Справа № 331/1778/24
Провадження № 2-о/331/5/2025
У Х В А Л А

про повернення заяви

14 травня 2025 року місто Запоріжжя

Суддя Олександрівського районного суду міста Запоріжжя Яцун О.О., в стадії вирішення питання про прийняття заяви до розгляду та відкриття провадження у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Управління державної міграційної служби України в Запорізькій області, Виконавчий комітет Бердянської міської ради, Запорізький відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Запорізькому районі Запорізької області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), Міністерство соціальної політики, про встановлення факту, що має юридичне значення, подана у зв`язку із збройною агресією, відповідно до ст. 315 ЦПК України,

В С Т А Н О В И В:

25 березня 2024 року до суду надійшла заява ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Управління державної міграційної служби України в Запорізькій області, Виконавчий комітет Бердянської міської ради, Запорізький відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Запорізькому районі Запорізької області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), Міністерство соціальної політики, про встановлення факту, що має юридичне значення, подана у зв`язку із збройною агресією, відповідно до ст. 315 ЦПК України, в якій заявник просить суд:

-встановити факт реєстрації шлюбу між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який зареєстровано 14 травня 2016 року Жовтневим районним у місті Запоріжжі відділі державної реєстрації актів цивільного пану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, про що в книзі реєстрації актів цивільного стану було зроблено актовий запис № 98 та видано свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 ;

-встановити юридично значимий факт постійного проживання ОСОБА_1 з 28.07.2017 року по ІНФОРМАЦІЯ_3 за адресою: АДРЕСА_1 ;

-встановити юридично значимий факт не проживання ОСОБА_1 з 27.02.2022 року по 11.03.2024 року за адресою: АДРЕСА_1 , через збройну агресією російської федерації проти України;

-встановити факт того, що вимушене переселення ОСОБА_1 з 27.02.2022 року з окупованої території міста Бердянську Запорізької області відбулося внаслідок збройної агресії російської федерації проти України та окупації російською федерацією частини території Запорізької області України.

Ухвалою судді від 27 березня 2024 року зазначену заяву було залишено без руху та надано заявнику ОСОБА_1 п`ятиденний строк для усунення недоліків заяви і сплати судового збору.

Так, судом було встановлено, що вказана заява про встановлення фактів, в порушення вимог статті 318 ЦПК України, не містить належних доказів на підтвердження факту причини неможливості одержання або відновлення документу, що стосується встановлення факту реєстрації шлюбу між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Заявником не долучено до заяви доказів звернення до Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, або відмови у видачі свідоцтва про шлюб.

Також, заявником в якості заінтересованої особи у заяві вказано Запорізький відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Запорізькому районі Запорізької області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), юрисдикція якого поширюється тільки на територію Запорізького району. Тобто, заявником не обґрунтовано залучення саме цього органу в якості заінтересованої особи.

Згідно із ч. 5 ст. 177 ЦПК України, позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Так, до заяви ОСОБА_1 не долучено будь-яких доказів на підтвердження обставин, на які посилається заявник у заяві, зокрема, доказів фактичного постійного проживання з 28.07.2017 року по 27.02.2022 року за адресою: АДРЕСА_2 .

Також, до заяви ОСОБА_1 не долучено будь-яких доказів на підтвердження обставин, на які посилається заявник у заяві, зокрема, доказів не проживання з 27.02.2022 року по 11.03.2024 року за адресою: АДРЕСА_2 .

Згідно із частиною першою статті 1 Закону України від 20 жовтня 2014 року № 1706- VІІ «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб»(далі - Закон № 1706-VІІ) внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

У частині першій статті 4 Закону № 1706-VІІ передбачено, що факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 цього Закону.

Відповідно до частини першої статті 5 Закону № 1706-VІІ довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи засвідчує місце проживання внутрішньо переміщеної особи на період наявності підстав, зазначених у статті 1 цього Закону.

Постановою Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2014 року № 509 «Про облік внутрішньо переміщених осіб» затверджено порядок оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи. Встановлена форма довідки не передбачає внесення відомостей про причину переміщення особи з місця свого постійного проживання.

З матеріалів заяви також вбачається, що заявниця зареєстрована на постійне місце проживання в АДРЕСА_2 , проте доказів, що ОСОБА_1 має статус внутрішньо переміщеної особи, до заяви не долучено.

Крім того, в порушення норм частин 3 та 4 статті 177 ЦПК України, заявником до заяви не додано документ, що підтверджує сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або ж документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Правові засади справляння судового збору, платники, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України «Про судовий збір».

За правилами ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до пункту 21 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються заявники - у справах за заявами про встановлення фактів, що мають юридичне значення, поданих у зв`язку із збройною агресією, збройним конфліктом, тимчасовою окупацією території України, надзвичайними ситуаціями природного чи техногенного характеру, що призвели до вимушеного переселення з тимчасово окупованих територій України, загибелі, поранення, перебування в полоні, незаконного позбавлення волі або викрадення, а також порушення права власності на рухоме та/або нерухоме майно.

