Номер провадження: 22-ц/813/5933/25
Справа № 521/2330/25
Головуючий у першій інстанції Гуревський В. К.
Доповідач Назарова М. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.12.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: Назарової М.В. (суддя-доповідач), Коновалової В.А., Карташова О.Ю.,

учасники справи: позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС», відповідач ОСОБА_1 ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі свого представника Ходіної Надії Володимирівни

на рішення Малиновського районного суду міста Одеси від 25 березня 2025 року, ухвалене Малиновським районним судом м. Одеси у складі: судді Гуревського В.К. в приміщенні того ж суду,

у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

12 лютого 2025 року ТОВ «ФК «ЕЙС» звернулися до Малиновського районного суду м. Одеси з позовом до ОСОБА_1 , в якому з посиланням як на правове обґрунтування на положення ст. 512, 514, 525, 526, 530, 610, 611, 625, 1050, 1054 ЦК України просили стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором № 585143358 від 13 листопада 2021 року у розмірі 41812,74 грн, витрати зі сплати судового збору у розмірі 2422,40 грн, витрати на професійну правничу допомогу в сумі 7000,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначали, що 13 листопада 2021 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (правонаступником якого, як зазначає позивач, є ТОВ «ФК «ЕЙС» на підставі низки договорів факторингу) та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 585143358 у формі електронного документа з використанням електронного підпису, згідно з умовами якого кредитодавець зобов`язується надати позичальнику кредит у вигляді кредитної лінії в розмірі кредитного ліміту на суму 13500 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, відповідно до умов, зазначених у цьому договорі, додатках до нього та Правилах надання грошових коштів у позику (п.1.1 Договору). Кредит надається до 12 грудня 2021 року, нарахування процентів за користування кредитом здійснюється в розмірі 401,50 відсотків річних, що становить 1,10 процентів від суми кредиту за кожний день користування ним.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» ініціювало переказ коштів в загальній сумі 13500 грн на картковий рахунок відповідача НОМЕР_1 .

Відповідач взяті на себе кредитні зобов`язання не виконав, у зв`язку з чим утворилася заборгованість у розмірі 41812,74 грн, яка складається з: 13499,5 грн заборговані за кредитом; 28313,24 грн заборгованість за несплаченими відсотками за користування кредитом (а.с. 1-9).

У відзиві на позовну заяву ОСОБА_1 в особі свого представника ОСОБА_2 заперечував проти задоволення позову, зазначаючи, що до ТОВ «ФК «ЕЙС» не перейшло право вимоги за вказаним кредитним договором, оскільки Договір факторингу було укладено 28 листопада 2018 року, а сам договір позики у листопаді 2021 року, тобто, на момент укладення Договору факторингу, строк виконання за Кредитним договором ще не настав, вказаний Кредитний договір взагалі не було укладено на момент укладення Договору факторингу, а тому вимоги про стягнення заборгованості за Договором позики № 585143358 від 13 листопада 2021 року є недоведеними та не підлягають задоволенню.

Окрім цього, відповідач вважає, що позивач не надав суду докази про отримання ОСОБА_1 листа на адресу електронної пошти та смс-повідомлення про здійснення входу останнім на сайт товариства за допомогою логіна та пароля особистого кабінету, а тому в матеріалах справи відсутні докази укладання кредитного договору в електронному вигляді, що відповідає висновкам Верховного Суду. Позивачем не долучено до матеріалів справи будь-яких доказів, які прямо чи опосередковано свідчать, що електронний підпис (або ідентифікатор) належить саме відповідачу. Крім того, в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження реєстрації відповідача в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, отримання ним логіну та паролю в даній системі, подання заявки на отримання кредиту, а також ознайомлення з усіма істотними умовами договору (а.с. 88-103).

ТОВ «ФК «ЕЙС» подали до суду відповідь на відзив, в якій просили задовольнити позов у повному обсязі, посилаючись на те, що Договір укладено в належній формі. Відповідач підписав Договір електронним підписом одноразовим ідентифікатором, отримав свій примірник електронного договору, у формі, що унеможливлює зміну його змісту та мав змогу у будь-який час самостійно ознайомитися з Договором на Сайті Товариства в Особистому кабінеті. Посилаючись на вищевикладені факти, враховуючи повну цивільну дієздатність Відповідача, відповідність кредитного договору законодавчим актам та відсутність жодних підтверджень доводам Відповідача, позиція відповідача щодо недоведеності укладання кредитного договору є неаргументованою та невмотивованою. Крім того, зазначили, що строк дії договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року був неодноразово продовжений, тому помилковим є висновок відповідача про те, що договір між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем укладений після спливу строку дії договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, так як на момент включення цього кредитного договору до реєстру, право вимоги вже існувало, а не виникло в майбутньому, як помилково стверджує відповідач (а.с. 104-126).

