ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/2296/25Головуючий по 1 інстанції
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2025 року м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів цивільної палати:

суддя-доповідачФетісова Т.Л.
суддіВасиленко Л.І., Сіренко Ю.В.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційні скарги позивача та представника відповідача на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаської області від 28.10.2025 (повний текст складено 19.11.2025, суддя в суді першої інстанції Позарецька С.М.) у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и в :

у серпні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з указаним позовом, яким просив стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду в розмірі 50 000,00 грн.

В обґрунтування позову вказано на те, що він проходив службу в органах внутрішніх справ України, та з 04.01.2000 був звільнений з органів внутрішніх справ України за вислугу років. ГУ ПФУ в Черкаській області йому призначено пенсію відповідно до вимог Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» від 09.04.1992 №2262-ХІІ, за вислугу років. Крім того, вказує, що він є пенсіонером органів внутрішніх справ України, перебуває на обліку у відповідача, там же знаходиться і його пенсійна справа.

Відповідно до його заяви Державною Установою «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Черкаській області» було виготовлено та направлено до відповідача довідку про розмір грошового убезпечення позивача від 06.02.2023 №33/44/1-У-3364/08-1637 за листопад 2019 року, згідно з постановою КМУ від 11.11.2015 №988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» за прирівняною посадою поліцейського.

14.03.2023 він звернувся із заявою до відповідача про перерахунок його пенсії відповідно до вказаної вище довідки, натомість відповідач, розглянувши його заяву, 23.03.2023 прийняв рішення про відмову у перерахунку пенсії.

Вважаючи такі дії відповідача протиправними, він звернувся до суду для захисту своїх прав. Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 02.05.2023 у справі №580/2247/23 позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено повністю, визнано протиправним та скасовано рішення відповідача про відмову в перерахунку його пенсії та зобов`язано відповідача здійснити йому з 02.01.2023 перерахунок та виплату пенсії, відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» №2262-ХІІ від 09.04.1992, на підставі довідки ДУТМО №33/44/1-У-3364/08-1637 від 06.02.2023, з урахуванням раніше виплачених сум.

Крім того, здійснивши перерахунок його пенсії відповідно до рішення суду по справі №580/2247/23, відповідач протиправно припинив нарахування та виплату з 01.08.2023 щомісячної доплати у розмірі 2 000,00 грн., передбаченої постановою КМУ №713 від 14.07.2021 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб», яка ним до цього виплачувалась. В зв`язку з чим, він звернувся до відповідача із заявою №42 від 01.08.2023 про виплату йому щомісячної доплати до пенсії, яка передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 №713 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб». Відповідач 09.08.2023 прийняв рішення, яким відмовив йому в нарахуванні та виплаті вказаної доплати до пенсії через відсутність підстав для перерахунку пенсії.

Вважаючи такі дії відповідача протиправними ОСОБА_1 звернувся до суду за захистом своїх прав. Рішенням Черкаського окружного суду по справі №580/7842/23 від 27.09.2023 його позов задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано рішення відповідача від 09.08.2023 про відмову в нарахуванні та виплаті йому з 01.08.2023 щомісячної доплати до пенсії у розмірі 2 000,00 грн. відповідно до постанови КМУ від 14.07.2021 №713 та зобов`язано відповідача здійснити з 01.12.2024 нарахування та виплату йому відповідної щомісячної доплати до пенсії згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 №713 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб», з урахуванням вже виплачених сум.

Крім того, при формуванні довідки від 06.02.2023 №33/44/1-У-3364/08-1637 про розмір його грошового забезпечення ДУ ТМО було внесено недостовірні дані, а тому згідно з рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 05.01.2024 у справі №580/5624/23 визнано дії ДУ ТМО протиправними та зобов`язано скласти і направити відповідачу оновлену довідку про його грошове забезпечення. Також, він особисто звернувся із заявою до відповідача про перерахунок пенсії на підставі оновленої довідки ДУ ТМО №33/44/1-У-3945-1637-У від 16.07.2024.

