ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 536/1221/24 Номер провадження 22-ц/814/3749/25Головуючий у 1-й інстанції Нестеренко С. Г. Доповідач ап. інст. Бутенко С. Б.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2025 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Головуючого судді Бутенко С. Б.

Суддів Карпушина Г. Л., Обідіної О. І.,

за участю секретаря: Ракович Д. Г.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві в режимі відеоконференції цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на заочне рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 22 травня 2025 року, ухваленого в місті Кременчуці під головуванням судді Нестеренка С. Г., дата складення повного рішення суду - 27 травня 2025 року.

у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

У травні 2024 року представник АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Головного управління по м. Києву та Київській області АТ «Ощадбанк» звернувся до Кременчуцького районного суду Полтавської області із вказаним позовом до ОСОБА_1 , в якому просив суд про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором в сумі 269 946,90 грн та сплаченого судового збору у розмірі 4 049,20 грн.

Позов мотивовано тим, що 21 березня 2018 року між АТ «Ощадбанк» в особі філії - Головного управління по м. Києву та Київській області АТ «Ощадбанк» та ОСОБА_1 укладено договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки) (далі - Договір/ДКБО) шляхом підписання заяви про приєднання № 435952011 до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки) (далі - Заява про приєднання).

За умовами договору банк надав відповідачу кредит шляхом встановлення кредитної лінії на картковий рахунок в межах максимального розміру ліміту кредиту, зазначеного у заяві про приєднання та/або Умовах користування кредитною лінією (кредитом), що є Додатком № 1 до договору, - в розмірі 250 000 грн зі строком користування на період дії платіжної картки та фіксованою процентною ставкою 35% річних та процентною ставкою за користування кредитними коштами протягом Грейс-періоду у випадку безготівкового розрахунку за товари та послуги з користуванням платіжної картки - 0,001% річних.

Внаслідок порушення відповідачем умов договору щодо повернення кредиту та сплати процентів у встановлені договором строки та порядку, виникла прострочена заборгованість, яка відповідно до розрахунку заборгованості станом на 25.03.2024 становить 269 946,90 гр, з яких: 244 163,06 грн - заборгованість за кредитом, 24 002,92 грн - заборгованість за процентами, 120,00 грн - комісія, 417,23 грн - нараховані 3% річних, 1 243,69 грн - інфляційні втрати.

Ухвалою Кременчуцького районного суду Полтавської області від 08 травня 2024 року справу було передано на розгляд Автозаводському районному суду м. Кременчука Полтавської області - за встановленою територіальною підсудністю (а. с. 90, т. 1).

Заочним рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 22 травня 2025 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Головне управління по м. Києву та Київській області АТ «Ощадбанк» заборгованість за кредитним договором № 435952011 від 21.03.2018, що виникла станом на 25.03.2024, у розмірі 269 826,90 грн, з яких: 244 163,06 грн - заборгованість за кредитом (тілом кредиту), 24 002,92 грн -заборгованість за процентами, 417,23 грн - нараховані 3% річних, 1 243,69 грн - інфляційні втрати, а також сплачений судовий збір у розмірі 4 047,58 грн.

Відмовлено АТ «Державний ощадний банк України» у задоволенні позову до ОСОБА_1 в частині вимог про стягнення заборгованості за комісією у розмірі 120,00 грн та коштів у повернення сплаченого судового збору у розмірі 1,62 грн.

Рішення суду мотивовано тим, що між сторонами виникли зобов`язальні правовідносини за кредитним договором, які відповідач не виконав, у зв`язку з чим утворилася заборгованість, яка підлягає стягненню на користь позивача.

Ухвалою Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 04 липня 2025 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення залишено без задоволення (а. с. 26-27, т. 2).

Не погодившись з вказаним заочним рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення, неповне з`ясування судом обставин справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог банку відмовити в повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що судом першої інстанції порушено принцип змагальності сторін, доступу до правосуддя та справедливого судового розгляду, оскільки він не отримував копії позовної заяви з додатками, рішення судом було прийнято без його участі, а тому він не міг висловити свою позицію, надати відзив, подати докази та контррозрахунок тощо.

Крім того, суд відмовив у задоволенні його клопотання про участь у судовому засіданні щодо перегляду заочного рішення в режимі відеоконференції, враховуючи те, що він проживає за межами України з лютого 2022 року.