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 25 березня 2025 року позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» заборгованість за Кредитним договором № 585143358 від 13 листопада 2021 року у розмірі 41812 гривень 74 коп., витрати на професійну правничу допомогу в сумі 7000 гривень 00 коп. та судовий збір у розмірі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 коп. (а.с. 128-137).

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 в особі свого представника Ходіної Надії Володимирівни просить скасувати рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 25 березня 2025 року та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

Доводами апеляційної скарги є те, що:

- суд першої інстанції не врахував, що укладення кредитного договору відбулося після укладення договору факторингу;

- на момент укладення договору відступлення прав вимоги № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року сторонами не досягнуто згоди щодо предмета правочину; предмет не індивідуалізовано належним чином;

- відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав;

- суд першої інстанції неповно встановив обставини справи, помилково застосував норми матеріального та процесуального права, та здійснив неправильну оцінку наявним в матеріалах справи доказам (а.с. 151-162).

Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходив.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Предметом позову в цій справі є вимога про стягнення заборгованості, ціна позову становить 41812,74 грн.

Оскільки ціна позову у даній справі не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, то розгляд апеляційної скарги проводиться без повідомлення учасників справи відповідно до приписів ч. 1 ст. 369 ЦПК України.

Згідно ч. 1 ст. 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи.

Інформація про призначення даної справи до розгляду в апеляційному суді без повідомлення учасників справи завчасно розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України.

Згідно з частиною першою статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 4 вказаної норми).

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 13 листопада 2021 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 уклали Кредитний договір № 585143358 у формі електронного документа з використанням електронного підпису з одноразовим ідентифікатором MNV7ES42 (а.с. 21-28).

Пунктами 1.1 та 1.3 договору передбачено, що кредитодавець зобов`язується надати позичальнику кредит у вигляді кредитної лінії в розмірі кредитного ліміту на суму 13500 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, відповідно до умов, зазначених у цьому Договорі, додатках до нього та Правилах надання грошових коштів у позику. Кредитодавець надає перший транш за договором в сумі 13500 грн одразу після укладення договору, який має бути повернено до 13 грудня 2021 року (а.с. 21).

Кредитна лінія надається строком на 30 днів від дати отримання кредиту позичальником, а саме до 13 грудня 2021 року. У випадку надання першого траншу не в день укладення договору строку дії кредитної лінії автоматично продовжується на ту кількість днів, на яку відрізняється дата укладення договору по відношенню до дати надання першого траншу за договором (п. 1.7 договору).

Відповідно до п. 1.9.1 нарахування процентів за користування Кредитом здійснюється в розмірі 401,50 відсотків, річних що становить 1,10 процентів від суми Кредиту за кожний день користування ним.

Згідно з заявкою на отримання грошових коштів в кредит від 13.11.2021 така оформлювалася на ім`я ОСОБА_1 за договором (офертою) № 585143358 від 13.11.2021, в ній зазначені персональні дані, зокрема, фінансовий номер телефону ( НОМЕР_2 ), який збігається із номером, що зазначений скаржником в реквізитах апеляційної скарги (а.с. 151), дані паспорту та РНОКПП, а також номер картки : НОМЕР_1 (а.с. 29).

Товариство з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» ініціювало переказ коштів в загальній сумі 13500,00 грн на картковий рахунок відповідача НОМЕР_1 , на підтвердження чого в матеріалах справи наявне платіжне доручення № 6e41cd69-70eb-4775-b12b-441699f386e3 від 13 листопада 2021 року з відміткою Товариства.

Згідно з розрахунком, здійсненим ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором № 585143358 за період 13.11.2021-15.02.2022 становить 38579,57 грн, яка складається з: 13499,5 грн тіло кредиту, 25080,07 грн нараховані відсотки (а.с. 47-49).