02.08.2024 відповідач знову прийняв рішення про відмову в перерахунку його пенсії, що спонукало чергове звернення позивача до суду для захисту своїх прав. До того ж, акцентує увагу суду на тому, що він уже звертався до позивача з того самого предмету та з тих самих підстав і також отримав офіційне рішення відповідача про відмову в перерахунку пенсії, яке в судовому порядку було скасоване і визнане протиправним (справа №580/2247/23). Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 01.10.2024 у справі №580/8724/24, рішення відповідача про відмову перерахунку його пенсії від 02.08.2024 визнано протиправним та скасовано.

Рішення відповідача про відмову в перерахунку його пенсії з тих самих підстав та з того самого предмету не потребує доведення очевидних ознак протиправності. Відповідач, будучи суб`єктом владних повноважень, протиправно використовуючи ці повноваження, діючи свавільно, не беручи до уваги і ігноруючи попереднє рішення суду по справі №580/2247/23, скоює повторно очевидне правопорушення, свавільно втручаючись у його право власності, чим грубо порушує його права на отримання належної пенсії.

Системні протиправні дії відповідача по відношенню до нього, в черговий раз, призводять до страждань, відчуття приниження, яких він зазнав внаслідок цих протиправних дій. Ця очевидна протиправність відповідача викликала у нього негативні переживання, стан постійної нескінченної психоемоційної напруги, важкість виконання повсякденних обов`язків по догляду за хворою дружиною, знижений і нестійкий настрій, нервозність, дратівливість, порушення сну, хвилювання за майбутній стан здоров`я, він є особою з інвалідністю 2-ї групи. Його нестабільний психоемоційний стан негативно впливає на перебіг хвороби онкохворої дружини, що додатково впливає на його страждання, завдаючи йому моральної шкоди. Але не дивлячись на рішення суду про визнання дій відповідача протиправними, ним здійснений перерахунок його пенсії по справі №580/8724/24 знову без врахування щомісячної доплати до пенсії у розмірі 2 000,00 грн. відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №713 від 14.07.2021.

Таке свавільне ставлення відповідача до нього, до норм закону, рішень суду з того самого предмету та з тих самих підстав, яким в судовому порядку, його дії визнано протиправними, він вважає знущанням над ним. Відповідач, використовуючи свої владні повноваження, увірувавши в свою безкарність, грубо порушуючи його конституційні права, системно протягом тривалого часу наносить йому матеріальну та нематеріальну шкоду, еквівалент якої важко і боляче оцінити. Таке принизливе ставлення до людини, пенсіонера, ветерана ОВС не припустиме для відповідача, наділеного державою владними повноваженнями, який існує за рахунок коштів платників податків, що в свою чергу призвело до душевних страждань, психоемоційних розладів, напружених стосунків в сім`ї, втрату віри в справедливість, упевненість в майбутньому, недовіру до інститутів влади, тому що відповідач своїми діями компроментує саму ідею соціальної цінності, закладеної в статті 3 Основного закону України. Наголошує, що аналогічне рішення відповідача з того самого предмету та з тих самих підстав скасовувалось і визнавалось в судовому порядку протиправним по справі №580/7842/23 від 27.09.2023.

Вчергове, він звернувся до суду для захисту своїх прав. Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 06.02.2025 у справі №580/115/25, рішення відповідача про відмову в перерахунку його пенсії від 29.11.2024 визнано протиправним та скасовано. Наголошує та звертає увагу суду на те, що відповідач, будучи суб`єкт владних повноважень, системно, протягом строку з 02.01.2023 по 31.03 2025, здійснює протиправні дії по відношенню до нього, ігноруючи норми Конституції та чинною законодавства України, судові рішення та судову практику з даних питань, завдаючи йому моральної та матеріальної шкоди.

