Доповідач: Бовчалюк З. А.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Д О Д А Т К О В А П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 грудня 2025 року місто Луцьк
Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - судді Бовчалюк З.А. ,
суддів - Здрилюк О.І., Карпук А.К.,
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи заяву ОСОБА_1 , в інтересах якого діє його представник ОСОБА_2 , про ухвалення додаткового судового рішення у цивільній справі за позовом Комунальної організації «Музей історії сільського господарства Волині - скансен» до ОСОБА_1 про розірвання договору за апеляційною скаргою Комунальної організації «Музей історії сільського господарства Волині-скансен», в інтересах якого діє його представник Лавренюк Богдан Олександрович, на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 03 жовтня 2025 року та додаткове рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 15 жовтня 2025 року,
Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 03 жовтня 2025 року в задоволенні позову відмовлено.

Додатковим рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 15 жовтня 2025 року стягнуто з Комунальної організації «Музей історії сільського господарства Волині - скансен» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000 грн.

Постановою Волинського апеляційного суду від 10 грудня 2025 року апеляційну скаргу КО «Музей історії сільського господарства Волині-скансен», в інтересах якого діє його представник Лавренюк Б. О. залишено без задоволення. Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 03 жовтня 2025 року та додаткове рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 15 жовтня 2025 року залишено без змін.

Через систему «Електронний суд» надійшла заява від ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення, у якій він просить ухвалити додаткове судове рішення у справі про стягнення з позивача на користь відповідача 10000 витрат на правничу допомогу, оскільки судом апеляційної інстанції під час ухвалення постанови від 10 грудня 2025 року такі витрати не були вирішені.

Від позивача надійшли заперечення на заяву відповідача про стягнення витрат на правничу допомогу в розмірі 10000 гривень, в якій він просить зменшити витрати на правничу допомогу до 3000 гривень.

Апеляційний суд дійшов висновку, що заяву відповідача ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення необхідно задовольнити частково.

За змістом частин четвертої та п`ятої статті 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляд справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Датою постановлення ухвали у цій справі є 26 грудня 2025 року, тобто, дата складення повного судового рішення.

Згідно з пунктом 3 частини 1 статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Впровадження зазначеного принципу має на меті забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд враховує, чи пов`язані ці витрати з розглядом справи.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу (частини 1 і 2 статті 133 ЦПК України).

Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами (частина 1, 2 статті 137 ЦПК України).

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.

У частинах четвертій - шостій статті 137 ЦПК України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

У частині третій статті 12 та частині першій статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

18 листопада 2025 року у відзиві на апеляційну скаргу відповідач ОСОБА_1 заявив про орієнтовний розрахунок витрат на правничу допомогу, яку він планує понести під час апеляційного перегляду даної цивільної справи в розмірі 10000 гривень, до відзиву було долучено копію прибуткового касового ордера № 24 від 27 жовтня 2025 року про сплату Середюком О.М. адвокатському бюро 10000 гривень.

Копію відзиву та доданих матеріалів Середюком О.М. було надіслано позивачу, про що свідчить квитанція №5109120 про доставку документів до зареєстрованого Електронного кабінету.

В матеріалах цивільної справи наявний договір про надання правничої допомоги на представництво №14 від 19.06.2024, в якому сторони визначили розмір гонорару в суді першої, апеляційної та касаційної інстанціях. До заяви про ухвалення додаткового судового рішення відповідачем було додано Акт від 13 грудня 2025 року прийому-передачі наданих послуг на правову допомогу в суді апеляційної інстанції.

Відповідно до частин 5, 6 статті 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Позивачем було подано заперечення про стягнення витрат в заявленому розмірі з проханням стягнути 3000 гривень, з покликанням на не співмірність з предметом позову та складністю даної цивільної справи.

При визначенні розміру витрат на правову допомогу апеляційний суд враховує складність справи, обсяг наданих адвокатом послуг і виконаних ним робіт, принципи співмірності та розумності, виходячи з конкретних обставин справи.

Ухвалюючи 10 грудня 2025 року у цій справі судове рішення, суд не вирішив питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, а саме: витрат на професійну правничу допомогу відповідача ОСОБА_1 .

Дослідивши заяву про розподіл судових витрат та додані до неї документи, колегія суддів вважає, що розмір заявлених витрат на правничу допомогу у розмірі 10000 гривень не відповідає критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру, такі витрати не мають характеру необхідних і не співмірні із виконаною роботою у суді апеляційної інстанцій, отже їх розмір є необґрунтованими у зазначеній частині.

Враховуючи наведене, оцінивши подані відповідачем докази на підтвердження понесених стороною відповідача витрат на правничу допомогу, виходячи з наведених критеріїв та обставин даної справи, колегія суддів дійшла висновку, що реально понесені витрати позивача на професійну правничу допомогу у суді апеляційної інстанцій відповідно до умов договору у розмірі 5 000 грн відповідають обсягу виконаних робіт, є співмірними з предметом позову та складністю справи, а тому підлягають стягненню з позивача на користь відповідача.

Керуючись статтями 133, 137, 270, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 , в інтересах якого діє його представник ОСОБА_2 , про ухвалення додаткового судового рішення задовольнити частково та ухвалити у цій справі додаткове судове рішення.

Стягнути з «Музей історії сільського господарства Волині-скансен» (), на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) 5000 (п`ять тисяч) гривень витрат на професійну правничу допомогу

Додаткова постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий-суддя:

Судді