Тобто, у справах за заявами про встановлення фактів, що мають юридичне значення, поданих у зв`язку із збройною агресією, збройним конфліктом, тимчасовою окупацією території України, надзвичайними ситуаціями природного чи техногенного характеру, заявники мають пільги виключно тоді, коли такі обставини призвели до вимушеного переселення з тимчасово окупованих територій України, загибелі, поранення, перебування в полоні, незаконного позбавлення волі або викрадення, а також порушення права власності на рухоме та/або нерухоме майно.

Крім того, аналізуючи положення п. 21 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», слід дійти висновку, що законодавцем чітко визначено причинно-наслідковий зв`язок між подією (збройна агресія, конфлікт тощо), яка потягла дію - наслідок (вимушене переселення, загибель тощо), який і повинен бути підтверджений судом як факт, що має юридичне значення.

Як видно із поданої до суду заяви та доданих до неї документів, ОСОБА_1 просить суд встановити факт реєстрації шлюбу між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та встановити юридично значимий факт постійного проживання ОСОБА_1 з 28.07.2017 року по 27.02.2022 року за адресою: АДРЕСА_1 .

Разом з тим, у заяві не зазначено та не підтверджено жодними доказами, що необхідність у встановленні вказаних фактів виникла внаслідок вимушеного переселення з тимчасово окупованих територій, загибелі, поранення, перебування в полоні, незаконного позбавлення волі або викрадення, порушення права власності на рухоме та/або нерухоме майно, у зв`язку із збройною агресією, збройним конфліктом, тимчасовою окупацією території України, надзвичайною ситуацією природного чи техногенного характеру.

Згідно положень п.п.4) п.1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», за подання до суду фізичною особою заяви у справах окремого провадження, встановлена ставка судового збору в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» встановлено у 2024 році прожитковий мінімум для працездатних осіб в розрахунку на місяць в розмірі, зокрема, з 01 січня - 3028 грн. 00 коп.

За правилами статті 9 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що судовий збір сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України. Суд перед відкриттям (порушенням) провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

Отже, при зверненні до суду з заявою про встановлення двох фактів, що мають юридичне значення, заявник повинна була сплатити судовий збір у розмірі 1211 грн. 20 коп., тобто 605 грн. 60 коп. за встановлення кожного юридичного факту.

Ухвалою судді від 28 травня 2024 року продовжено заявнику ОСОБА_1 строк для усунення недоліків, зазначених в ухвалі суду від 27 березня 2024 року, встановивши заявнику десятиденний строк з дня отримання копії цієї ухвали для усунення недоліків заяви, сплати судового збору і надання квитанції про сплату судового збору. Роз`яснено заявнику, що у випадку невиконання нею вимог, викладених в ухвалі суду від 27 березня 2024 року, заява буде визнана неподаною та повернута заявнику. Повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Таким чином, зазначені вище обставини перешкоджали відкриттю провадження у цивільній справі.

Між тим, в визначений термін та на момент постанови цієї ухвали заявниками так і не було виконано вимоги, які зазначені в ухвалі суду від 27 березня 2025 року.

Станом на 14 травня 2025 року за даними автоматизованої системи Олександрівського районного суду міста Запоріжжя, від заявника заяв про усунення недоліків заяви не надходило, а тому наявні підстави для повернення заяви.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах: «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Круз проти Польщі» від 19.06.2001 року.

У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Відповідно до ч. 3 ст. 294 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

За правилами ч. 3 ст. 185 ЦПК України, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

З огляду на викладене та враховуючи те, що позовна заява подана без додержання вимог передбачених ст.ст. 175, 177 ЦПК України, зазначені в ухвалі суду недоліки позовної заяви позивачем не усунуто, позовну заяву слід вважати неподаною та повернути позивачеві.

Відповідно до положень частин 5, 6 статті 185 ЦПК України, суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи не пізніше п`яти днів з дня її надходження або з дня закінчення строку на усунення недоліків. Про повернення позовної заяви суд постановляє ухвалу. Ухвалу про повернення позовної заяви може бути оскаржено. Копія позовної заяви залишається в суді.

За змістом частини 7 статті 185 ЦПК України, повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Аналізуючи вищезазначене, слід прийти до висновку, що повернення заяви відповідно до частини 3 статті 185 ЦПК України, не є порушенням права на справедливий судовий захист та не може вважатися обмеженням права доступу до суду, оскільки повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 175, 177, 185, 260, 261, 294, 353 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Управління державної міграційної служби України в Запорізькій області, Виконавчий комітет Бердянської міської ради, Запорізький відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Запорізькому районі Запорізької області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), Міністерство соціальної політики, про встановлення факту, що має юридичне значення, подана у зв`язку із збройною агресією, відповідно до ст. 315 ЦПК України, вважати неподаною та повернути заявнику.

Роз`яснити заявнику, що повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Надіслати копію даної ухвали заявнику.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду.

Суддя О.О. Яцун