Позивач акцентує увагу суду на тому, що встановлюючи розмір відшкодування моральної шкоди, слід керуватися не лише тими критеріями, які обумовлюють суб`єктивне сприйняття потерпілого (почуття, емоції), але й тими, які характеризують її зовнішній прояв порушення звичайного для нього способу життя в зв`язку з протиправними діями відповідача, адже шкода йому була заподіяна саме прийняттям системних, довготривалих протиправних рішень суб`єкта владних повноважень про відмову в проведенні перерахунку та виплаті пенсії, що негативно вплинуло на його здоров`я, призвело до фізичних страждань та негативних переживань і напружених очікувань, стану постійної напруги, важкості виконання повсякденних обов`язків, зниження та нестійкого настрою, нервозності, дратівливості, порушення сну, гіпертонічних кризів і інших граничних станін здоров`я, він є людиною похилого віку, має 2-гу групу інвалідності, постійно потребує реабілітації, хвороба пов`язана з проходженням служби в ОВС. При цьому, розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш, аніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен призводити до її необґрунтованого збагачення. Тому з урахуванням фактичних обставин справи, беручи до уваги, що він мав законні сподівання на перерахунок та отримання пенсії у передбаченому законом розмірі, не отримання якої об`єктивно призвело до порушення нормальних життєвих зв`язків, отримання пенсії в меншому розмірі, в зв`язку з чим він, з урахуванням принципу розумності та справедливості, а також принципу пропорційності, вважає, що внаслідок прийняття відповідачем системних, багатократних протиправних рішень щодо відмови в перерахунку пенсії, які скасовувались в судовому порядку та визнавались протиправними, йому завдано моральної шкоди, яку ним оцінено в розмірі 50 000, 00 грн. в результаті прийняття відповідачем протиправних рішень йому завдана і матеріальна шкода, заборгованість по доплаті пенсії, нарахованої на виконання рішення суду від 01.10.2024 по справі №580/8724/24 за період з 02.01.2023 по 30.11.2024 в загальному розмірі 41 121, 13 грн., а також заборгованість по доплаті пенсії, нарахованої на виконання рішення суду від 06.02.2025 по справі №580/115/25 за період з 01.12.2024 по 31.03.2025 в загальному розмірі 8 000,00 грн.

Обґрунтовуючи розмір моральної шкоди в сумі 50 000, 00 грн. позивач вказує, що на його неодноразові законні звернення щодо перерахунку його пенсії, відповідач приймав протиправні рішення про відмову в такому перерахунку, тим самим змушуючи його, для захисту своїх прав, звертатись до суду. В судовому порядку всі ці рішення скасовувались і визнавались протиправними. Своїми системними, довготривалими, протиправними діями відповідач спричинив йому страждання і приниження, викликав біль, муки, тривогу, страх, занепокоєння, стрес, розчарування, відчуття несправедливості, тривалу невизначеність, постійне психоемоційне напруження, яке постійно переростало в перераховані вище негативні явища, негативно вплинуло на його здоров`я, призвело до фізичних страждань та негативних переживань і напружених очікувань, стану постійної напруги, важкості виконання повсякденних обов`язків, зниження та нестійкого настрою, нервозності, дратівливості, порушення сну, гіпертонічних кризів і інших граничних станін здоров`я, він є людиною похилого віку, має 2-гу групу інвалідності, постійно потребує реабілітації, хвороба пов`язана з проходженням служби в ОВС.

Такі явні порушення його прав, протиправні рішення, погане поводження з ним з боку відповідача, наділеного владними повноваженнями, стали результатом нанесеної йому моральної та матеріальної шкоди.

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 28.10.2025 позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області в рахунок відшкодування моральної шкоди 1 500,00 грн. У іншій частині позовні вимоги залишено без задоволення.

Суд вказав, що дослідженими доказами у розумінні ст.ст.76-82 ЦПК України, встановлено, що діями/бездіяльністю ГУ ПФУ в Черкаській області позивачу було завдано моральної шкоди, яка і підлягає відшкодуванню з урахуванням практики ЄСПЛ та Верховного Суду, принципів розумності, виваженості та справедливості.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, представник відповідача подав через систему «Електронний суд» 27.11.2025 апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на те, що рішення суду винесено з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, порушенням норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовної заяви.

