УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2025 року

м. Київ

справа № 753/6126/22

провадження № 61-15706ск25

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Ігнатенка В. М. (суддя-доповідач), Ситнік О. М., Фаловської І. М.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Пшевлоцький Юрій Миколайович, на ухвалу Київського апеляційного суду від 06 листопада 2025 року за заявою ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Київського апеляційного суду від 06 грудня 2023 року вцивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Стар Інвестмент Ван» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про визнання недійсним договору купівлі-продажу,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2022 року Товариство з обмеженою відповідальністю «СтарІнвестмент Ван» (далі - ТОВ «СтарІнвестмент Ван») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про визнання недійсним договору купівлі-продажу, скасування рішення державного реєстратора та державної реєстрації права власності, визнання права власності.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 30 березня 2023 року у задоволенні позову ТОВ «СтарІнвестмент Ван» відмовлено.

Додатковим рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 26 квітня 2023 року заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Пшевлоцького Ю. М. задоволено частково.

Стягнуто з ТОВ «СтарІнвестмент Ван» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 28 475 грн. У задоволенні іншої частини вимог заяви відмовлено.

Постановою Київського апеляційного суду від 06 грудня 2023 року апеляційну скаргу ТОВ «СтарІнвестмент Ван» задоволено.

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 задоволено частково.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 30 березня 2023 року та додаткове рішення Дарницького районного суду м. Києва від 26 квітня

2023 року скасовано й ухвалено нове судове рішення, яким позов

ТОВ «СтарІнвестмент Ван» задоволено.

Визнано недійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна від 27 грудня 2017 року, а саме квартири

АДРЕСА_1 , укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Івановою С. М. за реєстровим № 1963.

Скасовано рішення державного реєстратора - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Іванової С. М. від 27 грудня

2017 року, на підставі якого право власності на оскаржувану квартиру було зареєстровано за ОСОБА_1 та припинено право власності ОСОБА_2 .

Відновлено становище, яке існувало до порушення, шляхом застосування наслідків недійсності договору купівлі-продажу нерухомого майна

від 27 грудня 2017 року, а саме: скасовано державну реєстрацію права власності за ОСОБА_1 та визнано право власності за ОСОБА_2 .

Постановою Верховного Суду від 16 січня 2025 року касаційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Київського апеляційного суду від 06 грудня

2023 року залишено без задоволення.

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на додаткове рішення Дарницького районного суду м. Києва від 26 квітня 2023 року та постанову Київського апеляційного суду від 06 грудня 2023 року залишено без задоволення.

Додаткове рішення Дарницького районного суду м. Києва від 26 квітня

2023 року та постанову Київського апеляційного суду від 06 грудня

2023 року залишено без змін.

29 травня 2025 року до Київського апеляційного суду надійшла заява представника ОСОБА_1 - адвоката Пшевлоцького Ю. М. про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Київського апеляційного суду

від 06 грудня 2023 року.

В обґрунтування вказаної заяви зазначає, що постановою Київського апеляційного суду від 06 грудня 2023 року позов ТОВ «Стар Інвестмент Ван» задоволено та визнано недійсним договір купівлі-продажу, що укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 та відновлено становище, яке існувало до порушення, шляхом застосування наслідків недійсності договору

купівлі-продажу, а саме скасовано державну реєстрацію права власності на квартиру за ОСОБА_1 та визнано право власності на квартиру за ОСОБА_2 .

Однак, як стало тепер відомо стороні ОСОБА_1 , насправді до складу пулу активів/лоту, що реалізовувався на електронних торгах, не входили права вимоги за договором поруки від 10 лютого 2014 року №07/02-14-П-1, який був укладений між ПАТ «Юніон Стандард Банк» та ОСОБА_2 .

Отже права вимоги ПАТ «Юніон Стандард Банк» до ОСОБА_2 не були предметом електронних торгів, тобто вони не відчужувалися в установленому порядку (на публічному аукціоні) і щодо них не визначався покупець. У зв`язку з чим ТОВ «Стар Інвестмент Ван» не набувало в установленому законом порядку права вимоги до ОСОБА_2 , а останній не став боржником перед позивачем із грошовим зобов`язанням у сумі

1 994 003,00 грн та, відповідно, взагалі не мало права звернення до суду із даним позовом.

Заявник вказує, що нововиявлена обставина, що право вимоги банку до ОСОБА_2 не було предметом торгів/аукціону та не була відома

ОСОБА_1 , оскільки він не брав участі в такому аукціоні чи в пов`язаних із цим процедурах. Відомості про те, що можливо відповідне право вимоги не було включене до лоту торгів/аукціону випадково стали відомі заявнику при ознайомленні з інформацією про електронні торги (аукціон) за посиланням https://prozorro.sale/auction/UA-EA-2018-12-21-000021-b/.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 06 листопада 2025 року залишено без задоволення заяву ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Київського апеляційного суду

від 06 грудня 2023 року.

