Номер провадження: 22-ц/813/7914/25
Справа № 523/2192/14-ц
Головуючий у першій інстанції Кисельов В. К.
Доповідач Коновалова В. А.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

18.12.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Коновалової В.А.,

суддів: Карташова О.Ю., Лозко Ю.П.,

за участю секретаря судового засідання Нечитайло А.Ю.,

учасники справи:

стягувач Акціонерне товариство «Укрсиббанк»,

боржники ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження справу

за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Укрсиббанк»,

на ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 30 листопада 2023 року,

за заявою Акціонерного товариства «Укрсиббанк» про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором

в с т а н о в и в:

У серпні 2023 року АТ «УкрСиббанк» звернулося до суду із заявою про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Заява обґрунтована тим, що рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 12 травня 2014 року позов ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено частково.

Стягнено солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 заборгованість за основною сумою кредиту у розмірі 17513,55 дол. США, що в еквіваленті станом на 03 лютого 2014 року становить 139985,81 грн, заборгованість за простроченими процентами за користування кредитними коштами у розмірі 3335,20 дол. США, що в еквіваленті станом на 03 лютого 2014 року становить 26658,25 грн, пеню за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом у розмірі 7742,43 грн, пеню за несвоєчасне погашення заборгованості зі сплати процентів за користування кредитом у розмірі 1810,80 грн.

Стягнено з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 1761,97 грн, у рівних частках, тобто по 578,32 грн з кожного.

Виконавчий лист від 21 травня 2015 року № 523/2192/14-ц, що виданий Суворовським районним судом м. Одеси на підставі рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 12 травня 2014 року, направлено на примусове виконання до Суворовського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі.

Постановою державного виконавця від 29 червня 2016 року у виконавчому провадженні № 47662831 виконавчий лист від 21 травня 2015 року № 523/2192/14-ц було повернуто стягувачу на підставі пункту 9 частини першої статті 47 Закону України «Про виконавче провадження».

20 березня 2017 року банк повторно направив виконавчий лист від 21 травня 2015 року № 523/2192/14-ц на примусове виконання до Першого Суворовського ВДВС м. Одеса Головного територіального управляння юстиції в Одеській області.

Надалі представники АТ «УкрСиббанк» неодноразово зверталися до відділів ДВС засобами телефонного та поштового зв`язку, однак відомостей щодо руху виконавчого провадження та місцезнаходження виконавчих документів від 21 травня 2015 року № 523/2192/14-ц не отримали.

20 червня 2018 року банк звернувся до Першого Суворовського ВДВС м. Одеса ГТУЮ в Одеській області із клопотанням про надання інформації щодо місцезнаходження виконавчих документів від 21 травня 2015 № 523/2192/14-ц. Відповіді на зазначене клопотання АТ «УкрСиббанк» не отримало.

Із аналогічними клопотаннями АТ «УкрСиббанк» зверталося до Першого Суворовського ВДВС ГТУЮ в Одеській області 06 березня 2019 року, 29 жовтня 2020 року, 31 травня 2021 року, 10 лютого 2022 року та 26 травня 2023 року.

05 червня 2023 року Суворовський відділ державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) повідомив банк про те, що згідно з відомостями автоматизованої системи виконавчого провадження станом на 02 червня 2023 року встановлено, що до відділу на примусове виконання виконавчий лист № 523/2192/14-ц, виданий 21 травня 2015 року Суворовським районним судом м. Одеси, про солідарне стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованості в загальному розмірі 17513,55 дол. США та судового збору в сумі 578,32 грн з кожного, де боржником була зазначена ОСОБА_1 не надходив.

У квітні 2017 pоку справу для супроводу передано ТОВ «Юридична фірма «Дельта М». Оригінал виконавчого документа на зазначену адресу не надходив.

Наведене дає підстави для висновку про те, що виконавчий документ було втрачено, що спричинило пропуск строку для його повторного пред`явлення до виконання.

Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 12 травня 2014 року у справі № 523/2192/14-ц фактично не виконано, а через втрату відділами державної виконавчої служби оригіналу виконавчого листа від 21 травня 2015 року № 523/2192/14-ц щодо ОСОБА_1 , AT «УкрСиббанк» фактично позбавлене можливості здійснити процедуру повторного звернення рішення суду до примусового виконання.

Посилаючись на наведене, АТ «УкрСиббанк» просило суд визнати причини пропуску строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання поважними та поновити пропущений строк для повторного пред`явлення до виконання виконавчого листа від 21 травня 2015 року № 523/2192/14-ц, виданого Суворовським районним судом м. Одеси, про стягнення солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованості за основною сумою кредиту у розмірі 17513,55 дол. США, що в еквіваленті станом на 03 лютого 2014 року становить 139985,81 грн, заборгованість за простроченими процентами за користування кредитними коштами у розмірі 3335,20 дол. США, що в еквіваленті станом на 03 лютого 2014 року становить 26658,25 грн, пеню за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом у розмірі 7742,43 грн, пеню за несвоєчасне погашення заборгованості зі сплати процентів за користування кредитом у розмірі 1810,80 грн; видати дублікат виконавчого листа від 21 травня 2015 року № 523/2192/14-ц.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 30 листопада 2023 року заяву АТ «УкрСиббанк» залишено без задоволення.