В обґрунтування вказано на те, що судом першої інстанції проігноровано те, що позивачем не надано жодних доказів на підтвердження причинно-наслідкового зв`язку між стверджуваними душевними та психологічними стражданнями і протиправними діями відповідача, а отже підстави для відшкодування позивачу моральної шкоди відсутні. При цьому скаржник наголошує, що саме по собі існування рішення в адміністративній справі, де відповідачем є ГУ ПФУ, винесене на користь позивача, не є безумовним підтвердженням завдання позивачу моральної шкоди.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, позивач також подав 09.12.2025 апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на те, що рішення суду винесено з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, порушенням норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та прийняти нове, яким: визнати протиправними дії та бездіяльність ГУ ПФУ в Черкаській області та збільшити суму моральної шкоди до 150 000,00 грн., яку стягнути на його користь з ГУ ПФУ в Черкаській області.

В обґрунтування вказано на те, що суд порушив вимоги процесуального закону щодо належного повідомлення учасника справи про дату, час та місце судового засідання, оскільки нову дату судового засідання було доведено до позивача не процесуальною ухвалою суду, а шляхом надсилання повідомлення у додатку Viber, що не передбачено ЦПК України як форма офіційного судового виклику.

Крім того, відповідач подав відзив на позовну заяву з порушенням строку, встановленого ЦПК України та строком установленим судом ухвалою від 02.09.2025 року, а суд першої інстанції не розглянув це клопотання та не постановив ухвалу, передбачену ст.126 та ст.260 ЦПК України.

Скаржник звертає увагу, що суд першої інстанції не дослідив та не надав оцінки наданим ним документам, також суд направив відповідачу копію оскаржуваного рішення раніше ніж позивачу, що, на його думку, свідчить про упередженість суду.

Крім того, в апеляційній скарзі вказується на те, що дії відповідача є протиправними, оскільки він безпідставно відмовився від виконання свого прямого обов`язку розглянути довідку ДУ ТМО по суті та надати їй юридичну оцінку. Приймаючи незаконні та невірні довідки без будь-якого аналізу, відповідач фактично допустив масову недбалість в перерахунку пенсій, що торкнулась значної кількості пенсіонерів ОВС. Отже дії відповідача мають широкий суспільний резонанс і впливають на права значної кількості громадян, оскільки допущені порушення носять системний характер і підтверджують відсутність належного контролю з боку органу пенсійного забезпечення при обробці ключових документів, які визначають розмір пенсії. Саме тому апеляційний суд повинен оцінити не лише порушення прав позивача, а й масштабну неправомірність дій відповідача, яка виявилась у прийнятті неправдивих, недійсних та відкликаних довідок без жодної перевірки, що робить рішення суду першої інстанції незаконним та необґрунтованим.

На переконання скаржника суд першої інстанції неправильно застосував критерії оцінки моральної шкоди та не врахував об`єктивні обставини, які значно підсилювали інтенсивність моральних страждань позивача. З урахуванням встановлених фактичних обставин та їхнього впливу на психоемоційний стан позивача, заявлений у першій інстанції розмір моральної шкоди підлягає збільшенню до 150 000 грн, що відповідає вимогам справедливості, сутності порушення та практиці Верховного Суду, оскільки характер порушень з боку відповідача має підвищену суспільну небезпеку через здійснення активних протиправних дій протягом тривалого часу.

Також у прохальній частині апеляційної скарги ОСОБА_1 , крім іншого, просив витребувати у Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області належним чином завірені копії довідок про грошове забезпечення інших осіб- пенсіонерів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 з метою підтвердження системності та масовості порушень, пов`язаних із неправильним прирівнюванням посад ДУ ТМО під час складання довідок, та для всебічного і повного з`ясування обставин справи.

