усунення для усунення недоліків.

Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 28 травня 2025 року клопотання ОСОБА_1 про продовження процесуального строку для усунення недоліків позовної заяви ОСОБА_1 до КП «Київтеплоенерго», КК «Центр Комунального сервісу» про захист прав споживачів задоволено.

Продовжено ОСОБА_1 строк на усунення недоліків позовної заяви ОСОБА_1 до КП «Київтеплоенерго», КК «Центр Комунального сервісу» про захист прав споживачів задоволено на п`ять днів з дня отримання ухвали суду.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 19 червня 2025 року Позовну заяву КП «Київтеплоенерго», КК «Центр Комунального сервісу» про захист прав споживачів визнано не неподаною та повернуто позивач.

Роз`яснено позивачу, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви, в загальному порядку, передбаченому законом.

Згідно ч. 3 ст. 185 ЦПК України якщо заявник відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначенні у статтями 175 і 177 цього Кодексу, заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо заявник не усунув недоліки заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається заявнику.

За ч. 3 ст. 185 ЦҐПК України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Таким чином, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правомірно визнав позовну заяву неподаною та повернув її позивачу.

Доводи апеляційної скарги щодо неналежного розгляду судом заяви про продовження процесуального строку на усунення недоліків відхиляються судом, як безпідставні, оскільки, як убачається з матеріалів справи, після подання клопотання про продовження строку для усунення недоліків та постановлення ухвали судом про продовження строку для усунення недоліків, будь-яких заяв на усунення недоліків від ОСОБА_1 не надходило.

Таким чином, апеляційний суд дійшов висновку про те, що вимоги ухвали Святошинського районного суду м. Києва від 20 травня 2025 року не було виконано, що свідчить про обґрунтованість ухваленого судом ухвали про повернення позовної заяви.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки суд першої інстанції при вирішенні питання щодо повернення позовної заяви не порушив норми процесуального права, а апеляційна скарга не містить доказів такого порушення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду без змін.

Крім того, апеляційний суд роз`яснює, що відповідно до ч.7 ст. 185 ЦПК України, повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Керуючись ст.ст. 257, 367, 368, 369, 374, 375, 377, 381, 382, 383 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 19 червня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів до Верховного Суду з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя-доповідач: А.М. Стрижеус

Судді: Л.Д. Поливач

О.І. Шкоріна