ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 535/779/24 Номер провадження 22-з/814/295/25 Доповідач ап. інст. Карпушин Г. Л.
22 грудня 2025 року м. Полтава
Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого (судді-доповідача): Карпушина Г.Л., суддів: Бутенко С.Б., Обідіної О.І., при секретарі судового засідання: Буйновій О.П.,-
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заяви представника ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача: приватний нотаріус Полтавського районного нотаріального округу Полтавської області Ковпак Віталій Іванович, про визнання недійсним договору дарування з підстав застосування фраудаторного правочину,-
Постановою Полтавського апеляційного суду від 01.12.2025 апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 - задоволено. Рішення Котелевського районного суду Полтавської області від 14 липня 2025 року, скасовано. Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача: приватний нотаріус Полтавського районного нотаріального округу Полтавської області Ковпак Віталій Іванович, про визнання недійсним договору дарування з підстав застосування фраудаторного правочину - задоволено.
Визнано недійсним договір дарування житлового будинку від 14 червня 2024 року, розташованого за адресою по АДРЕСА_1 , загальною площею 85.8 кв.м, житловою площею 57.3 кв.м, з господарськими будівлями та спорудами літня кухня Б, б, сарай В, навіс в, погріб в1, навіс в2, гараж В1, сарай Г, вбиральня Д, огорожа № 4, 5, укладеного між ОСОБА_3 , як дарувальника з однієї сторони, ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , як обдарованих з іншої сторони, по 1/2 рівній частки, нотаріально посвідченого приватним нотаріусом Полтавського районного нотаріального округу Полтавської області Ковпаком Віталієм Івановичем, номер свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю № 4764, зареєстрованого у реєстрі за № 970.
Визнано недійсним договір дарування житлового будинку від 14 червня 2024 року, розташованого за адресою по АДРЕСА_2 , за умовним позначенням А-1 загальною площею 47.9 кв.м, житловою площею 16.2 кв.м, з господарськими спорудами та надвірними будівлями літня кухня Б, б, сарай В, гараж Г, погріб г, огорожа №1, 5, укладеного між ОСОБА_3 , як дарувальником з однієї сторони, та ОСОБА_4 , як обдарованою з іншої сторони, нотаріально посвідченого приватним нотаріусом Полтавського районного нотаріального округу Полтавської області Ковпаком Віталієм Івановичем, номер свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю №4764, зареєстрованого у реєстрі за № 971.
Стягнуто з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 судовий збір в сумі по 1453,44 грн з кожного.
Стягнуто з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 на користь держави судовий збір по 968,96 грн. з кожного.
04.12.2025 року представник позивача - адвокат Цуркан В.І. звернувся до апеляційного суду з заявою про винесення додаткового рішення про відшкодування (компенсацію) судових витрат на правничу допомогу понесених під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції.
Просив стягнути з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в дольовому порядку на користь ОСОБА_2 судові витрати, пов`язані з розглядом справи в розмірі 534.00 грн. (поштове супроводження апеляційної скарги з додатками та документальних доказів) та за професійну правничу допомогу адвоката в сумі 10 200, 00 грн. в межах судового розгляду у суді апеляційної інстанцій.
05.12.2025 представник позивача - адвокат Цуркан В.І. звернувся до районного суду з заявою про винесення додаткового рішення про відшкодування (компенсацію) судових витрат на правничу допомогу понесену в суді першої інстанції.
Ухвало Котелевського районного суду Полтавської області від 05 грудня 2025 року заяву ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 про вирішення питання судових витрат понесених в суді першої інстанції направлено до апеляційного суду.
Заперечення на заяви про ухвалення додаткового рішення від відповідачів не надходили.
Перевіривши наведені в заявах доводи та дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить на наступного висновку.
Згідно положень частин 1, 4 статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, зокрема, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання.
Пунктами 1, 4 частини третьої статті 133 ЦПК України передбачено, що до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу, а також витрати, пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Разом з тим, положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Відповідно до частин першої-четвертої статті 137 ЦК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися (частина третя статті 141 ЦПК України). При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.
Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормовані частиною четвертою статті 141 ЦПК України, визначені також положеннями частин шостої, сьомої, дев`ятої статті 141 цього Кодексу.
Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Разом із тим, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137, частина восьма статті 141 ЦПК України).
Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Об`єднаної палати Верховного Суду у складі КГС від 03.10.2019 р у справі № 922/445/19, додатковій постанові Верховного Суду від 28.05.2021 р у справі № 727/463/19, постановах Верховного Суду від 02.12.2020 р у справі № 317/1209/19, від 03.02.2021 р у справі № 554/2586/16-ц, від 17.02.2021 р у справі № 753/1203/18.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 р у справі Лавентс проти Латвії зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Окрім того стороною позивача було понесено витрати пов`язані із розглядом справи, а саме: судовий збір за подання позовної заяви до суду 968.96 грн., судовий збір за подання заяви про забезпечення позову 484.48 грн., поштове супроводження позовної заяви з додатками 196.00 грн., поштове супроводження позовної заяви про збільшення позовних вимог з додатками 190.00 грн., поштове супроводження адвокатських запитів 75.00 грн., оплата послуг державного реєстру речових прав 270.00 грн., поштове супроводження доказів витрат за правничу допомогу 220.00 грн., загалом на суму матеріальних витрат 2329.44 грн, що підтверджується належними доказами.
Колегія суддів вважає, що слід стягнути з відповідачів витрати пов`язані із розглядом справи в суді першої та апеляційної інстанції по 656,49 грн. з кожного.
Витрати, які сплачені позивачем за подачу позовної заяви у розмірі 968,86 грн. вже стягнуті постановою Полтавського апеляційного суду від 01 грудня 2025 року, а тому повторному стягненню не підлягають.
Слід також зазначити, що витрати за послуги в державному реєстрі на суму 90 грн. не знайшли свого підтвердження в матеріалах справи, а тому задоволенню не підлягають.
Щодо правничої допомоги в суді першої та апеляційної інстанції слід зазначити наступне.
З огляду на зазначене у сукупності, апеляційний суд дійшов висновку, щодо наявності підстав для часткового задоволення заяв представника ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 ухвалення додаткового рішення у справі та стягнення з відповідачів на користь відповідача витрат пов`язаних з наданням правничої допомоги в суді першої та апеляційної інстанції у загальному розмірі 9000 грн.
Посилання в заяві представника ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 на те, що судові витрати понесені в суді першої інстанції має розглядати суд першої інстанції не заслуговують на увагу, оскільки відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює або ухвалює нове рішення, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Керуючись ст.ст. 133, 137, 141, 270 ЦПК України, апеляційний суд,-
П О С Т А Н О В И В :
Заяви представника ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 - задовольнити частково.
Ухвалити додаткове рішення, яким стягнути з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 витрати пов`язані із розглядом справи по 656, 49 грн. з кожного.
Стягнути з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 витрати на правничу допомогу у розмірі 3000 грн. з кожного.
Додаткова постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.
Повний текст постанови виготовлено 22 грудня 2025 року.
Головуючий суддя : __________________________ Г.Л. Карпушин
Судді: __________________ С.Б. Бутенко_________________ О.І. Обідіна