Скаржник просив не брати до уваги апеляційну скаргу ГУ ПФУ в Черкаській області, оскільки вона не відповідає критеріям належності та допустимості доказів, визначених ст. 76-79 ЦПК, не спростовує жодного мого доказу, а тому не може бути врахована судом при апеляційному перегляді справи.

12.12.2025 до апеляційного суду надійшла заява ОСОБА_1 , якою він просив розглянути як самостійне процесуальне клопотання вимогу про витребування доказів, викладену у прохальній частині апеляційної скарги та вирішити зазначене клопотання шляхом постановлення відповідної ухвали.

Стосовно вказаного клопотання позивача, викладеного ним в апеляційній скарзі та окремим клопотанням просив апеляційний суд витребувати у відповідача докази - належним чином завірені копії довідок про грошове забезпечення пенсіонерів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 з метою підтвердження системності та масовості порушень, пов`язаних із неправильним прирівнюванням посад ДУ ТМО під час складання довідок, та для всебічного і повного з`ясування обставин справи, колегія суддів приходить до висновку про те , що дане клопотання не підлягає до задоволення, оскільки відповідно до ч.3 ст.367 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього, відповідно і питання про витребування вказаних доказів судом апеляційної інстанції вирішується в такому ж порядку.

Більш того, позивач ставить у клопотанні перед судом питання про витребування інформації стосовно інших громадян, які не є учасниками даної справи, вказана інформація є особистою та її з`ясування не входить до предмету доказування по даній справі.

За правилами ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, предметом позову є стягнення заборгованості у сумі меншій тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. За таких обставин апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч.13 ст.7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до положень ч.ч.1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та обговоривши наявні докази по справі, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах вимог та доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.

При розгляді справи встановлено, що позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Черкаській області та отримує пенсію у відповідності до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» №2262-ХІІ від 09.04.1992.

Копією довідки до акту огляду МСЕК серії10ААА №253246 підтверджується, що позивачу 08.11.2010 встановлена 2-га група інвалідності.

04.01.2000 позивачу призначена пенсія за вислугу років, відповідно до Закону України від 09.04.1992 №2262-ХІІ Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, яку він отримував до 29.12.2010, після чого перейшов на пенсію відповідно до Закону України «Про державну службу».

02.01.2023 позивач звернувся заявою про перехід на пенсію за вислугу років, відповідно до Закону України від 09.04.1992 №2262-ХІІ Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб.

Згідно з протоколом від 17.01.2023 в пенсійні справі N/A-7258 (МВС) позивачу з 02.01.2023 призначена пенсія за вислугу років.

14.03.2023 позивач звернувся із заявою до відповідача, в якій просив перерахувати його пенсію відповідно до довідки від 06.02.2023 №33/44/1-У-3364/08-1637.

Відповідач розглянув заяву позивача та прийняв рішення від 23.03.2023 про відмову у перерахунку пенсії позивачу.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 02.05.2023 у справі №580/2247/23 визнано протиправним і скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області від 23.03.2023 про відмову у перерахунку пенсії ОСОБА_1 . Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області перерахувати з 02.01.2023 пенсію ОСОБА_1 на підставі довідки Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Черкаській області» від 06.02.2023 №33/44/1-У-3364/08-1637 з урахуванням усіх щомісячних видів грошового забезпечення відповідно до Закону України від 09.04.1992 №2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та виплатити пенсію з урахуванням раніше виплачених сум. Дане судове рішення набрало законної сили 06.06.2023.

На виконання рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 02.05.2023 у справі №580/2247/23 відповідач провів перерахунок пенсії позивача, відповідно до ст.63 Закону України №2262-XII від 09.04.1992 Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб та після проведення перерахунку пенсії припинив виплату доплати до пенсії згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 №713 Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб.

Позивач звернувся до відповідача із заявою про виплату йому щомісячної доплати до пенсії згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 №713 Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб.