Відмовляючи у задоволенні заяви АТ «УкрСиббанк» про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, суд першої інстанції, виходив з того, що АТ «УкрСиббанк», яке є юридичною особою, зобов`язане забезпечити належну організацію роботи всіх своїх підрозділів, у тому числі і щодо контролю за судовими та виконавчими документами. Доказів, які б свідчили про добросовісну реалізацію стягувачем своїх процесуальних прав та належне виконання процесуальних обов`язків, зокрема, вчинення всіх можливих та залежних від нього дій, спрямованих на своєчасний контроль за виконанням судового рішення, банк не надав.

Починаючи з 2018 року і до 2023 року АТ «УкрСиббанк» неодноразово зверталося до Суворовського відділу ДВС із запитами про місцезнаходження виконавчого листа при цьому, банк посилався на те, що лише у 2023 році вони отримали відповідь на їхні запити.

Відповідно до статті 447 Цивільного процесуального кодексу України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Суд першої інстанції зазначив, що незважаючи на те, що на запити банку не находило інформації, представники АТ «УкрСиббанк» протягом п`яти років жодного разу не звернулися до суду зі скаргою на дії державних виконавців Суворовського відділу ДВС.

Заявник не надав належних та допустимих доказів, які давали б підстави для висновку про поважність причини пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, наявність обставин, які унеможливлювали вчинення процесуальних дій у визначений законом строк, банк не довів.

В апеляційній скарзі АТ «УкрСиббанк» просить скасувати ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 30 листопада 2023 року та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити їх заяву про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що виконавчий лист № 523/2192/14-ц перебував на виконанні у Першому Суворовському ВДВС у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), представник АТ «УкрСиббанк» неодноразово вживав заходи та звертався до органів виконавчої служби, направляв клопотання щодо місцезнаходження виконавчих документів - 20.06.2018 р., 06.03.2019 р., 291.10.2020 р., 31.05.2021 р., 10.02.2022 р., 26.05.2023 р., проте лише 05.06.2023р. за вих. №44105 Першим Суворовським ВДВС у м. Одеса Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), надано відповідь на попередні звернення представника АТ «УкрСиббанк».

Посилається, що не маючи інформації чи прийнято виконавчі документи до виконання, чи відкрито/завершено виконавче провадження, на яку адресу було відправлено постанову та оригінал виконавчого документу і чи були вони відправлені банку взагалі, передчасно було б звертатись до суду зі скаргою на дії державного виконавця або із заявою про видачу дубліката виконавчого листа, оскільки належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів щодо виконавчого провадження банк не мав і не отримував від ВДВС та відповідно відреагувати на його дії або бездіяльність.

Інформація, що зазначена у відповіді Першого Суворовського ВДВС у м. Одеса Південного МУМЮ (м. Одеса), від 05.06.2023року, не може слугувати доказом, що виконавчі листи було направлено на адресу представника стягувача та отримано банком. Таким чином, на думку представника заявника, виконавчі документи було втрачено шляхом пересилки засобом поштового зв`язку, оригінал виконавчого листа ні на поштову адресу місцезнаходження, ні на адресу для листування стягувача не надходив і зворотного судом не встановлено, що спричинило пропуск строків для повторного пред?явлення виконавчого листа до державної виконавчої служби.

Крім того, скаржник зазначає, що постановою Кабінету Міністрів України № 211 від 11.03.2020 р. "Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19", з метою запобігання поширенню на території України коронавірусу, з 12.03.2020 р. на всій території України встановлено карантин. У подальшому, строк дії карантину неодноразово продовжувався. Разом із тим, 24.02.2022 року відповідно до що Указом Президента України "Про введення воєнного ставу в Україні" від 24.02.2022 № 64/2022, затвердженого Законом України від 24.02.2022 № 2102-IX, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частина першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року.

Скаржник вказані обставини вважає форс-мажорними тому, лише в серпні 2023 року представник АТ «УкрСиббанк» отримавши відповідь на клопотання в подальшому звернувся із письмовою заявою про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення пропущеного строку на пред?явлення виконавчого листа.

Вважає, що суд першої інстанції не звернув увагу на п. 17.4. розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, а норми права якими керувався суд не містять положень щодо надання доказів втрати оригіналу виконавчого листа, а лише зазначають про можливість отримання дублікату виконавчого листа через пред?явлення відповідної заяви. В свою чергу, АТ «УкрСиббанк» відповідно до даних норм права і було подано заяву про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення строку на його пред?явлення до виконання.

Скаржник звертає увагу, що заявник оригінал виконавчого листа, не отримав від ВДВС, про що і доводить в своїй заяві, а також те, що користувався своїми правами і намагався отримати інформацію щодо місця знаходження виконавчого листа.

Вважає, що таким чином, АТ «УкрСиббанк» позбавлене права (можливості) на примусове виконання даного судового рішення, ухваленого на його користь, необґрунтованою відмовою у видачі дубліката виконавчого листа та поновлення строків на його пред?явлення.

