Справа № 545/3920/25
Провадження № 2/545/2358/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.12.2025 року Полтавський районний суд Полтавської області в складі :

головуючого судді Путрі О.Г.,

при секретарі Литвинову В.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтава в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредит ту ю» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором, -

в с т а н о в и в :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредит ту ю» діючи через свого представника, звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором № 2022 від 23.04.2021 року у розмірі 198 977,12 гривень 12 коп. та судові витрати. 23.04.2021 року між ТОВ «Кредит ту ю» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 2022. При укладанні 23.04.2021 року кредитного договору сторонами було досягнуто згоди з усіх його істотних умов та визначено: валюту кредитування, суму кредиту, процентну ставку за користування ним і порядок повернення кредиту, відповідальність сторін за невиконання або неналежне виконання умов договору. Підписавши кредитний договір, відповідач засвідчив, що він погодився з його умовами. Зазначає, що в порушення ст. ст. 526, 530 ЦК України, вимог ЗУ «Про споживче кредитування», відповідач не виконує умови взятого на себе зобов`язання, не погашає кредит та не сплачує проценти за користування кредитом, а отже, відповідач є таким, що прострочив виконання грошового зобов`язання.

Ухвалою судді Полтавського районного суду Полтавської області від 26.09.2025 року відкрито провадження по даній цивільній справі та призначено справу до судового розгляду з повідомленням сторін про дату, час і місце судового засідання для розгляду справи по суті.

02.10.2025 року від представника відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому прохав відмовити у задоволенні позовних вимог, застосувати строки позовної давності. Вказав, що позивачем не надано належного обґрунтування заявлених позовних вимог, через неподання позивачем допустимих доказів та невизначеність наданими позивачем додатками розміру кредитного ліміту та заборгованості за тілом кредиту, за простроченим тілом кредиту, відсутня можливість вірно встановити дійсний розмір заборгованості перед позивачем за так званим кредитним договором. Стверджує, що договір про надання фінансового кредиту відповідачем не підписаний, сторони не погодили всі істотні його умови. Оспорюваний договір містить несправедливі умови, Також відсутні докази передачі позивачем відповідачу кредитних коштів (а.с. 43-46).

22.10.2025 року від представника позивача надійшла відповідь на відзив. Посилається на те, що відповідач не оспорювала вказаних положень договору, а відтак вони як результат домовленості сторін, є обов`язковими до виконання. Всі істотні умови кредитного договору, зокрема тип кредиту, процентна ставка, комісія за надання кредиту (у випадку її встановлення), строк дії кредиту, графік платежів за кредитним договором тощо встановлені не у Правилах надання кредитів чи Паспорті споживчого кредиту (за споживчими кредитами), а у кредитному договорі, який уклав відповідач шляхом особистого підписання кредитного договору. Зазначає, що зробивши часткові оплати з метою виконання умов кредитного договору, відповідач вчинив конклюдентні дії щодо визнання договору і, відповідно, щодо правомірності вимог позивача за кредитним договором. Документи на підтвердження суми заборгованості ґрунтуються на умовах кредитного договору та узгоджуються з матеріалами справи. Посилається на те, що відповідач, вважаючи, що умови договору є несправедливими, мала можливість згідно ч. 1 ст. 15 Закону України «Про захист прав споживачів» протягом 14 календарних днів з дня укладення кредитного договору відмовитися від нього без пояснення причин, у тому числі в разі отримання нею грошових коштів (а.с. 50-56).

Ухвалою суду від 23.10.2025 року здійснено перехід від розгляду справи в порядку спрощеного провадження до розгляду справи в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою судді від 25.11.2025 року підготовче судове засідання закрито та призначено справу до судового розгляду.

Сторони у судове засідання не з`явились.

Представник позивача звернувся з клопотанням про розгляд справи без його участі (а.с. 56).

Представник відповідача направив заяву про розгляд справи без його участі та без участі відповідача (а.с. 65).

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з розглядом судом справи за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом ст. ст.626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 ст.638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно з ч.1ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частинами 1, 2ст. 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.

Судом встановлено, що 23.04.2021 р. між ТОВ «Кредит ту ю» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 2022. Вказаний кредитний договір та паспорт споживчого кредиту підписано відповідачем особистим підписом (а.с.25,26), в підтвердження чого позивачем було надано їх оригінал (а.с. 36,37).