09.08.2023 відповідач відмовив позивачу в нарахуванні та виплаті вказаної доплати до пенсії, оскільки розмір пенсії позивача після перерахунку збільшився більш ніж на 2 000,00 грн., тому підстав для здійснення доплати до пенсії відповідно до положень постанови Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 №713 Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб відсутні.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 27.09.2023 у справі №580/7842/23 визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області від 09.08.2023 про відмову поновити нарахування та виплату ОСОБА_1 з 01.08.2023 щомісячної доплати до пенсії у розмірі 2 000,00 грн. відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 №713 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб». Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області поновити з 01.08.2023 нарахування та виплату ОСОБА_1 щомісячну доплату до пенсії у розмірі 2 000, 00 грн. відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 №713 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб», з урахуванням вже виплачених сум. Дане судове рішення набрало законної сили 28.10.2023.

На виконання рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 05.01.2024 у справі №580/5624/23 Державна установа Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Черкаській області видала довідку про розмір грошового забезпечення позивача за листопад 2019 року №33/44/1-У-3945-1637-У від 16.07.2024.

Позивач звернувся до Головного управління із заявою щодо проведення перерахунку пенсії із грошового забезпечення згідно з довідкою Державної установи Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Черкаській області від 16.07.2024 №33/44/1-У-3945-1637-У про розмір грошового забезпечення.

02.08.2024 відповідач прийняв рішення про відмову у перерахунку пенсії позивачеві, оскільки нормативно-правових актів щодо умов та порядку проведення перерахунку пенсії, а також визначення складових грошового забезпечення, за якими має проводитися перерахунок пенсій, призначених згідно із Законом №2262-ХІІ, після дати набрання рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 14.05.2019 у справі №826/12704/18 законної сили Кабінет Міністрів України не приймав, повідомлення від ПФУ про наявність підстав для проведення перерахунку пенсій та необхідність підготовки списків осіб, пенсії яких підлягають перерахунку, не надходило.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 01.10.2024 у справі №580/8724/24 визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області від 02.08.2024 про відмову у перерахунку пенсії ОСОБА_1 . Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області здійснити ОСОБА_1 з 02 січня 2023 року перерахунок та виплату пенсії, відповідно до Закону УкраїниПро пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб №2262-ХІІ від 09квітня 1992року на підставі довідки Державної установи Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Черкаській області від 16.07.2024 №33/44/1-У-3945-1637-У, з урахуванням усіх щомісячних видів грошового забезпечення. Дане судове рішення набрало законної сили 01.11.2024.

На виконання рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 01.10.2024 у справі №580/8724/24 відповідач здійснив перерахунок пенсії позивача з 02.01.2023 із грошового забезпечення за прирівняною посадою поліцейського, на підставі довідки Державної установи Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Черкаській області від 16.07.2024 №33/44/1-У-3945-1637-У.

Позивач звернувся до Головного управління із заявою, в якій просив здійснити перерахунок пенсії згідно з постановою Кабінету Міністрів України Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб №713 від 14.07.2021.

29.11.2024 відповідач прийняв рішення про відмову у перерахунку пенсії позивачу, в якому зазначив, що на виконання рішення суду від 01.10.2024 у справі №580/8724/24 проведено перерахунок пенсії з 02.01.2023, однак, оскільки основний розмір пенсії згідно із зазначеним перерахунком збільшився більше як на 2 000,00 грн., права на доплату відповідно до Постанови №713 у позивача немає.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 06.02.2025 у справі №580/115/25 визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області від 29.11.2024 про відмову у перерахунку пенсії ОСОБА_1 . Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області поновити ОСОБА_1 з 01.12.2024 нарахування та виплату щомісячної доплати у розмірі 2 000,00 грн. до пенсії відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 №713 Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб. Дане судове рішення набрало законної сили 11.03.2025.

Позивач у справі стверджує про те, що внаслідок порушення його прав, протиправних рішень, погане поводження з ним з боку відповідача, наділеного владними повноваженнями, стали результатом нанесеної йому моральної та матеріальної шкоди, що обумовило звернення з цим позовом до суду.

Такими є фактичні обставини у справі. Правовідносини, наявні між сторонами на їх підставі, мають таке правове регулювання.