Постановою Одеського апеляційного суду від 24 жовтня 2024 року апеляційну скаргу АТ «Укрсиббанк» залишено без задоволення. Ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 30 листопада 2023 року залишено без змін. Апеляційний суд погодився з висновками суду першої інстанції, додатково зазначив, що оскільки строк пред`явлення виконавчого листа № 523/2192/14-ц сплив як до введення карантинних обмежень, які ніяким чином не вплинули на виконання обов`язків органів державної влади, так і до введення воєнного стану в Україні, доказів переривання такого строку суду не надано, а тому на час звернення АТ «УкрСиббанк» до суду з заявою про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання сплинув, а належні та достатні докази поважності причин такого пропуску відсутні.

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду постановою від 24 вересня 2025 року касаційну скаргу АТ «УкрСиббанк» задовольнив частково. Постанову Одеського апеляційного суду від 24 жовтня 2024 року скасував, справу № 523/2192/14-ц направив на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Верховний суд направляючи справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції виходив з того, що на момент прийняття державним виконавцем 29 червня 2016 року постанови про повернення виконавчого документа стягувачу через встановлену законом заборону щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, діяв Закон № 1304-VІІ, яким було встановлено заборону на примусове стягнення (відчуження без згоди власника) нерухомого житлового майна, якщо таке майно виступає як забезпечення зобов`язань позичальника або майнового поручителя за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами в іноземній валюті. 23 квітня 2021 року набрав чинності Закон № 1381-ІХ пунктом 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» якого передбачено, що Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» втрачає чинність через п`ять місяців з дня набрання чинності цим Законом, тобто з 23 вересня 2021 року.

З урахуванням наведених положень законодавства, оскільки постановою державного виконавця від 29 червня 2016 року виконавчий документ стягувачу повернуто у зв`язку із встановленою законом забороною звернення стягнення на майно боржника, з якою державний виконавець пов`язував неможливість виконання рішення суду, відлік строку на пред`явлення виконавчого документа до виконання має обраховуватись з дня закінчення строку дії відповідної заборони, що узгоджується із висновками, викладеними у постановах Верховного Суду від 14 грудня 2022 року у справі № 2-1380/08, від 24 січня 2024 року у справі № 182/4087/13-ц, від 22 травня 2024 року у справі № 759/11219/13.

Верховний Суд зазначив, що заява АТ «УкрСиббанк» про видачу дубліката виконавчого листа, подана у серпні 2023 року, є такою, що подана у межах строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Разом із тим, залишаючи без змін оскаржувану ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд не звернув уваги на те, що відсутність правових підстав для видачі дубліката виконавчого листа суд першої інстанції мотивував лише тим, що строк для пред`явлення виконавчого листа до виконання сплив. Однак доводів заявника щодо втрати виконавчого листа належно не перевірив, не дослідив обставини, що стосуються наявності чи відсутності інформації в органі державної виконавчої служби щодо виконавчого документа, про видачу дубліката якого просить заявник, відповідних висновків не зробив, а отже, дійшов передчасного висновку про відмову у задоволенні заяви АТ «УкрСиббанк».

13 жовтня 2025 року вказана справа надійшла до Одеського апеляційного суду.

Одеський апеляційний суд ухвалою від 17 жовтня 2025 року призначив справу до апеляційного розгляду у відкритому судовому засіданні

Учасники процесу про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

АТ «УкрСиббанк», представник ОСОБА_1 Шепель В.С. судові повістки-повідомлення отримали 21.10.2025 року в особистих кабінетах Електронного суду, що підтверджується довідками.

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ОСОБА_3 про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином у відповідності до п. 3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України.

Представник АТ «УкрСиббанк» - Гладиш Я.М. в судовому засіданні в режимі відеоконференції просила задовольнити апеляційну скаргу.

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в судовому засіданні просили у задоволенні апеляційної скарги відмовити.

Представник ОСОБА_1 ОСОБА_4 в судовому засіданні в режимі відеоконференції просив апеляційну скаргу залишити без задоволення.

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступного.

Відмовляючи у задоволенні заяви про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, суд першої інстанції виходив з того, що АТ «УкрСиббанк», яке є юридичною особою, зобов`язане забезпечити належну організацію роботи всіх своїх підрозділів, у тому числі і щодо контролю за судовими та виконавчими документами. Доказів, які б свідчили про добросовісну реалізацію стягувачем своїх процесуальних прав та належне виконання процесуальних обов`язків, зокрема, вчинення всіх можливих та залежних від нього дій, спрямованих на своєчасний контроль за виконанням судового рішення, банк не надав.

Починаючи з 2018 року і до 2023 року АТ «УкрСиббанк» неодноразово зверталося до Суворовського відділу ДВС із запитами про місцезнаходження виконавчого листа при цьому, банк посилався на те, що лише у 2023 році вони отримали відповідь на їхні запити.

Незважаючи на те, що на запити банку не находило інформації, представники АТ «УкрСиббанк» протягом п`яти років жодного разу не звернулися до суду зі скаргою на дії державних виконавців Суворовського відділу ДВС.

Заявник не надав належних та допустимих доказів, які давали б підстави для висновку про поважність причини пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, наявність обставин, які унеможливлювали вчинення процесуальних дій у визначений законом строк, банк не довів.

Суд вважав, оскільки стягувач не довів суду поважність причини пропуску строку на пред`явлення виконавчих листів до виконання, то і відсутні підстави для видачі дублікату виконавчого листа.

