Справа № 639/8127/25
Провадження № 6/639/200/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2025 року м. Харків

Новобаварський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого судді Борисенка О.О.,

секретаря судового засідання Пивоварової Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву відповідача ОСОБА_1 про відстрочення виконання рішення Новобаварського районного суду міста Харкова від 24 листопада 2025 року у справі № 639/8127/25 за позовною заявою № 639/8127/25 за позовом Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

установив:

05.12.2025 до Новобаварського районного суду міста Харкова надійшла заява відповідача ОСОБА_1 , в якій вона просить суд відстрочити виконання рішення Новобаварського районного суду міста Харкова від 24 листопада 2025 року у справі № 639/8127/25 за позовною заявою № 639/8127/25 за позовом Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, на строк дев`ять місяців з дня постановлення ухвали про відстрочення.

В обґрунтування заяви заявник зазначила, що рішенням Новобаварського районного суду міста Харкова від 24.11.2025 у справі № 639/8127/24 її зобов`язано сплатити на користь КП «Харківські теплові мережі» заборгованість у загальному розмірі 50562,31 грн, а також судові витрати у розмірі 1211,20 грн та 55,00 грн. На теперішній час у зв`язку зі складним матеріальним становищем вона не має можливості негайно та повністю виконати вказане рішення суду, оскільки: не має цінного майна та заощаджень; на її утриманні перебуває неповнолітня дочка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яку вона виховує самостійно, оскільки з батьком дитини не спілкується; офіційно працює тільки три місяці з вересня 2025 року; її щомісячний дохід становить 8000,00 грн. Крім того, вона має кредитний борг у справі за позовом АТ КБ «Приватбанк» № 639/4584/23 від 23.05.2025, який зобов`язана сплачувати частинами впродовж 12 місяців, по 6017,77 грн щомісячно. ОСОБА_1 також вказала, що місто, в якому вона проживає, розташоване близько до лінії фронту, та за обставин тривоги, обстрілів, стресів важно працювати, вона щомісяця намагається сплачувати комунальні платежі по мірі можливості. Вважає, що негайне примусове виконання рішення може призвести до порушення її права на гідний рівень життя, а також завдасть надмірної шкоди її дитині.

08.12.2025 ухвалою суду прийнято до провадження заяву відповідача ОСОБА_1 про розстрочення виконання рішення суду; призначено судове засідання (а.с.86).

Учасники справи повідомлені судом належним чином про дату, час і місце судового засідання, проте, у судове засідання не з`явилися.

У заяві про відстрочення виконання судового рішення ОСОБА_1 просила розгляд цієї заяви провести без її участі.

За змістом частини 2 ст. 435 ЦПК Україн и, заява про встановлення або зміну способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення розглядається у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

В зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, відповідно до ч. 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу суд не здійснював.

Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, встановив таке.

Рішенням Новобаварського районного суду міста Харкова від 24.11.2025 у справі № 639/8127/25, стягнуто з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» заборгованість в сумі 50562 (п`ятдесят тисяч п`ятсот шістдесят дві) грн 31 коп., з яких: 28694 грн 46 коп. за послугу постачання теплової енергії за період з 01.06.2022 по 30.09.2025; 1058 грн 40 коп. за абонентську плату за індивідуальним договором з постачання теплової енергії за період з 01.06.2022 по 30.09.2025; 17381 грн 08 коп. за послугу з постачання гарячої води за період з 01.06.2022 по 30.09.2025; 681 грн 60 коп. за абонентську плату за індивідуальним договором з постачання гарячої води за період з 01.06.2022 по 30.09.2025; 2072 грн 85 коп. - за послугу з технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання за період з 01.07.2022 по 30.09.2025; 673 грн 92 коп. за послугу з технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем постачання гарячої води за період з 01.07.2022 по 30.09.2025. Зобов`язати Управління Державної казначейської служби України у Новобаварському районі міста Харкова Харківської області повернути Комунальному підприємству «Харківські теплові мережі» 50% від суми судового збору за подання до суду позовної заяви у розмірі 1211 (одну тисячу двісті одинадцять) грн 20 коп., що сплачені за платіжною інструкцією від 09.010.2025 № 20230. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» витрати по сплаті судового збору у розмірі 1211 (одну тисячу двісті одинадцять) грн 20 коп. та витрати, пов`язані з відправкою позивачем відповідачу позовної заяви з додатками у розмірі 55 (п`ятдесят п`ять) грн (а.с.44-46).

Згідно з наданою відповідачем копією відомості з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого, перерахованого) податку та військового збору станом на 04.11.2025 за період з січня 2025 року по вересень 2025 року, ОСОБА_3 у період з січня 2025 року по червень 2025 року та у серпні 2025 року доходу не мала, у липні 2025 року отримала благодійну (гуманітарну) допомогу у розмірі 485,46 грн, та у вересні 2025 року її дохід склав 8000,00 грн (заробітна плата) (а.с.75).