Згідно з розрахунком, здійсненим ТОВ «Таліон Плюс», заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором № 585143358 за період з 15.02.2022-31.07.2023 (з урахуванням нарахованих станом на 15.02.2022 тіла кредиту 13499,50 грн, процентів 25080,07 грн) становить 41812,74 грн, яка складається з: 13499,5 грн тіло кредиту, 28313,24 грн нараховані відсотки (а.с. 50-51).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивач надав беззаперечні докази того, що саме Відповідач уклав кредитний договір з Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» та прийняв зобов`язання на себе. Розрахунки заборгованості, надані попередніми кредиторами й Позивачем є беззаперечними доказами факту заборгованості, а отже позовні вимоги доведені Позивачем в повній мірі. Нарахування відсотків повністю обґрунтовано та не суперечить умовам Договору, з якими Відповідач ознайомився до укладення Кредитного договору № 585143358 від 13 листопада 2021 року та підписанням електронним одноразовим ідентифікатором підтвердив та погодився з умовами даного Договору.

Підписанням Реєстру прав вимоги Сторони засвідчують передачу Права вимоги до Боржників в повному обсязі, за відповідним Реєстром права вимоги. На підтвердження факту укладення даного Реєстру та відступлення прав вимоги до Відповідача на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс», Первісним кредитором передані останньому документи, які підтверджують видачу кредиту Відповідачу та були долучені Позивачем до позовної заяви. Надана копія договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року містить підписи сторін, які підтверджують укладення договору та перехід права вимоги від Товариства з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» до Фактора - Товариства з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс».

Реєстр №173 від 15 лютого 2022 року, що містить інформацію про боржника, підтверджує факт переходу права вимоги у визначений момент.

При цьому, Договір факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року у встановленому законом порядку не визнавався недійсним та не є предметом спору в даній справі.

Перехід права вимоги за кредитним договором № 585143358 від 13 листопада 2021 року відповідно до договору факторингу № 05/0820-01 від 05 серпня 2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» укладено Договір факторингу № 05/0820-01, відповідно до умов якого до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» перейшло право грошової вимоги до Відповідача за Кредитним договором № 585143358 від 13 листопада 2021 року. В подальшому Товариство з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» та Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК «Онлайн Фінанс» уклали ряд додаткових угод: № 2 від 03 серпня 2021 року та № 3 від 30 грудня 2022 року - якими продовжено строк дії Договору факторингу до 30 грудня 2024 року включно, всі інші умови залишились без змін.

Підписаний Сторонами та скріплений їх печатками Акт прийому-передачі Реєстру Боржників підтверджує факт переходу від Клієнта до Фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього Договору. На підтвердження переходу права вимоги до позивача ТОВ «ФК «ЕЙС», разом з позовною заявою долучено Акт прийому-передачі Реєстру Боржників за Договором факторингу № 26/12/Е від 26 грудня 2024 року.

Таким чином, суд виснував, що згідно витягу з Реєстру боржників від Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «Онлайн Фінанс» до Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «ЕЙС» перейшло право грошової вимоги до Відповідача на загальну суму 41812,74 грн.

Переглядаючи вказане рішення за доводами апеляційної скарги, колегія суддів бере до уваги таке.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно з ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Право грошової вимоги до боржника може бути відступлене також на підставі договору факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги), за яким згідно з частиною першою статті 1077 ЦК України одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Відповідно до частини першої статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Статтею 1079 ЦК України визначено, що сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності. Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції.

Відповідаючи на доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не врахував, що укладення кредитного договору відбулося після укладення договору факторингу, оскільки на момент укладення договору відступлення прав вимоги № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року сторонами не досягнуто згоди щодо предмета правочину; предмет не індивідуалізовано належним чином, а відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав, колегія суддів зазначає таке.

Судом першої інстанції встановлено, що 28 листопада 2018 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» та Товариство з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» уклали Договір факторингу № 28/1118-01 строк дії якого закінчується 28 листопада 2019 року.

28 листопада 2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Манівео» та Товариство з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» уклали додаткову угоду № 19, згідно з якою строк дії договору продовжено до 31.12.2020. При цьому інші умови договору залишилися без змін (а.с. 30).

31 грудня 2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» укладено додаткову угоду № 26 від 31 грудня 2020 року до Договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, що продовжила строк договору до 31 грудня 2021 року. В даній додатковій угоді Договір факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року викладено у новій редакції, проте його дата укладення залишена як 28 листопада 2018 року та № 28/1118-01.

31 грудня 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» та Товариство з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» уклали додаткову угоду № 27, яка продовжила строк дії договору до 31 грудня 2022 року (а.с. 31).

15 лютого 2022 року на виконання п. 2.1. Договору факторингу №28/1118-01 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» складено та підписано Реєстр прав вимоги № 173, за яким передані права вимоги до ОСОБА_1 на загальну суму 38579,57 гривень за Кредитним договором № 585143358 від 13 листопада 2021 року (а.с. 34-36).