Проаналізувавши встановлені судом першої інстанції обставини у справі, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

З матеріалів цивільної справи вбачається, що рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 12 травня 2014 року позов Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено частково.

Стягнено солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 заборгованість за основною сумою кредиту у розмірі 17 513,55 дол. США, що в еквіваленті станом на 03 лютого 2014 року становить 139 985,81 грн, заборгованість за простроченими процентами за користування кредитними коштами у розмірі 3 335,20 дол. США, що в еквіваленті станом на 03 лютого 2014 року становить 26 658,25 грн, пеню за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом у розмірі 7 742,43 грн, пеню за несвоєчасне погашення заборгованості зі сплати процентів за користування кредитом у розмірі 1 810,80 грн.

Стягнено з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 1 761,97 грн, у рівних частках, тобто по 578,32 грн з кожного.

15 травня 2015 року на підставі рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 12 травня 2014 року у справі № 523/2192/14-ц видані виконавчі листи щодо стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , заборгованості згідно з рішенням суду, які АТ «УкрСиббанк» отримало 21 травня 2015 року.

Постановою заступника начальника Суворовського відділу ДВС м. Одеса від 29 червня 2016 року у виконавчому провадженні № 47662831 виконавчий лист від 21 травня 2015 року № 523/2192/14-ц, боржником у якому зазначена ОСОБА_1 , повернуто стягувачу на підставі пункту 9 частини першої статті 47 Закону України «Про виконавче провадження».

20 березня 2017 року АТ «УкрСиббанк» направило виконавчий лист від 21 травня 2015 року № 523/2192/14-ц на примусове виконання до Першого Суворовського ВДВС м. Одеса ГТУЮ в Одеській області.

АТ «УкрСиббанк» зверталося до Першого Суворовського ВДВС м. Одеса ГТУЮ в Одеській області із клопотаннями про надання інформації щодо місця знаходження виконавчого документа від 21 травня 2015 року № 523/2192/14-ц, а саме: 20 червня 2018 року, яке було отримане відділом ДВС 25 червня 2018 року; 06 березня 2019 року, яке була отримане відділом ДВС 18 березня 2019 року. А також до Суворовського відділу ДВС у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) із клопотаннями від 29 жовтня 2019 року, яке було отримане відділом ДВС 10 листопада 2019 року, від 31 травня 2020 року, яке було отримане відділом ДВС 10 червня 2020 року.

10 лютого 2022 року АТ «УкрСиббанк» звернулося із заявою до Управління примусового виконання рішень Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, яка була отримана 17 лютого 2022 року.

26 травня 2023 року АТ «УкрСиббанк» звернулося до Суворовського відділу ДВС у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) з клопотання про надання інформації.

05 червня 2023 року Суворовський відділ ДВС у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), повідомив AT «УкрСиббанк», що згідно з перевіркою АСВП станом на 02 червня 2023 року встановлено, що до відділу на примусове виконання виконавчий лист від 21 травня 2015 року № 523/2192/14-ц про солідарне стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованості в загальному розмірі 17 513,55 дол. США та судового збору в сумі 578,32 грн з кожного, де боржником була зазначена ОСОБА_1 , не надходив.

Звертаючись до суду із заявою про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання та видачу дублікату виконавчого листа, як на підставу поважності пропуску строку, заявник посилається на те, що 20 березня 2017 року АТ «УкрСиббанк» направило виконавчий лист від 21 травня 2015 року № 523/2192/14-ц на примусове виконання до Першого Суворовського ВДВС м. Одеса ГТУЮ в Одеській області. Банк звертався до Першого Суворовського ВДВС м. Одеса ГТУЮ в Одеській області із клопотаннями про надання інформації щодо місця знаходження виконавчого документа від 21 травня 2015 року № 523/2192/14-ц, а саме: 20 червня 2018 року, яке було отримане відділом ДВС 25 червня 2018 року; 06 березня 2019 року, яке була отримане відділом ДВС 18 березня 2019 року. А також до Суворовського відділу ДВС у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) із клопотаннями від 29 жовтня 2019 року, яке було отримане відділом ДВС 10 листопада 2019 року, від 31 травня 2020 року, яке було отримане відділом ДВС 10 червня 2020 року.

10 лютого 2022 року АТ «УкрСиббанк» звернулося із заявою до Управління примусового виконання рішень Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, яка була отримана 17 лютого 2022 року.

26 травня 2023 року АТ «УкрСиббанк» звернулося до Суворовського відділу ДВС у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) з клопотання про надання інформації.

05 червня 2023 року Суворовський відділ ДВС у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) надав відповідь.

У квітні 2017 pоку справу для супроводу передано Товариству з обмеженою відповідальністю «Юридична фірма «Дельта М» (далі - ТОВ «Юридична фірма «Дельта М»), адреса для листування якої: просп. Гагаріна, 23 (після перейменування просп. Л. Каденюка), а/с 57, м. Київ, 02094. Оригінал виконавчого документа на зазначену адресу не надходив.

Вказує, що зазначене дає підстави для висновку про те, що виконавчий документ було втрачено, що спричинило пропуск строку для його повторного пред`явлення до виконання.

Стаття 129-1 Конституції України визначає, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Однією з основних засад судочинства є обов`язковість судового рішення (стаття 129 Конституції України).

