Провадження № 8/639/3/25 Справа № 639/6684/23
У х в а л а

"23" грудня 2025 р. м. Харків

Суддя Новобаварського районного суду м. Харкова Марченко В.В., розглянувши питання можливості прийняття до розгляду заяви відповідача ОСОБА_1 про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами по справі № 639/6684/23

позивач: Комунальне підприємство "Харківські теплові мережі" (адреса місцезнаходження: вул. Мефодіївська, 11, м. Харків).

відповідачі: ОСОБА_1 (адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ), ОСОБА_2 (адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ), ОСОБА_3 (адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ), ОСОБА_4 (адреса місця проживання: АДРЕСА_1 )

про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання,-

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 24.01.2024 року задоволено позовні вимоги Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання. Стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 на користь КП «Харківські теплові мережі» (р/ НОМЕР_1 у ХОУ АТ«Ощадбанк» м. Харкова, МФО 351823, ) заборгованість за надані послуги з теплопостачання за період з 01.04.2012 по 23.02.2022 в загальній сумі 47212,04 грн. Стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 на користь КП «Харківські теплові мережі» (р/ НОМЕР_1 у ХОУ АТ«Ощадбанк» м. Харкова, МФО 351823, ) інфляційні втрати в сумі 4167,26 грн. та 3% річних в сумі 806,83 грн.. Стягнуто в рівних частинах з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 на користь КП «Харківські теплові мережі» (р/р НОМЕР_2 у ХОУ АТ «Ощадбанк» м.Харкова, МФО 351823, ) сплачену суму судового збору у розмірі 2684 грн. по 671 грн. з кожного.

01 грудня 2025 відповідач ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про перегляд зазначеного судового рішення за нововиявленими обставинами.

Ухвалою Новобаварського районного суду м. Харкова від 08.12.2025 року заяву залишено без руху.

На виконання вимог ухвали суду ОСОБА_1 подано уточнену заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами по справі № 639/6684/23.

Уточнена заява на відповідає вимогам ЦПК України:

Як вбачається з заяви вона складена російською мовою.

Відповідно до частини першої статті 9 ЦПК України цивільне судочинство в судах провадиться державною мовою.

Частиною першою статті 10 Конституції України встановлено, що державною мовою в Україні є українська мова.

У рішенні Конституційного Суду України від 14 грудня 1999 року (справа № 10-рп/99) зазначено, що українська мова як державна є обов`язковим засобом спілкування на всій території України при здійсненні повноважень органами державної влади та органами місцевого самоврядування (мова актів, роботи, діловодства, документації тощо), а також в інших публічних сферах суспільного життя, які визначаються законом (частина п`ята статті 10 Конституції України).

Відповідно до частини четвертої статті 9 ЦПК України учасники судового процесу, які не володіють або недостатньо володіють державною мовою, мають право робити заяви, надавати пояснення, виступати в суді і заявляти клопотання рідною мовою або мовою, якою вони володіють, користуючись при цьому послугами перекладача, в порядку, встановленому цим Кодексом.

З огляду на зазначене, заява повинна бути викладена державною (українською) мовою.

Заявник не позбавлена права звернутися до перекладача з метою перекладу заяви у відповідність до вимог закону.

Така позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі Касаційного цивільного суду від 21 січня 2019 року по справі № 761/42431/17.

- п. 2 ч. 2 ст. 426 ЦПК України, а саме: в заяві не зазначено відомості про наявність або відсутність електронного кабінету в сторін по справі;

- п. 3 ч. 2 ст. 426 ЦПК України, а саме: в заяві не зазначено всіх учасників справи;

- п. 2, ч. 3 ст. 426 ЦПК України: ОСОБА_1 разом з уточненою заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами подано клопотання про звільнення від сплати судового збору в якому вона просить звільнити її від сплати судового збору при подачі заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, посилаючись на положення ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів».

Відповідно до ч. 1, ч. 3 ст. 136 ЦПК України, суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Як вбачається з матеріалів справи, при зверненні до суду із заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами відповідачем ОСОБА_1 судовий збір не сплачений.