Вказує, що на запрошення уповноваженого урядового органу Великої Британії заснувати компанію та впровадити своє інноваційне ESG-рішення він розтопчав підготовку для переїзду разом з родиною до Великої Британії, який збігся з початком повномасштабного вторгнення рф в Україну. Маючи кредитні картки в АТ «Ощадбанк» та АТ «ОТП Банк» він чекав на зв`язок від Банків з метою вирішення питання щодо врегулювання проблем з кредитними зобов`язаннями. Представник АТ «ОТП Банк» вийшов на зв`язок, проте представник позивача не контактував з ним.

Зазначає, що суд не врахував форс-мажорні обставини, якими є запровадження по всій території України воєнного стану, на який припадає дата повернення кредиту.

Наголошує, що позивач не може нараховувати проценти за кредитом після закінчення строку кредитування, у такому разі мірою відповідальності є стаття 625 ЦК України, від якої згідно пункту 18 Перехідних положень ЦК України позичальник звільняється на період дії воєнного стану.

Звертає увагу на те, що позивачем було порушено обов`язок досудового врегулювання спору шляхом пред`явлення письмової вимоги про усунення порушень чи дострокового погашення та принцип добросовісної поведінки.

У відзиві на апеляційну скаргу представник АТ «Державний ощадний банк України» просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін.

Колегія суддів апеляційного суду, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України встановлено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно частин першої, другої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 374, статті 375 ЦПК України, за результатами розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

По справі встановлено, що 21 березня 2018 року між ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Головного управління по м. Києву та Київській області АТ «Ощадбанк», яке в подальшому перейменоване в АТ «Державний ощадний банк України», та ОСОБА_1 укладено Договір комплексного обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки) шляхом підписання заяви про приєднання № 435952011 до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки) (а. с. 5-7, т. 1).

За умовами укладеного між сторонами договору відповідачу було надано кредит у виді відновлювального кредитного ліміту у розмірі 250 000,00 грн, встановленого на поточний рахунок № НОМЕР_1 на умовах тарифного пакету «Мій комфорт», тарифів за користування платіжною карткою, та видано платіжну картку типу «Моя картка».

Строк користування кредитним лімітом встановлено 60 місяців та визначено фіксовану процентну ставку за кредитом у розмірі 35% річних. Процентна ставка за користування кредитними коштами протягом Грейс-періоду у випадку безготівкового розрахунку за товари та послуги з використанням платіжної картки складає 0,001 % річних.

Факт укладення між сторонами вказаного кредитного договору та користування відповідачем кредитними коштами апелянтом по суті не заперечується та підтверджується підписаним сторонами договором у форми заяви про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки) № 435952011 від 21.03.2018 із заявою на встановлення відновлювальної кредитної лінії (кредиту), а також довідкою про рух коштів на рахунку відповідача (а. с. 5-19, 146-161, 27-77, т. 1).

Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, спричинена поведінкою іншої особи.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору (частина друга статті 1056-1 ЦК України).

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Цивільне законодавство містить загальні умови виконання зобов`язання, що полягають у його виконанні належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (частина перша статті 526 ЦК України).

Якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін) (частина перша статті 530 ЦК України).

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

Статтею 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов`язання.

Згідно з частинами першою-третьою статті 12, частинами першою п`ятою, шостою статті 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У пункті 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц вказано, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно згаданий принцип не передбачає обов`язок суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.

Пріоритет у доказуванні надається не тому, хто надав більшу кількість доказів, а в першу чергу їх достовірності, допустимості та достатності для реалізації стандарту більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджувальної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим ніж протилежний (див. постанову Верховного Суду від 21 вересня 2022 року у справі № 645/5557/16-ц).

Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», згідно з якою підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.

Відповідно до пункту 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254 (яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин між сторонами), виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Аналогічна за змістом норма закріплена у пункті 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку в банках України, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75.

Виписка з рахунку особи, яка відповідає зазначеним вимогам та надана відповідно до вимог закону, є документом, який може бути доказом і який суду необхідно оцінити відповідно до вимог цивільного процесуального закону при перевірці доводів про реальне виконання кредитного договору.

Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 30 січня 2018 року у справі № 161/16891/15-ц, від 06 травня 2020 року у справі № 372/223/17, від 16 вересня 2020 року у справі № 200/5647/18, від 25 травня 2021 року у справі № 554/4300/16-ц, від 26 травня 2021 року у справі № 204/2972/20, від 13 жовтня 2021 року у справі № 209/3046/20, від 01 червня 2022 року у справі № 175/35/16-ц, від 02 жовтня 2024 року у справі № 761/24252/14-ц, від 15 січня 2025 року у справі № 753/16762/15-ц.

З наявних у справі доказів вбачається, що внаслідок неналежного виконання позичальником ОСОБА_1 свого зобов`язання з повернення кредиту та сплати процентів станом на 25.03.2024 утворилась заборгованість за кредитом у розмірі 244163,06 грн та заборгованість за процентами в сумі 24 002,92 грн, яка на час розгляду справи у суді відповідачем погашена не була.

Згідно наданого АТ «Ощадбанк» розрахунку заборгованості, проценти за спірним кредитом нараховувались відповідачу за період з 21.05.2018 по 24.11.2022 - у межах встановленого договором строку кредитування - 60 місяців з дати укладення договору 21.03.2018, що спростовує доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про відсутність у позивача права на заявлені проценти за кредитом.

Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

На суму простроченої заборгованості станом на 23.02.2022 позивачем нараховано 417,23 грн - 3% річних та 1 243,69 грн інфляційних втрат, що відповідає вимогам статті 625 ЦК України та пункту 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України, у редакції Закону № 2120-IX від 15.03.2022, згідно якого у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу.

Враховуючи наведене, суд першої інстанції обґрунтовано взяв до уваги наданий позивачем розрахунок заборгованості за кредитним договором та банківську виписку по рахунку ОСОБА_1 , які містять відомості про рух коштів за кредитним зобов`язанням відповідача й підтверджують наявну заборгованість та правильність проведених позивачем нарахувань за прострочення виконання грошового зобов`язання відповідачем.

Належне виконання ним своїх зобов`язань за спірним кредитним договором відповідач ОСОБА_1 суду не довів, а заперечення ним проти позову АТ «Ощадбанк» не ґрунтується на нормах матеріального права та фактичних обставинах справи.

Строк виконання зобов`язання позичальника за договором № 435952011 від 21.03.2018 настав 21.03.2023, з цим позовом про стягнення з відповідача заборгованості АТ «Ощадбанк» звернувся до суду 07.05.2024 - після закінчення строку кредитування, тому вимоги Закону України «Про споживче кредитування» щодо обов`язку кредитора в досудовому порядку повідомити письмово споживача про наявність заборгованості із зазначенням дій, необхідних для усунення порушення, та строку, протягом якого вони мають бути здійснені, на спірні правовідносини не поширюються, оскільки банк не вимагає дострокового повернення споживчого кредиту.

Доказів продовження строку кредитування за вказаним договором матеріали справи не містять.

Відповідно до частини першої статті 617 ЦК України, статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо).

Надзвичайними є ті обставини, настання яких не очікується сторонами при звичайному перебігу справ. Під надзвичайними можуть розумітися такі обставини, настання яких добросовісний та розумний учасник правовідносин не міг очікувати та передбачити при прояві ним достатнього ступеня обачливості.

Невідворотними є обставини, настанню яких учасник правовідносин не міг запобігти, а також не міг запобігти наслідкам таких обставин навіть за умови прояву належного ступеня обачливості та застосуванню розумних заходів із запобігання таким наслідкам. Ключовим є те, що непереборна сила робить неможливим виконання зобов`язання в принципі, незалежно від тих зусиль та матеріальних витрат, які сторона понесла чи могла понести, а не лише таким, що викликає складнощі, або є економічно невигідним.

Відповідачем по справі не доведено наявність форс-мажорних обставин, що об`єктивно вплинули на можливість виконання ним своїх зобов`язань за кредитом по договору № 435952011 від 21.03.2018. Само по собі введення на території України воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, згідно з Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року, затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, а також виїзд відповідача за межі України 24.02.2022 не свідчить про наявність обставин непереборної сили. Такі обставини потрібно доводити із дотриманням стандартів доказування, що відповідачем здійснено не було.

Даючи оцінку доводам апеляційної скарги ОСОБА_1 в частині дотримання норм процесуального права під час розгляду справи в суді першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Статтею 129 Конституції України визначено основні засади судочинства, однією з яких, згідно пункту 3 частини другої цієї статі, є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод всі судові процедури повинні бути справедливими.