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Частиною першою статті 14 Цивільного процесуального кодексу України від 18 березня 2004 року в редакції, чинній на час видачі стягувачу виконавчих листів (далі - ЦПК України 2004 року), частиною першою статті 18 ЦПК України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Згідно з рішенням Конституційного Суду України № 5-рп/2013 від 26 червня 2013 року в справі № 1-7/2013 виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом.

Конституційний Суд України в рішенні від 27 січня 2010 року № 3-рп/2010 вказав, що необґрунтована відмова у видачі дубліката виконавчого листа фактично унеможливлює виконання прийнятого судового рішення, яке набрало законної сили.

Виконавчі документи повинні бути пред`явлені до виконання в строки, встановлені Законом України «Про виконавче провадження».

Згідно ч. 1 ст. 433 ЦПК України та ч. 6 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Причини, які слід вважати поважними, законодавцем не визначено, а тому у відповідності до ст. 89 ЦПК України суд дає оцінку поважності причин пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання на підставі всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження доданих до заяви доказів.

Строк пред`явлення виконавчого документа до виконання є одним із видів процесуальних строків, які передбачені статтею 120 ЦПК України.

Згідно зі статтею 127 ЦПК України суд поновлює або продовжує строк, встановлений відповідно законом або судом, за клопотанням сторони або іншої особи у разі його пропущення з поважних причин.

Суд при вирішенні питання про поновлення строку для пред`явлення до виконання виконавчого документа повинен з`ясувати питання щодо причин пропуску цього строку та залежно від характеру цих причин зробити висновок про їх поважність чи неповажність, дійти висновку про наявність чи відсутність підстав для поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Поважними можуть бути визнані лише ті причини, що виникли внаслідок обставин, об`єктивно незалежних від волі заінтересованої особи, які безпосередньо унеможливлювали або ускладнювали можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом або судом строк.

Питання про поважність пропуску строків є оціночним. Поважність причин може залежати від таких обставин як поведінка заявника (бездіяльність або незаінтересованість в питаннях звернення судового рішення до виконання), інших осіб, обставин, які безпосередньо унеможливлюють можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк, які виникли об`єктивно, так і від чинників, що не пов`язані з людським фактором, що підтверджуються належними і допустимими засобами доказування.

Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду 10 серпня 2022 року у справі № 1522/12531/12 (провадження № 61-18649св21).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 серпня 2019 року у справі № 2-836/11 вказано, що у разі пропуску стягувачем строку на пред`явлення виконавчого документа до виконання відсутні перешкоди для задоволення заяви такого стягувача про видачу дубліката втраченого виконавчого документа за умови, якщо суд задовольнив заяву стягувача про поновлення пропущеного строку для пред`явлення такого документа для виконання. Тобто, якщо строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката цього документа, який втрачений, вважається поданою у межах встановленого для пред`явлення його до виконання строку. Натомість, коли строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив, і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дублікату втраченого виконавчого документа суд відмовляє у задоволенні цієї заяви.

Відповідно до частини першої статті 22 Закону № 606-XIV виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання в такі строки: 1) посвідчення комісій по трудових спорах, постанови судів у справах про адміністративні правопорушення та постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, - протягом трьох місяців; 2) інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не передбачено законом.

05 жовтня 2016 року набрав чинності Закон № 1404-VIII.

Згідно з пунктом 5 розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1404-VIII виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

Тлумачення пункту 5 розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1404-VIII свідчить, що положення цього Закону застосовуються лише до виконавчих документів, строк пред`явлення до виконання за якими не сплив на час набрання чинності цим Законом. Вказаним пунктом Закону не передбачено зворотної дії в часі і можливості застосування норм цього Закону до виконавчих документів, строк пред`явлення до виконання яких сплив на час набрання ним чинності.

Відповідно до пункту 7 розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону

№ 1404-VIII виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності цим Законом 05 жовтня 2016 року виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону.

Згідно зі статтею 1 Закону № 1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з пунктом 9 частини першої статті 47 Закону № 606-XIV виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо наявна встановлена законом заборона щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо у нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення.

Відповідно до частини п`ятої статті 47 Закону № 606-XIV повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 22 цього Закону.

У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення виконавчого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, - з моменту закінчення дії відповідної заборони (частина п`ята статті 23 Закону № 606-XIV).

Подібні положення містить і частина п`ята статті 12 Закону № 1404-VIII, згідно з якою у разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони.

Відповідно до положень частини 5 статті 411 ЦПК України висновки суду касаційної інстанції, в зв`язку з якими скасовано судові рішення, є обов`язковими для суду першої чи апеляційної інстанції під час нового розгляду справи.

Задовольняючи частково касаційну скаргу АТ «УкрСиббанк» на постанову Одеаського апеляційного суду від 24 жовтня 2024 року Верховний Суд у постанові від 24 вересня 2025 року зазначив, що на момент прийняття державним виконавцем 29 червня 2016 року постанови про повернення виконавчого документа стягувачу через встановлену законом заборону щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, діяв Закон № 1304-VІІ, яким було встановлено заборону на примусове стягнення (відчуження без згоди власника) нерухомого житлового майна, якщо таке майно виступає як забезпечення зобов`язань позичальника або майнового поручителя за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами в іноземній валюті.