Ухвалою Новобаварського районного суду міста Харкова від 05.09.2025 у справі № 639/4584/25, за заявою ОСОБА_1 , розстрочено виконання рішення від 23.05.2025 у справі № 639/4584/23 про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 47694,87 грн та судові витрати у розмірі 6465,09 грн. які стягнуті з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк», рівними частинами наступним чином: 23.09.2025, 23.10.2025, 23.11.2025, 23.12.2025, 23.01.2026, 23.02.2026, 23.03.2026, 23.04.2026, 23.05.2026 по 6017,77 грн щомісячно (а.с.79-83).

За змістом ч. 1 ст. 267 ЦПК України, суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочення виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.

Згідно з частиною першою статті 33 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), сторони мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення. Рішення про розстрочку виконується в частині та у строки, встановлені цим рішенням.

Відповідно до ч. 1 ст. 435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Згідно з частинами 3, 4, 5 ст. 435 ЦПК України, підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Отже, закон не передбачає конкретного переліку обставин, які є підставою для відстрочення виконання рішення суду, а лише встановлює критерії для їх визначення, надаючи суду можливість у кожному конкретному випадку вирішувати питання про їх наявність з урахуванням усіх обставин справи.

Водночас обов`язковою умовою для відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є доведення заявником факту існування обставин, які істотно ускладнюють виконання рішення та/або роблять його неможливим.

Наведене узгоджується з правовими висновками, викладеними в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 червня 2021 року у справі № 9901/598/19.

Тлумачення положень ст.435 ЦПК України свідчить про те, що відстрочення виконання судового рішення може бути застосовано судом лише у виключних випадках, оскільки рішення суду підлягає обов`язковому виконанню у повній мірі в строк і порядок, передбачений чинним законодавством. Підставою для застосування вказаних норм є виняткові обставини, які перешкоджають належному виконанню рішення суду, ускладнюють його виконання або роблять неможливим.

Відповідно до роз`яснень, які містяться у пункті 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» від 26 грудня 2003 року, при вирішенні заяв сторони про відстрочку або розстрочку виконання рішення, встановлення або зміну способу й порядку його виконання суду потрібно мати на увазі, що їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім`ї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувачу, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

Такі обставини є виключними, тобто такими, що унеможливлюють виконання рішення суду в силу непередбачуваних обставин, що настали під час здійснення виконання судового рішення.

Вирішуючи питання щодо можливості відстрочення чи розстрочення виконання рішення, суд повинен ураховувати майнові інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини кожної сторони у виникненні спору та інші обставини. Матеріальний стан боржника не є безумовною підставою для розстрочення чи відстрочення виконання рішення суду і підлягає оцінці у сукупності з іншими фактичними обставинами.

Така правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 27 лютого 2019 року у справі № 796/43/2018, від 19 червня 2019 року у справі № 2-55/10.

Окрім того, під час вирішення питання про відстрочення виконання рішення суду обов`язково мають враховуватись також інтереси сторони, на користь якої ухвалене рішення, тобто стягувача.

Відстрочка виконання рішення суду - це зміна строку, після якого примусове виконання рішення стає можливим. При розгляді заяв щодо відстрочки виконання рішення необхідно виходити з міркувань доцільності та об`єктивної необхідності зміни таких строків відтермінування виконання рішення в цілому; наявність підстави для відтермінування має бути доведена боржником. Строки такого відтермінування знаходяться у прямій залежності від обставин, що викликають необхідність надання додаткового строку до повного виконання рішення суду. Надання відстрочки/розстрочки виконання рішення суду не може створювати занадто або безпідставно привілейовані умови для боржника.

Гарантоване особі у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право на справедливий суд розповсюджує дію і на стадію виконання судового рішення. У своїй прецедентній практиці Європейський суд з прав людини нагадує, що право на судовий розгляд було б примарним, якщо б внутрішня судова система Договірної Держави дозволила б, щоб остаточне та обов`язкове судове рішення залишалось невиконаним відносно однієї із сторін, і що виконання рішення або постанови будь-якого органу судової влади повинно розглядатися як невід`ємна частина «процесу» в розумінні статті 6 Конвенції («Іммобільяре Саффі» проти Італії», заява 22774/93, 28 липня 1999 року, § 63; «Горнсбі проти Греції» від 19 березня 1997 року, § 40).

Так, згідно з положеннями статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України, судове рішення є обов`язковим до виконання.

Отже, право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено статтями 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Частиною першою статті 18 ЦПК України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

ЄСПЛ у своїй практиці акцентує увагу на тому, що несвоєчасне виконання рішення суду може бути мотивоване наявністю певних обставин, відстрочка виконання рішення не повинна шкодити сутності права, гарантованого частиною першою статті 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, згідно з якою кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Тобто, довготривале невиконання рішення суду може набути форми порушення права на справедливий судовий розгляд, що не може бути виправданим за конкретних обставин справи.