Згідно п. 1.1. кредитного договору № 2022 від 23.04.2021 року за цим Договором Кредитор зобов`язався надати Позичальникові грошові кошти в кредит у сумі 75 000,00 гривень 00 копійок на умовах строковості, зворотності, платності, а Позичальник зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та сплатити інші платежі передбачені Договором.

Загальний розмір кредиту за цим Договором складає 95 250,00 гривень 00 копійок, що включає суму зазначену в п. 1.1 цього Договору та суму Авансових процентів, що повинні бути сплачені за рахунок кредиту відповідно до п. 3.4 цього Договору.

Згідно п. 3.4. Кредитного договору сплата Авансових процентів, що нараховані за період вказаний в п. 1.3. цього Договору та складають 20 250,00 грн. здійснюється Позичальником авансом вдень отримання кредиту. Для сплати цих процентів на вказану суму Кредитор надає Позичальнику кредит. При цьому, з ціллю оплати зазначених процентів, Позичальник доручає Кредитору в момент такого надання утримати суму зазначених процентів з суми кредиту за вирахуванням суми зазначених Авансових процентів.

Тобто, п. 1.1 Кредитного договору сторони визначили, що загальний розмір кредиту за цим договором складає 95 250,00 грн, що включає суму визначену в п.1.1. цього договору 75 000,00 грн., яка перерахована на рахунок Відповідача та суму на покриття авансових процентів 20 250,00 грн, що повинні були сплачені за рахунок кредиту відповідно до п. 3.4 договору. Повернення відповідних сум було передбачено графіком платежів, передбаченим п. 1.5 Кредитного договору.

Як вбачається з платіжної інструкції №941645 від 23.04.2021 року, позивачем ТОВ «Кредит ту ю» на рахунок відповідача ОСОБА_1 перераховано кошти за кредитним договором № 2022 від 23.04.2021 року в розмірі 75000 грн (а.с. 17-зворот).

Між тим, умовами кредитного договору встановлено, що загальна вартість кредиту для Позичальника на дату укладення Договору становить 265 387,24 грн. (п. 5.6. Кредитного договору).

Пунктом 1.3 Кредитного договору визначено, що розмір процентної ставки за кредитом залежить від періоду її встановлення та складає: за перший день користування кредитом 27,00 % в день; з другого дня користування кредитом до кінця строку на який надається кредит 0,236 % в день. Тип процентної ставки - фіксована.

Відповідно до п. 1.4. Кредитного договору строк на який надавався кредит з моменту надання по терміни визначені в Графіку платежів, вказаному в п. 1.5 цього Договору, з кінцевим терміном повернення - 22.04.2024 року (включно).

Згідно довідки від 25.08.2025 року, складеної ТОВ «Кредит ту ю», станом на 25.08.2025 року заборгованість за кредитним договором № 2022 від 23.04.2021 року складає 198977,12 грн, а саме: 87699,16 грн за кредитом, 111277,96 грн за процентами (а.с. 10).

При подачі позовної заяви представником позивача долучено копію виписки по фінансовому кредитному договору № 2022 від 23.04.2021 року ( ОСОБА_1 ), яка також підтверджує розмір заборгованості. Окрім того, вбачається, що від відповідача за період 26.05.2021-31.01.2022 регулярно надходили платежі, з яких: 7 550,84 грн. сума погашення кредиту; 58 844,16 грн. сума погашення процентів; загальний розмір яких складає 66 395,00 грн., що не заперечується відповідачем. Розмір заборгованості нараховано в межах строку дії кредитного договору.

Як вбачається з погодженого сторонами графіку платежів (а.с. 25,36), який міститься в кредитному договорі № 2022 від 23.04.2021 року, загальна сума платежів за процентами повинна складати 170122,12 грн.

Відповідачем погашено проценти в розмірі 58 844,16 грн.

З огляду на викладене, розмір заборгованості відповідача за процентами за кредитним договором № 2022 від 23.04.2021 року становить 111277,96 грн (170122,12 грн-58 844,16 грн = 111277,96 грн).

Власного контррозрахунку відповідачем не надано.

Враховуючи викладене, позивач довів порушення відповідачем умов цього договору шляхом неналежного виконання обов`язку з повернення кредитних коштів та сплати процентів.

Щодо застосування строків позовної давності.