Згідно зі статтею 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до частин першої та другої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Стаття 23 ЦК України передбачає право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, яка полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду передбачені статтею 1167 ЦК України, відповідно до якої шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Статті 1173, 1174 ЦК України є спеціальними і передбачають певні особливості відповідальності за шкоду, завдану органами державної влади чи місцевого самоврядування та їх посадовими особами, які є відмінними від загальних підстав деліктної відповідальності.

Шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів (частина перша статті 1173 ЦК України).

Шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи (частина перша статті 1174 ЦК України).

Наведеними правовими нормами передбачено, що для покладення відповідальності за дії посадових осіб та органів державної влади чи місцевого самоврядування наявність їх вини не є обов`язковою. Проте цими приписами встановлена обов`язковість інших трьох елементів складу цивільного правопорушення, встановлення яких є необхідним для покладення відповідальності за завдану шкоду на державу, Автономну Республіку Крим або орган місцевого самоврядування, про що Велика Палата Верховного Суду деталізує далі.

Усталеним є підхід, за якого для покладення відповідальності на державу за дії (бездіяльність) посадових осіб органів державної влади у виді відшкодування шкоди має бути встановлено наявність одночасно трьох умов: неправомірність (протиправність) дії посадових або службових осіб державного органу; шкода; причинно-наслідковий зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою. Тягар доведення наявності цих умов покладається на позивача, який звертається з позовом про відшкодування шкоди на підставі статей 1173, 1174 ЦК України (див. близькі за змістом висновки у пункті 8.49.5постанови Великої Палати Верховного Суду від 01.03.2023 у справі № 925/556/21).

У пункті 32 постанови Великої Палати Верховного Суду від 03.09.2019 у справі № 916/1423/17 вказано, що, застосовуючи статті 1173, 1174 ЦК України, суд має встановити: по-перше, невідповідність рішення, дії чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування чи відповідно їх посадової або службової особи вимогам закону чи іншого нормативного акта; по-друге, факт заподіяння цим рішенням, дією чи бездіяльністю шкоди фізичній або юридичній особі. За наявності цих умов є підстави покласти цивільну відповідальність за завдану шкоду саме на державу, Автономну Республіку Крим або орган місцевого самоврядування.

Отже, для покладення відповідальності на державу за дії (бездіяльність) посадових осіб органів державної влади у виді відшкодування шкоди обов`язковою є сукупність трьох умов: дії органу (посадових або службових осіб) повинні мати протиправний характер, шкода та причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою. Вина посадових осіб органів державної влади не є обов`язковою.

Тягар доведення наявності зазначених трьох умов покладається на позивача, який звернувся до суду з позовом про відшкодування шкоди.

Такі правові висновки відображено у постанові ВП ВС від 22.01.2025 у справі №335/6977/22.

За обставин цієї справи позивачу відповідачем завдано моральної шкоди, яка полягає у завданні йому душевних страждань, внаслідок не проведення перерахунку та не виплати у повному розмірі пенсії/доплати до пенсії, яка є джерелом для його існування, враховуючи норми чинного законодавства, що встановлено судовими рішеннями від 02.05.2023 у справі №580/2247/23, від 27.09.2023 у справі №580/7842/23, від 01.10.2024 у справі №580/8724/24, від 06.02.2025 у справі №580/115/25, які набрали законної сили.

Позивач був змушений докладати додаткових зусиль для відновлення своїх порушених прав шляхом неодноразового звернення до суду, що спричинило йому певні моральні страждання.

Зазначене свідчить, що між наявною у позивача моральною шкодою та протиправними діями відповідача наявний причинно-наслідковий зв`язок, який полягає у тому, що внаслідок не проведення перерахунку та вчасної не виплати пенсії у повному розмірі така особа зазнала страждань від свавільного порушення її прав.

Отже аргументи апеляційної скарги відповідача про те, що позивач не довів наявність причинно-наслідкового зв`язку між заподіяною йому моральною шкодою та діями скаржника є необґрунтованими та мають бути залишені без задоволення.