23 квітня 2021 року набрав чинності Закон № 1381-ІХ пунктом 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» якого передбачено, що Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» втрачає чинність через п`ять місяців з дня набрання чинності цим Законом, тобто з 23 вересня 2021 року.

З урахуванням наведених положень законодавства, оскільки постановою державного виконавця від 29 червня 2016 року виконавчий документ стягувачу повернуто у зв`язку із встановленою законом забороною звернення стягнення на майно боржника, з якою державний виконавець пов`язував неможливість виконання рішення суду, відлік строку на пред`явлення виконавчого документа до виконання має обраховуватись з дня закінчення строку дії відповідної заборони.

Отже, заява АТ «УкрСиббанк» про видачу дубліката виконавчого листа, подана у серпні 2023 року, є такою, що подана у межах строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Відповідно до положень частини 1 статті 417 ЦПК України вказівки, що містяться в постанові суду касаційної інстанції, є обов`язковими для суду першої та апеляційної інстанції під час нового розгляду справи.

Верховний Суд у постанові від 17 вересня 2025 року вказав, що залишаючи без змін оскаржувану ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд не звернув уваги на те, що відсутність правових підстав для видачі дубліката виконавчого листа суд першої інстанції мотивував лише тим, що строк для пред`явлення виконавчого листа до виконання сплив. Однак доводів заявника щодо втрати виконавчого листа належно не перевірив, не дослідив обставини, що стосуються наявності чи відсутності інформації в органі державної виконавчої служби щодо виконавчого документа, про видачу дубліката якого просить заявник, відповідних висновків не зробив, а отже, дійшов передчасного висновку про відмову у задоволенні заяви АТ «УкрСиббанк».

Судом першої інстанції встановлено, що виконавчий лист від 21 травня 2015 року № 523/2192/14-ц, виданий Суворовським районним судом м. Одеси щодо боржника ОСОБА_1 постановою державного виконавця від 29 червня 2016 року повернуто стягувачу на підставі пункту 9 частини першої статті 47 Закону Закон № 606XIV.

На момент прийняття державним виконавцем 29 червня 2016 року постанови про повернення виконавчого документа стягувачу через встановлену законом заборону щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, діяв Закон № 1304-VІІ, яким було встановлено заборону на примусове стягнення (відчуження без згоди власника) нерухомого житлового майна, якщо таке майно виступає як забезпечення зобов`язань позичальника або майнового поручителя за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами в іноземній валюті.

23 квітня 2021 року набрав чинності Закон № 1381-ІХ пунктом 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» якого передбачено, що Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» втрачає чинність через п`ять місяців з дня набрання чинності цим Законом, тобто з 23 вересня 2021 року.

З урахуванням наведених положень законодавства, оскільки постановою державного виконавця від 29 червня 2016 року виконавчий документ стягувачу повернуто у зв`язку із встановленою законом забороною звернення стягнення на майно боржника, з якою державний виконавець пов`язував неможливість виконання рішення суду, відлік строку на пред`явлення виконавчого документа до виконання має обраховуватись з дня закінчення строку дії відповідної заборони.

Слід зауважити, що відповідно до пункту 10-2 розділу ХІІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про виконавче провадження», в редакції Закону України від 15 березня 2022 року № 2129-ІХ, тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану на території України визначені цим Законом строки перериваються та встановлюються з дня припинення або скасування воєнного стану.

Цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування. Закон набрав чинності 26 березня 2022 року.

З набранням чинності вказаним законом, особливості примусового виконання рішень у період воєнного стану визначено пунктом 10-2 розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про виконавче провадження» відповідно до якого тимчасово на період до припинення або скасування воєнного стану на території України, з поміж іншого, визначені цим Законом строки перериваються та встановлюються з дня припинення або скасування воєнного стану.

Оскільки порядок та строки пред`явлення виконавчих документів до примусового виконання регулюються саме Законом України «Про виконавче провадження», як спеціальним нормативно-правовим актом, у даному випадку підлягає застосуванню норма, якою на період воєнного стану на території України встановлено переривання строків, визначених вказаним Законом, до яких, зокрема, належать строки пред`явлення виконавчих документів до примусового виконання.

Вказаний висновок викладено Верховним Судом у постанові від 03.08.2023 року у справі № 420/10415/22.

Ураховуючи, що строк пред`явлення виконавчого листа № 523/2192/14-ц, виданого Суворовським районним судом м. Одеси 21.05.2015 року до примусового виконання, після повернення виконавчого документу стягувачу постановою державного виконавця від 29 червня 2016 року у зв`язку із встановленою законом забороною звернення стягнення на майно боржника, з якою державний виконавець пов`язував неможливість виконання рішення суду, відлік строку на пред`явлення виконавчого документа до виконання має обраховуватись з дня закінчення строку дії відповідної заборони, який закінчився з 23 вересня 2021 року, враховуючи набранням чинності Законом України «Про внесення зміни до розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про виконавче провадження" 26 березня 2022 року, колегія суддів вважає, що заява АТ «УкрСиббанк» про видачу дубліката виконавчого листа, подана у серпні 2023 року, є такою, що подана у межах строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Оскільки поновленню підлягає лише строк який пропущено, разом з тим, у стягувача АТ «УкрСиббанк» строк пред`явлення виконавчого документа № 523/2192/14-ц до виконання не пропущено, тому колегія суддів вважає, що заява Акціонерного товариства «УкрСиббанк» про поновлення строку пред`явлення виконавчого листа № 523/2192/14-ц, виданого Суворовським районним судом м. Одеси 21.05.2015 року задоволенню не підлягає.