05 серпня 2020 року ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» уклали договір факторингу № 05/0820-01, за яким клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується прийняти їх та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором (п. 2.1 договору). Право вимоги переходить від клієнта до фактора з моменту підписання ними відповідного реєстру прав вимог, по формі, встановленій у відповідному додатку (п. 4.1 договору). Строк дії договору закінчується 04 серпня 2021 року (п. 8.2 договору).

03 серпня 2021 року ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» уклали додаткову угоду № 2 до договору факторингу № 05/0820-01 від 05 серпня 2020 року, в якій погодили продовжити строк дії договору до 31 грудня 2022 року включно (а.с. 37).

30 грудня 2022 року ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» уклали додаткову угоду № 3 до договору факторингу № 05/0820-01 від 05 серпня 2020 року, в якій погодили продовжити строк дії договору до 30 грудня 2024 року включно (а.с. 38).

Згідно з реєстром прав вимоги № 10 від 31 липня 2023 року на виконання договору факторингу № 05/0820-01 від 05 серпня 2020 року клієнт відступив фактору права вимоги до ОСОБА_1 на загальну суму 41812,74 гривень за Кредитним договором № 585143358 від 13 листопада 2021 року (а.с. 39-41).

26 грудня 2024 року ТОВ «ФК «ЕЙС» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» уклали договір факторингу № 26/12/Е, згідно з яким фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язання за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання (суми позики), плату за позикою (проценти за користування позикою та проценти на прострочену позику), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в реєстрі боржників, який формується згідно з додатком № 1 і є невід`ємною частиною договору (п. 1.1 договору). Перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі реєстру боржників згідно з Додатком № 2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт прийому-передачі реєстру боржників підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього договору (п. 1.2 договору).

Згідно з реєстром боржників до договору факторингу № 26/12/Е від 26 грудня 2024 року та акту прийому-передачі реєстру боржників до договору факторингу № 26/12/Е від 26 грудня 2024 року клієнт відступив фактору права вимоги до ОСОБА_1 на загальну суму 41812,74 гривень за Кредитним договором №585143358 від 13 листопада 2021 року (а.с. 43-46).

Таким чином, додатковими угодами строк дії договорів факторингу було продовжено, водночас умовами договору передбачалося, що перехід права вимоги здійснюється в момент підписання реєстру права вимоги. Реєстри про передачу права вимоги, наявні у матеріалах справи, та є належними доказами щодо передачі відступлення права вимоги у спірних правовідносинах, а отже вказана вище хронологія укладання договорів факторингу та додаткових угод до них підтверджує факт переходу прав вимоги до позивача за кредитним договором № 585143358 від 13 листопада 2021 року, боржником у якому є відповідач і доводи апеляційної скарги вказаного не спростовують.

Крім того, в постанові Верховного Суду від 28 вересня 2022 року у справі N 530/1995/18, провадження N 61-697св21, викладено загальний правовий висновок, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (стаття 204 ЦК України). Спростування презумпції правомірності правочину відбувається тоді: коли недійсність правочину прямо встановлена законом (тобто має місце його нікчемність); якщо він визнаний судом недійсним, тобто існує рішення суду, яке набрало законної сили (тобто оспорюваний правочин визнаний судом недійсним).

Оскільки позивач належними та допустимими доказами довів обставини щодо його прав вимоги до ОСОБА_1 , яке перейшло до нього на підставі вказаних вище правочинів, які в судовому порядку недійсними не визнавалися, тобто презумпцію їх правомірності не спростовано, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно визначився із характером правовідносин сторін, дав їм належну правову оцінку та застосував відповідні норми права, вірно витлумачивши їх у світлі виниклих спірних правовідносин сторін та ухвалив законне та обґрунтоване судове рішення, вірно оцінивши надані сторонами докази у їх сукупності, а помилкові доводи апеляційної скарги про можливість відступлення лише дійсної вимоги цих висновків не спростували, а є власним, помилковим тлумаченням відповідних норм матеріального права заявником.

Інших доводів апеляційна скарга не містить.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням вимог матеріального та процесуального права.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, тому відповідно до ст. 375 ЦПК України апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. 367, 374, 375 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі свого представника ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 25 березня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Дата складення повного тексту постанови 26 грудня 2025 року

Судді: М.В. Назарова

В.А. Коновалова

О.Ю. Карташов