Частиною другою статті 211 ЦПК України встановлено, що про місце, дату і час судового засідання суд повідомляє учасників справи.

Суд викликає учасників справи у судове засідання або для участі у вчиненні процесуальної дії, якщо визнає їх явку обов`язковою. Суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою.

Судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, - разом з копіями відповідних документів, надсилається до електронного кабінету відповідного учасника справи, а в разі його відсутності - разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення або кур`єром за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. У разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку (частини перша, друга, шоста, пункт 2 частини сьомої статті 128 ЦПК України).

Днем вручення судової повістки є: 1) день вручення судової повістки під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки до електронного кабінету особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси (частина восьма статті 128 ЦПК України).

Отже, за змістом наведених положень процесуального закону повернення судової повістки з відміткою поштового оператора про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси, вважається підтвердженням належного повідомлення учасника справи, а днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відповідної відмітки.

Як вбачається з матеріалів справи, судові повістки відповідачу ОСОБА_1 направлялись судом за зареєстрованим в установленому порядку місцем його проживання згідно відомостей з Єдиного державного демографічного реєстру (відповідь на запит суду № 581280 від 08.05.2024, № 659593 від 25.0.2024 (а. с. 89, 97, т. 1)), а саме: АДРЕСА_1 та були повернуті до суду із відміткою про відсутність відповідача за адресою місця проживання (а. с. 103, 117, 133-134, 138, 174, 184-185, т. 1).

Суд також направляв відповідачу ОСОБА_1 судові повістки про виклик у судові засідання по справі № 536/1221/24 через ЄСІТС, про що свідчать довідки про доставку електронного документу до електронного кабінету (а. с. 102, 116, 132, 143, 173, 180, 182, т. 1).

Отже, відповідач був належним чином обізнаний про судовий розгляд справи, у судове засідання 22.05.2025 він повторно не з`явився, надіславши до суду клопотання про відкладення справи розглядом у зв`язку з необхідністю ознайомлення з матеріалами справи в електронному суді, у задоволенні якого ухвалою Автозаводського районного суду м. Кременчука від 22 травня 2025 року було відмовлено, тому розгляд та вирішення по суті справи судом з ухваленням заочного рішення відповідає нормам процесуального права.

За правилами статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав: 1) неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання; 2) перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними; 3) виникнення технічних проблем, що унеможливлюють участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, крім випадків, коли відповідно до цього Кодексу судове засідання може відбутися без участі такої особи; 4) необхідність витребування нових доказів, у випадку коли учасник справи обґрунтував неможливість заявлення відповідного клопотання в межах підготовчого провадження; 5) якщо суд визнає потрібним, щоб сторона, яка подала заяву про розгляд справи за її відсутності, дала особисті пояснення. Викликати позивача або відповідача для особистих пояснень можна і тоді, коли в справі беруть участь їх представники.

У разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Таким чином, суд може розглянути ти вирішити справу за відсутності відповідача у разі його повторної неявки незалежно від причин, якщо наявних у справі матеріалів достатньо для ухвалення законного та обґрунтованого рішення.

Суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи (частина перша статті 280 ЦПК України).

Встановивши сукупність вказаних обставин та відсутність процесуальних перешкод для розгляду справи по суті, суд першої інстанції, відмовивши у задоволенні чергового клопотання відповідача про відкладення розгляду справи, ухвалив законне та обґрунтоване рішення, яке доводами апеляційної скарги не спростовується.

Заявляючи про порушення судом принципу змагальності сторін, відповідач жодних доказів на підтвердження своїх заперечень проти позову суду не надав ні під час розгляду справи в суді першій інстанції ні під час апеляційного перегляду оскаржуваного ним рішення суду, що є його процесуальним обов`язком.

За таких обставин колегія суддів не вбачає підстав для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції з наведених в апеляційній скарзі мотивів та залишає апеляційну скаргу відповідача без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, як ухваленого з додержанням норм матеріального та процесуального права.

У зв`язку з відмовою у задоволенні апеляційної скарги підстав для зміни розподілу судових витрат по справі апеляційним судом не вбачається.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення..

Заочне рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 22 травня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя С. Б. Бутенко

Судді Г. Л. Карпушин

О. І. Обідіна