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Обґрунтовуючи заяву про відстрочення виконання судового рішення відповідач посилалася, зокрема на те, що її матеріальний стан наразі не дозволяє здійснити оплату всієї суми заборгованості, оскільки на її повному утриманні перебуває неповнолітня дочка, а також, що відповідач не має цінного майна та заощаджень, та її дохід становить 8000,00 на місяць.

Водночас, доказів на підтвердження обставини відсутності у відповідача майна та заощаджень відповідачем не надано.

Також, заявником подані копії паспорту, копії картки платника податків довідки про реєстрацію місця проживання, довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб щодо ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з яких суд не вбачає, що остання є дочкою заявника та перебуває повністю на її утриманні (а.с.73,74,76,78).

Суд зауважує, що батьки в рівній мірі зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей, проте, суду не надано доказів на підтвердження обставини ухилення батька дитини від свого обов`язку надавати матеріальну допомогу на утримання дитини.

Крім того, суд звертає увагу, що за рішенням суду з відповідача стягнута заборгованість за період з 01.06.2022 по 30.09.2025, тоді як відповідачем надані відомості про її дохід з січня 2025 року по вересень 2025 року, та звертаючись із заявою про розстрочення 05.12.2025, відповідач не надала докази про свій дохід за жовтень та листопад 2025 року.

Також, суд вважає за необхідне зазначити, що відповідач проживає у м. Харкові, яке перебуває близько до лінії фронту та зазнає частих обстрілів. Водночас КП «Харківські теплові мережі» також розташоване у м. Харкові та, в умовах воєнного стану, вживає всі необхідні заходи для забезпечення мешканців міста теплопостачанням та постачанням гарячої води. Задля належного надання вказаних послуг споживачі мають своєчасно сплачувати за надані послуги.

Суд доходить висновку, що зазначені відповідачем обставини не є беззаперечним доказом скрутного майнового стану заявника, не можуть розцінюватися як такі, що є особливими або винятковими, що унеможливлюють або ускладнюють виконання судового рішення про стягнення заборгованості за комунальні послуги, та є достатньою підставою для відстрочення виконання рішення суду.

Матеріальний стан боржника не є безумовною підставою для відстрочення виконання рішення суду і підлягає оцінці у сукупності з іншими фактичними обставинами, а в конкретному випадку суть судового рішення зводиться до стягнення заборгованості за комунальні послуги, тобто грошей, які у тому числі є еквівалентом будь-якого майна, яким відповідач може володіти. Судове рішення може бути виконане в примусовому порядку за рахунок наявного у боржника майна, доказів про відсутність якого суду не надано.

Відсутність достатніх коштів не наділяє боржника правом звернення до суду із заявою про відстрочення виконання рішення суду з посиланням на брак коштів для виправдання неспроможності або небажання виконання судового рішення про стягнення заборгованості.

Відстрочка виконання рішення суду у спірному випадку, означало б недотримання розумного та пропорційного балансу інтересів позивача, на користь якого ухвалено рішення суду, а також знівелювало би сутність рішення суду та мету його ухвалення.

До заяви про відстрочення виконання рішення суду заявником не надано доказів вчинення дій спрямованих на урегулювання питання виконання рішення суду, а саме, щодо часткової сплати заборгованості; звернення до КП «Харківські теплові мережі» із заявою про врегулювання питання щодо погашення заборгованості у добровільному порядку. Оцінюючи доводи заяви про відстрочення виконання судового рішення суд враховує, що ці заходи не повинні створювати боржнику можливість ухилятися від виконання судового рішення. До уваги береться не лише реальний стан боржника, але й його наміри, що свідчать про бажання виконати рішення.

Доказів того, що з часу постановлення рішення суду відповідач здійснювала погашення заборгованості за комунальні послуги, суду не надано.

Отже, посилання на скрутне матеріальне становище відповідача, наявність на її утриманні неповнолітньої дитини, враховуючи ступінь її вини у виникненні спору, розмір заборгованості, не є тими виключними обставинами, які перешкоджають належному виконанню рішення суду, ускладнюють його виконання або роблять неможливим, та не свідчать про винятковість причин невиконання рішення суду, а тому не можуть бути підставою для відстрочки виконання рішення суду.

З огляду на викладене суд не встановив підстав для задоволення заяви про відстрочення виконання рішення суду.

Керуючись ст. 12, 18, 81, 223, 247, 260, 261, 267, 435 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви відповідача ОСОБА_1 про відстрочення виконання рішення Новобаварського районного суду міста Харкова від 24 листопада 2025 року у справі № 639/8127/25 за позовною заявою № 639/8127/25 за позовом Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повна ухвала складена 26.12.2025.

Веб-адреса цього документу у Єдиному державному реєстрі судових рішень http://reyestr.court.gov.ua/ з посиланням на номер справи.

Суддя Олександр БОРИСЕНКО