При цьому посилання відповідача ОСОБА_1 на ті обставини, що вона має бути звільнена від сплати судового збору відповідно до положень ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» судом не можуть бути прийняті до уваги, виходячи з викладеного далі. Так, положеннями ст. 21 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що крім інших випадків порушень прав споживачів, які можуть бути встановлені та доведені виходячи з відповідних положень законодавства у сфері захисту прав споживачів, вважається, що для цілей застосування цього Закону та пов`язаного з ним законодавства про захист прав споживачів права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо:1) при реалізації продукції будь-яким чином порушується право споживача на свободу вибору продукції; 2) при реалізації продукції будь-яким чином порушується свобода волевиявлення споживача та/або висловлене ним волевиявлення; 3) при наданні послуги, від якої споживач не може відмовитись, а одержати може лише в одного виконавця, виконавець нав`язує такі умови одержання послуги, які ставлять споживача у нерівне становище порівняно з іншими споживачами та/або виконавцями, не надають споживачеві однакових гарантій відшкодування шкоди, завданої невиконанням (неналежним виконанням) сторонами умов договору; 4) порушується принцип рівності сторін договору, учасником якого є споживач; 5) будь-яким чином (крім випадків, передбачених законом) обмежується право споживача на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про відповідну продукцію; 6) споживачу реалізовано продукцію, яка є небезпечною, неналежної якості, фальсифікованою; 7) ціну продукції визначено неналежним чином; 8) документи, які підтверджують виконання договору, учасником якого є споживач, своєчасно не передано (надано) споживачу. Таким чином, Закон України «Про захист прав споживачів» чітко розмежовує, що від оплати судового збору звільняються споживачі позивачі і лише у поданих ними позовах, що стосуються порушення їхніх прав як споживачів. Отже, приписи ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» застосовуються у разі звернення до суду з позовом спрямованим на захист прав споживача, а не будь-якого позову пов`язаного з наданням тих чи інших послуг. Закон України «Про захист прав споживачів» регулює відносини споживача з підприємством, установою, організацією чи громадянином підприємцем, які виготовляють та продають товари, виконують роботи і надають послуги, незалежно від форм власності та організаційних форм підприємництва. Вказаний спеціальний закон регулює відносини між споживачами товарів (крім харчових продуктів, якщо інше прямо не встановлено цим законом), робіт і послуг та виробниками, продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг, встановлює права споживачів на придбання товарів (робіт, послуг) належної якості та безпечних для життя і здоров`я, а також визначає механізм захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів. Закон України «Про захист прав споживачів» надає визначення поняттю «послуга», яке закріплене у п. 17 ст. 1 цього закону, як діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб. Відповідно до п. 3, п. 18 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів», виконавець це суб`єкт господарювання, який виконує роботи або надає послуги; продавець суб`єкт господарювання, який згідно з договором реалізує споживачеві товари або пропонує їх до реалізації. Положеннями п. 22 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що споживач це фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Споживачем, права якого захищаються на підставі Закону України «Про захист прав споживачів», є лише громадянин (фізична особа), котрий придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити товари (роботи, послуги) для власних побутових потреб. У вказаному законі прописана процедура укладання договору, яка включає питання щодо надання інформації споживачеві один про одного та щодо умов договору; про надання послуг з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах, винагороди товариства, порядок розподілу товару, тощо. А у разі ненадання зазначеної інформації суб`єкт господарювання, який повинен її надати, несе відповідальність, встановлену ст.ст. 15 і 23 цього закону. Права особи як споживача охоплюються і мають місце на стадії придбання, замовлення, використання або реалізації наміру придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, а коли така продукція вже придбана, замовлена або використовується, то діють правила і норми відповідних договірних правовідносин. Із системного аналізу положень Закону України «Про захист прав споживачів» слідує, що для того, щоб особа була звільнена від сплати судового збору, недостатньо зазначити, що це є позов про захист прав споживачів, оскільки такий позов повинен містити предмет та обставини, які вказують на порушення прав заявника як споживача послуг. Тобто, предмет та підстави позову повинні вказувати на те, що такий позов пов`язаний з порушенням права споживача, із зазначенням такого права та способу захисту відповідно до положень, передбачених Законом України «Про захист прав споживачів». Крім того, після укладення договору між сторонами виникають інші правовідносини, які регулюються відповідними Законами (Цивільний кодекс України, Закон України «Про банки та банківську діяльність», Закон України «Про платіжні системи та переказ грошей в Україні»). Позовна заява про захист прав споживача повинна містити відомості про те, яке право споживача порушено; коли і в чому це виявилося; про способи захисту, які належить вжити суду; про розмір сум, щодо яких заявлено вимоги, з відповідними розрахунками і обґрунтуванням; про докази, що підтверджують позов. А тому позивач, вважаючи себе споживачем, при зверненні до суду зобов`язаний викласти зміст позовних вимог та обставини, якими він обґрунтовує вказані позовні вимоги у відповідності до норм Закону України «Про захист прав споживачів», зазначивши про те, яке право споживача порушено у відповідності до приписів ст. 21 Закону України «Про захист прав споживачів», таким чином надавши підтвердження того, що між сторонами існують правовідносини, які регулюються Законом України «Про захист прав споживачів». Однак у заяві ОСОБА_1 не зазначено яким чином порушуються її права як споживача. Тому судовий збір за подання заяви про перегляд судового рішення за ново виявленими обставинами у цій справі підлягає сплаті, а посилання відповідача ОСОБА_1 на положення ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» самі по собі не можуть вважатися достатньою підставою для звільнення його від сплати судового збору.

Таким чином, враховуючи конституційний принцип рівності сторін перед законом і судом та положення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з якими судові процедури повинні бути справедливі для всіх учасників процесу, суд приходить до висновку про відсутність передбачених законом підстав для задоволення клопотання про звільнення від сплати судового збору при подачі заяви про перегляд судового рішення за ново виявленими обставинами, а за таких обставин в задоволенні вказаного клопотання необхідно відмовити.

- п. 6 ч. 3 ст. 426 ЦПК України: до клопотання про поновлення строку на подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами не додано доказів неможливості подати заяву про перегляд за нововиявленими обставинами у строк передбачений ЦПК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 427 ЦПК України до заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 426 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що заяву подано без додержання вимог, викладених у ст. ст. 175, 177 ЦПК України, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Зазначена заява підлягає залишенню без руху, оскільки подана з порушенням ст. ст. 426 ЦПК України.

Недоліки уточненої заяви мають бути усунені шляхом направлення до Новобаварського районного суду м. Харкова уточненої заяви оформленої відповідно до вимог ст. 426 ЦПК України та оригінал квитанцій про сплату судового збору у належному розмірі або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Керуючись ст. ст. 185, 423-429 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

У задоволені клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору - відмовити.

Уточнену заяву ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 24.01.2024 року по справі № 639/684/23 за позовом Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання - залишити без руху.

Недоліки поданої заяви мають бути усунуті протягом 5 днів з дня отримання копії ухвали.

Роз`яснити, що у разі не усунення зазначених недоліків заяви, відповідно до ст. 185 ЦПК України заява буде визнана неподаною та повернута заявнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає

Суддя: В. В. Марченко