Суд апеляційної інстанції вважав, що обставини, на які посилається заявник, не є нововиявленими за своєю юридичною суттю, оскільки протокол електронних торгів, а також паспорт відкритих торгів (аукціону) з продажу пулу активів, що складається з активів 21 банку (з переліком найменувань та стислого опису активів) є відкритими та міститься у мережі Інтернет. Така інформація була доступна учасникам справи під час розгляду справи по суті заявлених позовних вимог судом першої інстанції та подальшого її перегляду в апеляційному порядку.

При цьому, заявник та його представник також не були позбавлені можливості звертатися до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб із запитами для додаткового встановлення обставин, що становлять предмет доказування під час розгляду справи судами по суті заявлених вимог.

13 грудня 2025 року представник ОСОБА_1 - адвокат Пшевлоцький Ю. М. через підсистему «Електронний Суд» направив до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Київського апеляційного суду від 06 листопада 2025 року.

У касаційній скарзі представник заявника просить скасувати оскаржувані судові рішення та направити справу на новий розгляд до апеляційного суду.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку ухвали суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті або закриття апеляційного провадження, про повернення апеляційної скарги, про зупинення провадження, щодо забезпечення позову, заміни заходу забезпечення позову, щодо зустрічного забезпечення, про відмову ухвалити додаткове рішення, про роз`яснення рішення чи відмову у роз`ясненні рішення, про внесення або відмову у внесенні виправлень у рішення, про повернення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову у відкритті провадження за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про заміну сторони у справі, про накладення штрафу в порядку процесуального примусу, окремі ухвали.

Згідно із частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга обґрунтована тим, що суд апеляційної інстанції не взяв до уваги те, що у заявника не було приводів під час розгляду даної справи з`ясовувати відомості щодоскладу пулу активів/лоту, що реалізовувались на електронних торгах та це не входить до процесуальних обов`язків такого учасника справи.

Згідно із частиною першою статті 394 ЦПК України, одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження.

Відповідно до частини першої статті 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 423 ЦПК України підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Відповідно до пункту 2 частини другої статті 423 ЦПК України підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що призвели до ухвалення незаконного рішення у даній справі.

Не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом (частина четверта статті 423 ЦПК України).

При цьому, при перегляді судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд не може виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається, розглядати інші вимоги або інші підстави позову.

Нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи, існували на час її розгляду, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин. Питання про те, які обставини вважати істотними, є оціночним. Суд вирішує його у кожному конкретному випадку з урахуванням того, чи ці обставини могли спростувати факти, покладені в основу судового рішення, та вплинути на висновки суду під час його ухвалення так, що якби вказана обставина була відома особам, які беруть участь у справі, то зміст судового рішення був би іншим (подібний висновок викладений у постанові Великої палати Верховного Суду від 25 травня 2021 року у справі № 752/4995/17).

Вирішуючи питання про наявність нововиявлених обставин, суд повинен розмежовувати нововиявлені обставини та нові обставини.

Обставини, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, що існують на час ухвалення судового рішення, але залишаються невідомими особам, які беруть участь у справі, та стали відомими тільки після ухвалення судового рішення, є нововиявленими обставинами.

Обставини, які виникли чи змінилися тільки після ухвалення судового рішення і не пов`язані з вимогою в цій справі, а тому не могли бути враховані судом при ухваленні судового рішення, є новими обставинами і можуть бути підставою для пред`явлення нової вимоги (зокрема, погіршення майнового стану відповідача після ухвалення рішення про стягнення з нього аліментів).

Судам необхідно розрізняти також нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами.

Процедура перегляду остаточного судового рішення за нововиявленими обставинами, визначена процесуальним кодексом України, є окремою формою судового процесу, що має свої особливості. Вона не є тотожною новому розгляду справи та не передбачає повторної оцінки всіх доводів сторін. Суд має переглянути раніше ухвалене рішення лише в межах нововиявлених обставин.

Слід враховувати, що підставою такого перегляду є не недоліки розгляду справи судом (незаконність та (або) необґрунтованість судового рішення, постанови чи ухвали, неправильне застосування судом норм матеріального права, порушення норм процесуального права), а те, що на час ухвалення рішення суд не мав можливості врахувати істотну обставину, яка могла суттєво вплинути на вирішення справи, оскільки учасники розгляду справи не знали про неї та, відповідно, не могли надати суду дані про неї. Тобто перегляд справи у зв`язку з нововиявленими обставинами має на меті не усунення судових помилок, а лише перегляд вже розглянутої справи з урахуванням обставини, про існування якої стало відомо після ухвалення судового рішення.