У відповідності до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Цивільним кодексом України визначено два види строків позовної давності: а) загальний; б) спеціальні.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Загальні строки позовної давності є абстрактними, поширюються на всі цивільні правовідносини, за винятком тих, щодо яких законом встановлений інший строк або які взагалі виведені з-під дії строків позовної давності.

Загальний строк позовної давності складає три роки і не залежить від суб`єктного складу правовідносин (стаття 257 ЦК України).

Спеціальна позовна давність визначена статтею 258 ЦК України.

Як свідчать матеріали справи, датою звернення позивача із даною заявою до суду є 03.04.2025 року. Кредитний договір №771716828 укладено 07.05.2021 року.

Проте, постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) установлено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин. Строк карантину неодноразово продовжувався.

Запроваджено обмежувальні заходи щодо протидії поширенню коронавірусу COVID-19, які безпосередньо впливають на виконання державою своєї соціальної, економічної, правозахисної функцій, введено певні обмеження прав та свобод людини і громадянина.

Законом України № 530-ІХ від 17 березня 2020 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» введення карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, віднесено до форс-мажорних обставин (частина друга статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати»).

Законом України від 30 березня 2020 року № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема, пунктом 12 натупного змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину».

У пункті 12 розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у редакції Закону України від 30 березня 2020 року № 540-IX перелічені всі статті цього Кодексу, які визначають строки позовної давності. І всі ці строки продовжено для всіх суб`єктів цивільних правовідносин на строк дії карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19).

Інститут позовної давності має на меті, зокрема, гарантувати правову визначеність, забезпечення захисту порушених прав, притягнення до відповідальності. Також він стимулює уповноважену особу до активних дій щодо реалізації належного їй права під загрозою його втрати, запобігає несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу.

Рівність і недискримінація є одними із основних принципів реалізації прав людини.

Виходячи із взаємозв`язку норм права, які були прийняті органом законодавчої влади в Україні під час дії карантину, введеного Урядом України у зв`язку із поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19), цілей, з метою яких ці норми впроваджені, а також з метою недопущення безпідставного звуження прав учасників цивільних правовідносин, колегія суддів дійшла висновку, що пункт 12 Перехідних і прикінцевих положень ЦК України щодо продовження під час карантину строків загальної і спеціальної позовної давності, передбачених статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, підлягає застосуванню і у тому випадку, коли тривалість строку позовної давності, визначена законом, була збільшена за домовленістю сторін на підставі статті 259 ЦК України.

Даний висновок узгоджується з правовою позицією викладеною у постанові Верховного Суду від 07 вересня 2022 року у справі №679/1136/21.

Крім того, Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ (далі Указ) в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року та діє до теперішнього часу.

Пунктом 19 «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України передбачено, що у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану.

Закон від 14 травня 2025 року №4434-IX «Про внесення зміни до розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України щодо поновлення перебігу позовної давності» передбачає виключення з Цивільного кодексу України пункту 19. Цей Закон набув чинності з 04 вересня 2025року.

Тобто з 04.09.2025 року було поновлено перебіг строку позовної давності.

Таким чином, з огляду на приписи статей 256, 257 ЦК України, на встановлений Кабінетом Міністрів України карантин з 12 березня 2020 року, на набрання чинності Законом України від 30 березня 2020 року №540-IX щодо продовження строків позовної давності на час дії карантину - 02 квітня 2020 року, на введений Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 воєнний стан з 24 лютого 2022 року, а також на встановлені судом обставини, а саме, дату звернення позивача із даною заявою до суду 02.09.2025 року та строк дії кредитного договору, трирічний строк позовної давності щодо вимог у даній справі заявником не пропущено.

Відтак, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача заборгованості, а тому позовні вимоги є законними, обґрунтованими та такими, які підлягають задоволенню повністю.

Відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь Позивача сплачена сума судового збору у розмірі 2422,40 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 12,13,81,141,259,263-265,352 ЦПК України , суд, -

в и р і ш и в :

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредит ту ю» (м.Київ, вул. Тимошенка Маршала, буд. 29-Б, корпус літера А, офіс 1114, ) заборгованість за Кредитним договором № 2022 від 23.04.2021 року у розмірі 198977 (сто дев`яносто вісім тисяч дев`ятсот сімдесят сім) гривень 12 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредит ту ю» судовий збір в сумі 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 коп.

Рішення може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з моменту проголошення, а учасниками, що не були присутні при його проголошенні у той же строк з моменту отримання копії рішення.

Суддя: О. Г. Путря