Відповідно до частини першої статті 431 ЦПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Пунктом 17.4 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України передбачено, що у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Ухвала про видачу чи відмову у видачі дубліката виконавчого документа може бути оскаржена в апеляційному та касаційному порядку.

При вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа у зв`язку з його втратою заявник повинен повідомити суду обставини, за яких виконавчий лист втрачено, подавши відповідні докази. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання. Дублікат виконавчого листа видається на підставі матеріалів справи та судового рішення, за яким був виданий втрачений виконавчий лист.

Мотиви й підстави втрати виконавчого листа не мають правового значення для застосування підпункту 17.4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 листопада 2023 року по справі № 196/673/14-ц (провадження № 61-21357св21) зроблено висновок, що: «аналіз пункту 17.4. розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України дозволяє дійти висновку, що єдиною підставою для видачі судом дубліката виконавчого листа є його втрата. При цьому виконавчий лист може бути виданий лише за умови, якщо у встановлені строки з відповідною заявою до суду звернувся стягувач або державний/приватний виконавець. Дублікат - це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документу. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання. Таким чином дублікат виконавчого документа видається замість втраченого оригіналу, лише за наявності достатніх доказів того, що виконавчий документ дійсно втрачено. При вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа у зв`язку з його втратою заявник повинен повідомити суду обставини, за яких виконавчий лист було втрачено, подавши відповідні докази. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, викрадено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання. Дублікат виконавчого листа видається на підставі матеріалів справи та судового рішення, за яким був виданий втрачений виконавчий лист. Подібні за змістом висновки викладені Верховним Судом у постановах від 09 лютого 2022 року у справі № 201/4043/19-ц, від 09 лютого 2022 року у справі № 757/14604/20-ц, від 06 листопада 2019 року у справі № 2-1053/10, від 23 вересня 2020 року у справі № 127/2-3538/10».

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 01 листопада 2023 року по справі № 6-66/2011 (провадження № 61-8679св22) зроблено висновок, що: «дублікат - це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документа. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, вкрадено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання. При вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа у зв`язку з його втратою заявник повинен подати докази на підтвердження втрати виконавчого листа, а суд має перевірити, чи не було виконано рішення суду, на підставі якого його видано, та чи не втратило судове рішення законної сили. Єдиною підставою для видачі судом дубліката виконавчого листа є його втрата. Сам факт відсутності виконавчого документа у стягувача та в органі державної виконавчої служби свідчить про те, що його було втрачено».

Звертаючись до суду із заявою про видачу дубліката виконавчого листа, АТ «УкрСиббанк» посилалося на те, що 20 березня 2017 року АТ «УкрСиббанк» повторно направило виконавчий лист від 21 травня 2015 року № 523/2192/14-ц на примусове виконання до Першого Суворовського ВДВС м. Одеса ГТУЮ в Одеській області.

Із матеріалів справи вбачається, що постановою начальника Суворовського відділу державної виконавчої служби м. Одеса від 29.06.2016 року у виконавчому провадженні № 47662831 виконавчий лист № 523/2192/14-ц виданий Суворовським районним судом и. Одеси про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованості повернуто стягувачу на підставі п. 9 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження».

20.03.2017 року АТ «УкрСиббанк» на адресу Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби міста Одеса головного територіального управління юстиції в Одеській області направлялась заява про прийняття виконавчого документу до виконання та примусове виконання рішення суду, в якій товариство просило прийняти на виконання виконавчий лист № 523/2192/14-ц. На підтвердження відправлення банком надано список згрупованих поштових відправлень.

Як зазначалось вище, Банк звертався до Першого Суворовського ВДВС м. Одеса ГТУЮ в Одеській області із клопотаннями про надання інформації щодо місця знаходження виконавчого документа від 21 травня 2015 року № 523/2192/14-ц, а саме: 20 червня 2018 року, яке було отримане відділом ДВС 25 червня 2018 року; 06 березня 2019 року, яке була отримане відділом ДВС 18 березня 2019 року. А також до Суворовського відділу ДВС у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) із клопотаннями від 29 жовтня 2019 року, яке було отримане відділом ДВС 10 листопада 2019 року, від 31 травня 2020 року, яке було отримане відділом ДВС 10 червня 2020 року.

10 лютого 2022 року АТ «УкрСиббанк» зверталося із заявою до Управління примусового виконання рішень Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, яка була отримана 17 лютого 2022 року.

26 травня 2023 року АТ «УкрСиббанк» звернулося до Суворовського відділу ДВС у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) з клопотання про надання інформації.

Відповідно до листа Суворовського відділу ДВС у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 05.06.2023 року, яким повідомлено AT «УкрСиббанк», що згідно з перевіркою АСВП станом на 02 червня 2023 року встановлено, що до відділу на примусове виконання виконавчий лист від 21 травня 2015 року № 523/2192/14-ц про солідарне стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованості в загальному розмірі 17 513,55 дол. США та судового збору в сумі 578,32 грн з кожного, де боржником була зазначена ОСОБА_1 , не надходив.