Відповідно до положень ст.ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що позовні вимоги позивача у даному випадку є обґрунтованими у зв`язку з чим визначив розмір грошового відшкодування моральної шкоди, який складає 1 500,00 грн. з посиланням на те, що за результатами розгляду справи не знайшли свого підтвердження доводи позивача про те, що погіршився стан його здоров`я саме через дії органів пенсійного фонду при нарахуванні (перерахунку) та виплаті пенсії. Також суд вірно вказав, що друга група інвалідності позивачу була встановлена ще 09.11.2010 причиною інвалідності зазначено захворювання, пов`язане з проходженням служби в ОВС, тобто до постановлення рішень Черкаського окружного адміністративного суду.

При цьому, сума в розмірі 1 500 грн. відповідає засадам розумності та справедливості, при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди.

Апеляційний суд не може погодитися з аргументами позивача ОСОБА_1 про порушення вимог процесуального закону щодо неналежного повідомлення позивача без постановлення ухвали суду про призначення нового судового засідання не процесуальною ухвалою, а повідомленням, зокрема, у застосунку Viber, адже позивач був належним чином повідомлений про призначення розгляду справи на 28.10.2025 на 11 годину, що він особисто засвідчив своєю заявою, адресованою суду 15.10.2025 (т.1 а.с.141).

Крім того, доводи апеляційної скарги позивача, що судом не вирішено питання прийняття відзиву відповідача на позов, поданий з порушенням строку, а також те, що судом не досліджено долучені ним докази, не відповідають дійсності, оскільки спростовуються протоколом судового засідання від 28.10.2025 (т.1 а.с.143 зв.)

Крім того, відповідно до ч.6 ст.367 ЦПК України в суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції, у зв`язку з чим не підлягають розгляду позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання протиправними дій та бездіяльності ГУ ПФУ в Черкаській області. Так, до завершення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову, подавши відповідну письмову заяву. Якщо справа розглядається за спрощеною процедурою, таку зміну можна зробити не пізніше ніж за п`ять днів до першого судового засідання. Оскільки предмет позову кореспондує зі способами захисту права, які визначені, зокрема, ст. 16 ЦК України, то зміна предмета позову означає зміну самої вимоги позивача, тобто вибір іншого способу захисту свого права відмінного від того, що був зазначений спочатку.

Згідно з п.2 ч.2 ст.49 ЦПК України позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, питання про збільшення розміру відшкодування моральної шкоди позивач у справі заявив лише в апеляційній скарзі, дана вимога не була предметом розгляду суду першої інстанції. Отже така вимога не може прийматися судом апеляційної інстанції, у тому числі і з підстав, передбачених ч.6 ст.367 ЦПК України.

Доводи апеляційної скарги позивача про порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права не знайшли свого підтвердження, тому мають бути залишені без задоволення.

Згідно ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Отже рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 28.10.2025 у цій справі слід залишити без змін, а апеляційні скарги обох сторін у даній справі без задоволення.

На підставі ст. 141 ЦПК України судові витрати по сплаті судового збору за розгляд справи в апеляційному суді відповідачу у зв`язку з відмовою у задоволенні апеляційної скарги не відшкодовувати; судові витрати за розгляд апеляційної скарги позивача віднести за рахунок держави, оскільки позивача звільнено від сплати судового збору згідно приписів п.5 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір» як особи з інвалідністю 2 групи.

Керуючись ст. ст. 141, 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

у х в а л и в :

клопотання ОСОБА_1 про витребування доказів залишити без задоволення.

Апеляційні скарги обох сторін у справі відхилити.

Рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 28.10.2025у даній цивільній справі залишити без змін.

Судові витрати за розгляд апеляційної скарги позивача віднести за рахунок держави.

Постанова апеляційного суду набирає чинності з дня її ухвалення та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення в порядку та за умов, визначених цивільним процесуальним законодавством.

Повну постанову складено 25.12.2025.

Суддя-доповідач

Судді