САМАРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ДНІПРА
Справа №211/1685/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

06.10.2025 року Самарський районний суд міста Дніпра у складі:

головуючий суддя Румянцев О.П.,

секретар судового засідання Богатько Д.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду у м. Дніпро матеріали цивільної справи за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини та зміну черговості одержання права на спадщину, -

ВСТАНОВИВ:

14 квітня 2025 року до Самарського районного суду м. Дніпропетровська на підставі ухвали Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18 березня 2025 року надійшла цивільна справа за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини та зміну черговості одержання права на спадщину. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Буча Київської області помер вітчим позивача ОСОБА_3 . Причина смерті ниркова недостатність, хронічна хвороба нирок. Вона займалась похованням ОСОБА_3 . Після його смерті відкрилась спадщина, за життя ОСОБА_3 складав заповіт, тому спадкоємцем першої черги є його рідна донька ОСОБА_2 . Позивач подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини та після смерті ОСОБА_3 було відкрито спадкову справу №142/2024 від 23.11.2024 року. Дружина ОСОБА_3 її мати ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу №8 від 10.10.2024 ОСОБА_4 з 18 грудня 2005 року перебувала в зареєстрованому шлюбі зі спадкодавцем ОСОБА_3 . Спадкодавець ОСОБА_3 зареєстрований та проживав до 2005 року за адресою: АДРЕСА_1 , однак після реєстрації шлюбу з її матір`ю з 2005 року проживав за адресою місця реєстрації позивача, а саме за адресою: АДРЕСА_2 , разом з дружиною та позивачем. Син позивача ОСОБА_5 та його друг ОСОБА_6 , який з дитинства проживав по сусідству в с. Північне Донецької області та дружив з сином позивача, про що надає нотаріально засвідчені покази свідків для суду, де зазначено, що вона та спадкодавець проживали разом тривалий час та вона здійснювала постійний догляд за вітчимом, який перебував у тяжкому стані. В 2022 році після повномасштабного вторгнення військами рф на територію України вона разом зі своєю родиною: чоловіком ОСОБА_7 , сином ОСОБА_5 , донькою ОСОБА_8 , вітчимом ОСОБА_3 , другом сина ОСОБА_9 виїздила з с. Північне Донецької області до Київської області. З 02 вересня 2022 року вона та спадкодавець ОСОБА_3 проживали по АДРЕСА_3 . Потім в жовтні 2023 року вона разом зі своєю сім`єю та спадкодавцем ОСОБА_3 переїхали на АДРЕСА_4 , де проживали до часу смерті спадкодавця, а вона проживає до цих пір. Той факт, що ОСОБА_3 потребував постійного догляду підтверджується медичними документами. Просить суд встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 разом зі спадкодавцем ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 2014 року до часу відкриття спадщини. Змінити черговість спадкування після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та надати ОСОБА_1 право на спадкування разом зі спадкоємцем першої черги. Судові витрати у вигляді судового збору стягнути з відповідача на позивача.

Ухвалою Самарського районного суду міста Дніпра від 15 квітня 2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Протокольною ухвалою суду від 18 червня 2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Від представника позивача ОСОБА_10 надійшла заява з проханням проводити розгляд справи без її участі та участі позивача, наполягають на задоволенні позовних вимог.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, повідомлялася про дату, час та місце розгляду справи, причини неявки суду невідомі.

Від відповідача відзиву на позовну заяву на адресу суду не надходило, у зв`язку з чим суддя вважає можливим застосувати положення ст.280 ЦПК України та розглянути справу заочно.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з огляду на наступні підстави.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Буча Київської області помер її вітчим ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 . Причина смерті ниркова недостатність. Хронічна хвороба нирок (а.с.12, 26).

ОСОБА_1 здійснила поховання ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про поховання №583 від 14.10.2024 року (а.с.25).

Після його смерті відкрилась спадщина, позивач подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини та після смерті ОСОБА_3 було відкрито спадкову справу №142/2024 від 23.11.2024 року (а.с.19, 20).

Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу №8 від 10.10.2024 ОСОБА_4 з 18 грудня 2005 року перебувала в зареєстрованому шлюбі зі спадкодавцем ОСОБА_3 (а.с.13).

Дружина ОСОБА_3 її мати ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 (а.с.14).

Згідно акту депутата Бучанської міської ради від 23.09.2024 року, що на підставі договору оренди за адресою: АДРЕСА_4 , проживають ОСОБА_1 з чоловіком ОСОБА_7 , 1982 р.н., донькою ОСОБА_8 , 2011 р.н., вітчимом ОСОБА_3 , 1953 р.н., який ІНФОРМАЦІЯ_1 помер від ниркової недостатності, що підтверджується свідоцтвом про смерть. Родина проживає з жовтня 2023 року (а.с.16).

Із нотаріально посвідченої 18.10.2024 року приватним нотаріусом Бучанського районного нотаріального округу Київської області Кінащук В.С., зареєстровано в реєстрі за №2162, заяви свідка ОСОБА_6 вбачається, що він проживає за адресою: АДРЕСА_5 . До 2019 року проживав в АДРЕСА_6 . В 2019 році поступив на навчання у м. Бахмут, однак все одно приїздив до батьків в смт Північне, у вересні 2022 року після повномасштабного вторгнення військами рф на територію України, він був вимушений переїхати до м. Ірпінь Київської області. Він знайомий з ОСОБА_1 , це мати його друга ОСОБА_11 , раніше вони проживали на сусідніх вулицях. Також йому відомо, що приблизно з 2014 року разом з ОСОБА_1 проживала її мати ОСОБА_4 та вітчим ОСОБА_3 , вони вели спільне господарство, оскільки він часто був у них в гостях, приходив до свого друга ОСОБА_12 , який ОСОБА_3 називав дідусем. В 2022 році він разом з ОСОБА_1 , ОСОБА_13 , ОСОБА_7 , ОСОБА_14 , ОСОБА_3 виїздили з смт Північне до м. Буча Київської області. У м. ОСОБА_15 вони часто спілкувалися та приходили в гості один до одного. Коли він відвідував ОСОБА_12 , то бачив, що дідусь ОСОБА_3 дуже хворів та постійно лежав. ОСОБА_1 постійно про нього дбала, возила в лікарню (а.с.17).

Із нотаріально посвідченої 18.10.2024 року приватним нотаріусом Бучанського районного нотаріального округу Київської області Кінащук В.С., зареєстровано в реєстрі за №2161, заяви свідка ОСОБА_5 вбачається, що в 2022 році він виїхав разом із мамою ОСОБА_1 , татом ОСОБА_7 , сестрою ОСОБА_14 , дідусем ОСОБА_3 та своїм другом ОСОБА_6 з смт Північне Донецької області до м. Буча Київської області. З самого його народження і до ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 проживав разом з ним та його сім`єю. Він вважав його дідусем, він його виховував та у всьому допомагав. Його мати ОСОБА_1 вважала ОСОБА_3 своїм батьком, дбала про нього. У 2023 році, коли дідусю зовсім стало погано зі здоров`ям та він постійно лежав, ОСОБА_1 постійно про нього дбала (а.с.18).

Згідно довідки МСЕК серії АВ №0605666, ОСОБА_3 мав третю групу інвалідності з 06.12.2016 року, встановлену безстроково, рекомендації: спостерігатися та лікуватися у невропатолога, терапевта, лікування в клініці (а.с.27).

Згідно результатів УЗД органів грудної клітини, ОЧП, передміхурової залози, СВС від 29.01.2024 року, ОСОБА_3 мав УЗ ознаки: дифузних змін підшлункової залози, дифузних змін паренхіми нирок, лівобічної пієлоуретероектазії, правобічного гідротораксу (а.с.28).

Згідно результатів УЗД органів грудної клітини від 05.02.2024 року, ОСОБА_3 мав УЗ ознаки правобічного гідротораксу (а.с.29).

Згідно результатів УЗД СВС від 26.08.2024 року, ОСОБА_3 мав уз ознаки дифузних змін ЩЗ (а.с.30).