В заяві про видачу дубліката виконавчого листа АТ «УкрСиббанк» зазначалося, що у квітні 2017 pоку справу для супроводу передано Товариству з обмеженою відповідальністю «Юридична фірма «Дельта - М». Оригінал виконавчого документа на зазначену адресу не надходив.

Згідно Акту складеного співробітниками ТОВ «Юридична фірма «Дельта - М», при перевірці документів поштових відправлень та журналів реєстрації вхідних документів встановлено, що за період з 20.03.2017 року по теперішній час, виконавчі документи, а саме оригінал виконавчого листа № 523/2192/14-ц виданий 21.05.2015 року Суворовським районним судом м. Одеси про стягнення в солідарному порядку з ОСОБА_1 на користь AT «УкрСиббанк» заборгованості у розмірі 17513,55 доларів США, заборгованість по простроченим процентам 3335,20 доларів США, пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом у розмірі 7742,43 грн, пені за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 1810,80 грн не надходив.

В матеріалах справи наявна довідка AT «УкрСиббанк» від 01.08.2023 року № 867/23 в якій зазначається, що перевіркою журналів вхідних документів AT «УкрСиббанк» встановлено, що за період з 20.03.2017 року по теперішній час, виконавчі документи, а саме оригінал виконавчого листа № 523/2192/14-ц виданий 21.05.2015 року Суворовським районним судом м. Одеси, на жодну адресу банку не надходив.

Боржниками доказів на спростування викладених вище обставин суду не надано.

Слід зазначити, що Закон України «Про виконавче провадження», як і ЦПК України не передбачає форми конкретного доказу про втрату виконавчого документа, а отже за сукупності факту не отримання виконавчою службою виконавчого документа направленого AT «УкрСиббанк» на виконання, що підтверджується листом Суворовського відділу ДВС у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 05.06.2023 року і відсутності виконавчого документа в AT «УкрСиббанк», та не перебування на виконанні, то таке свідчить про втрату виконавчого документа.

Сам факт відсутності виконавчого документа як в AT «УкрСиббанк», так в органі державної виконавчої служби свідчить про те, що його було втрачено. Такий правовий висновок викладений в постанові Верховного Суду від 09 жовтня 2019 року в справі № 2-6471/06, від 28 травня 2020 року у справі № 1003/6035/12.

Зазначені обставини свідчать про втрату оригіналу виконавчого листа № 523/2192/14-ц виданого 21.05.2015 року Суворовським районним судом м. Одеси про стягнення заборгованості щодо боржника: ОСОБА_1 .

AT «УкрСиббанк» звернулося до суду із заявою про видачу дубліката виконавчого листа № 523/2192/14-ц виданого 21.05.2015 року Суворовським районним судом м. Одеси про стягнення на користь AT «УкрСиббанк» заборгованості за кредитом лише відносно боржника ОСОБА_1 .

Ураховуючи викладені обставини колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не звернув уваги на зазначені вище обставини та дійшов помилкового висновку про відмову у видачі дубліката виконавчого листа виданого 21.05.2015 року Суворовським районним судом м. Одеси у справі № 523/2192/14-ц про стягнення солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованості за основною сумою кредиту у розмірі 17513,55 доларів США, що за курсом НБУ станом на 03.02.2014 року становить 139985,81 грн, заборгованість по простроченим процентам за користування кредитом у розмірі 3335,20 доларів США, що за курсом НБУ станом на 03.02.2014 року становить 26658,25 грн, пеню за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом у розмірі 7742,43 грн, пеню за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 1810,80 грн відносно боржника ОСОБА_1 .

За таких обставин, колегія суддів вважає, що ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 30 листопада 2023 року слід скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким заяву Акціонерного товариства «Укрсиббанк» про видачу дубліката виконавчого листа задовольнити, а у задоволенні заяви Акціонерного товариства «Укрсиббанк» про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання відмовити.

Керуючись, ст. 367, п. 2 ч. 1 ст. 374, 376, 383, 384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів,

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Укрсиббанк» задовольнити частково.

Ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 30 листопада 2023 року скасувати та постановити нове судове рішення.

Заяву Акціонерного товариства «Укрсиббанк» про видачу дубліката виконавчого листа задовольнити.

Видати дублікат виконавчого листа Суворовського районного суду м. Одеси у справі № 523/2192/14-ц про стягнення солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованості за основною сумою кредиту у розмірі 17513,55 доларів США, що за курсом НБУ станом на 03.02.2014 року становить 139985,81 грн, заборгованість по простроченим процентам за користування кредитом у розмірі 3335,20 доларів США, що за курсом НБУ станом на 03.02.2014 року становить 26658,25 грн, пеню за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом у розмірі 7742,43 грн, пеню за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 1810,80 грн відносно боржника ОСОБА_1 .

У задоволенні заяви Акціонерного товариства «Укрсиббанк» про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 24 грудня 2025 року.

Головуючий В.А. Коновалова

Судді О.Ю. Карташов

Ю.П. Лозко