Не можуть вважатися нововиявленими обставини, що встановлюються на підставі доказів, які не були своєчасно подані сторонами. Також, не можуть визнаватися нововиявленими обставини, на які посилався учасник судового процесу в своїх поясненнях в суді будь-якої з інстанцій (подібний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 14 травня

2019 року у справі №905/1502/15 та від 24 вересня 2020 року у справі №922/1141/19).

Порушуючи питання про перегляд постанови суду апеляційної інстанції за нововиявленими обставинами ОСОБА_1 зазначає, що йому стало відомо про те, що до складу пулу активів/лоту, що реалізовувався на електронних торгах, не входили права вимоги за договором поруки від 10 лютого

2014 року №07/02-14-П-1, який був укладений між ПАТ «Юніон Стандард Банк» та ОСОБА_2 .

В постанові від 19 червня 2024 року в справі №372/4154/18 Верховний Суд зазначив, що істотними обставинами справи вважаються ті, які можуть вплинути на рішення суду, яке набрало законної сили, а це, передусім, ті, що взагалі не були предметом розгляду у вказаній цивільній справі, у зв`язку з тим, що вони не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою на час розгляду справи.

Не можуть вважатися нововиявленими обставини, що встановлюються на підставі доказів, які не були своєчасно подані сторонами чи іншими особами, які беруть участь у справі. Не може вважатися нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці тих доказів, які вже оцінювались судом у процесі розгляду справи.

Верховний Суд у своїх постановах також неодноразово наголошував на тому, що нововиявлені обставини за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, які було покладено в основу рішення суду щодо вирішення спору по суті. До нововиявлених обставин належать факти об`єктивної дійсності, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші факти, які мають значення для правильного розв`язання спору по суті (постанова

від 25 травня 2021 року у справі №752/4995/17).

Щодо застосування загальних принципів перегляду судових рішень за нововиявленими обставинами у даній справі, то апеляційний суд правильно виходив з того, що нововиявлені обставини за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення щодо вирішення спору по суті.

Проте, обставини, на які посилається заявник, не є нововиявленими за своєю юридичною суттю.

Так, нововиявленою обставиною заявник вважає те, щодо складу пулу активів/лоту, що реалізовувався на електронних торгах №UA-EA-2018-12-21-000021-b (протокол від 24 січня 2019 року), не входили права вимоги за договором поруки від 10 лютого 2014 року №07/02-14-П-1, який був укладений між ПАТ «Юніон Стандард Банк» та ОСОБА_2 .

Однак, протокол електронних торгів №UA-EA-2018- 12-21-000021-b, а також паспорт відкритих торгів (аукціону) з продажу пулу активів, що складається з активів 21 банку (з переліком найменувань та стислого опису активів) є відкритими та міститься у мережі Інтернет. Така інформація була доступна учасникам справи під час розгляду справи по суті заявлених позовних вимог судом першої інстанції та подальшого її перегляду в апеляційному порядку.

При цьому, заявник та його представник також не були позбавлені можливості звертатися до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб із запитами для додаткового встановлення обставин, що становлять предмет доказування під час розгляду справи судами по суті заявлених вимог.

З такими висновками погоджується і Верховний Суд.

Колегія суддів погоджується з висновком апеляційного суду, що наведені ОСОБА_1 у заяві обставини, не є істотними та такими, що могли вплинути на ухвалене судом рішення по суті розгляду поданої ним апеляційної скарги та фактично жодним чином не змінюють обставини справи, на підставі яких приймалося рішення.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) виходить з того, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух (рішення ЄСПЛ у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28 жовтня 1998 року та «Круз проти Польщі» від 19 червня 2001 року).

Європейський суд з прав людини зазначив, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata принципу остаточності рішень суду.

Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення. Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду. Перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Винятки із цього принципу можуть мати місце лише за наявності підстав, обумовлених обставинами важливого та вимушеного характеру

(рішення Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України»).

Відповідно до пункту 2 частини четвертої статті 394 ЦПК України у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Ураховуючи викладене, оскільки правильне застосовування судом норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, а касаційна скарга є необґрунтованою, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Керуючись пунктом 2 частини четвертої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Пшевлоцький Юрій Миколайович, на ухвалу Київського апеляційного суду

від 06 листопада 2025 року за заявою ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Київського апеляційного суду від 06 грудня 2023 року вцивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Стар Інвестмент Ван» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про визнання недійсним договору купівлі-продажу.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

Судді: В. М. Ігнатенко

О. М. Ситнік

І. М. Фаловська