Згідно результатів УЗДГ вен обох нижніх кінцівок від 24.10.2023 року, у висновку: УЗ-ознак патології вен нижніх кінцівок не виявлено (а.с.31).

З доплерографії артерій обох нижніх кінцівок від 24.10.2023 року вбачається, що ОСОБА_3 мав УЗ-ознаки дифузних атеросклеротичних змін артерій нижніх кінцівок (а.с.32).

З протоколом КТ вбачається, що ОСОБА_3 мав КТ-ознаки гліозних змін лівої тім`яної частки як наслідок перенесеного ПМК в басейні лівої СМА. Мікроангіопатія, дифузна церебральна атрофія (а.с.33).

Згідно виписки з медичної карти стаціонарного хворого №5711 від 27.10.2023 року, ОСОБА_3 мав діагноз: стабільна стенокардія напруження ФК ІІІ. Кардіосклероз. Синусова тахікардія. Екстрасистологічна аритмія. Гіпертонічна хвороба ІІ ст.2 ст. Ризик 4. СНІІА з померірно зниженою ФВ ЛШ (45%). Гіперхолестеринемія. Дисциркуляторна енцефалопатія ІІ ст. ХОЗЛ стадія неповної ремісії ДНІІ ст. Пневмоконіоз (а.с.34).

ОСОБА_3 неодноразово перебував на стаціонарному лікуванні, що підтверджується виписками із медичних карт стаціонарного хворого від 06.07.2024 року, 10.04.2024 року, 03.09.2024 року та 19.06.2024 року (а.с.35-38).

В силу ч.ч.2, 4 ст.3 Сімейного кодексу України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Конституційним Судом України у рішенні від 03.06.1999 за №5-рп/99 (справа про офіційне тлумачення терміну «член сім`ї») визначено, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п.

Згідно вимог ч.4 СК України сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Сім`я розглядається як соціальний інститут і водночас як союз конкретних осіб. Сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, що й є ознаками сім`ї.

Так, при встановленні факту наявності у осіб спільного побуту доцільно враховувати ознаки, визначені у понятті домогосподарства.

Домогосподарство є сукупність осіб, які спільно проживають в одному житловому приміщенні або його частині, забезпечують себе всім необхідним для життя, ведуть спільне господарство, повністю або частково об`єднують та витрачають кошти.

Взаємність прав та обов`язків передбачає наявність як у жінки, так і у чоловіка особистих немайнових і майнових прав та обов`язків, які можуть випливати, зокрема, із нормативно - правових актів, договорів, укладених між ними, звичаїв. Для встановлення цього факту важливе значення має з`ясування місця і часу такого проживання.

Підтвердженням цього може бути їх реєстрація за таким місцем проживання, пояснення свідків, представників житлово-експлуатаційної організації. Щодо часу проживання слід зазначити, що за своєю природою проживання однією сім`єю спрямоване на довготривалі відносини.

Згідно положень ст.1216, ст.1217, ч.ч.1, 2 ст.1220, ст.1258, ст.1261, ст.1262, ч.1 ст.1265, ч.1 ст.1268, ч.1 ст.1269, ч.1 ст.1270, ч.1 ст.1296 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).

Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

У другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері.

У четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини (стаття 1264 ЦК України).

Згідно ч.2 ст.1259 ЦК України фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Застосування наведеної норми права з урахуванням вимог ст.12, 81 ЦПК України вимагає доведення позивачем факту опікування, матеріального забезпечення спадкодавця протягом тривалого часу, а також перебування спадкодавця в безпорадному стані, тобто стані, зумовленому похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли особа не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Підставами для задоволення такого позову є сукупність наступних юридичних фактів, встановлених у судовому порядку: 1) здійснення опіки над спадкодавцем, тобто надання йому нематеріальних послуг (спілкування, поради та консультації, поздоровлення зі святами); 2) матеріальне забезпечення спадкодавця; 3) надання будь-якої іншої допомоги спадкодавцеві, тобто такої допомоги, яка має матеріалізоване вираження, - прибирання приміщення, приготування їжі, ремонт квартири; 4) тривалий час здійснення дій, визначених у п.п.1 - 3; 5) безпорадний стан спадкодавця, тобто такий стан, під час якого особа неспроможна самостійно забезпечувати свої потреби, викликаний похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом. Для задоволення позову необхідна наявність всіх п`яти вищезазначених обставин.

У пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про спадкування» від 30 травня 2008 року №7 роз`яснено, що під безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Доказами безпорадності спадкодавця можуть бути документи, що підтверджують тяжкість стану здоров`я: виписки з історії хвороби, амбулаторні картки, висновки медичних закладів, документи про інвалідність тощо. Отже, безпорадність особи пов`язана саме зі станом її здоров`я.

Верховний Суд у постанові від 17.04.2019 року у справі №308/12730/15-ц (провадження № 61-46522св18) вказує, що для правильного застосування положення ч.5 ст.1224 ЦК України,суду необхідно установити чи був спадкодавець у безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво, чи знав відповідний спадкоємець про указаний стан спадкодавця та чи потребував останній допомоги саме від указаного спадкоємця. Крім того, підлягають урахуванню також обставини щодо існування у спадкоємця можливостей надавати необхідну допомогу спадкодавцю.

Для правильного застосування положення ч.2 ст.1259 ЦК України суду необхідно установити чи відповідний спадкоємець протягом тривалого часу опікувався, матеріально забезпечував, надавав іншу допомогу спадкодавцеві, який був у безпорадному стані.

При цьому, безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Безпорадний стан повинен бути підтверджений відповідними записами в медичних документах (постанова Верховного Суду від 30.05.2019 року у справі №346/1178/17 (провадження №61-48393св18).

Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках.

Згідно ст.ст.12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За приписами ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

З огляду на положення ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Частиною 2 ст.78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст.89 ЦПК України жодні докази не мають заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.95 ЦПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

ОСОБА_1 не довела суду факту матеріального забезпечення спадкодавця протягом тривалого часу, факту надання йому іншої допомоги, яка має матеріалізоване вираження.

Із наданої позивачем медичної документації на підтвердження стану здоров`я ОСОБА_3 не випливає, що спадкодавець перебував у безпорадному стані та у зв`язку з цим потребував стороннього догляду, допомоги та піклування.

Оскільки позивачем не доведена наявність у ОСОБА_3 безпорадного стану та потреби, у зв`язку з цим, постійної сторонньої допомоги, суд не знаходить підстав для задоволення позову в частині зміни черговості одержання позивачем права на спадкування, як то передбачено ч.2 ст.1259 ЦК України.

Окрім того, матеріали справи не містять копії спадкової справи відкритої після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , для того, щоб мати змогу з`ясувати коло спадкоємців та залучити їх до участі у справі.

Позивачем та її представником не заявлялося відповідних клопотань про витребування доказів, а суд з урахуванням принципу змагальності та забезпечення збереження об`єктивності та неупередженості суду, відповідно до положень ч.7 ст.81 ЦПК України не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи.

Враховуючи встановлені обставини та досліджені докази в судовому засіданні в їх сукупності, суд приходить до висновку, що існують достатні підстави для того, що встановити факт проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_3 однією сім`єю з 2014 року до часу відкриття спадщини.

Позовна заява в частині вимог про зміну черговості одержання права на спадкування є необґрунтованою, а тому позов в цій частині задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.3, 4 Сімейного Кодексу України, ст.ст.2, 1216, 1217, 1220, 1224, 1258, 1259, 1261, 1262, 1265, 1268-1270 ст.ст.6-13, 33-34, 76-81, 83, 133, 134, 137, 141, 258-259, 263-265, 268, 272, 273, 280-284 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_7 , РНОКПП НОМЕР_4 ) про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини та зміну черговості одержання права на спадщину задовольнити частково.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , разом зі спадкодавцем ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 2014 року до часу відкриття спадщини.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Суддя О.П.Румянцев