Номер провадження: 22-ц/813/5987/25
Головуючий у першій інстанції Гуревський В. К.
Доповідач Лозко Ю. П.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.12.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Лозко Ю.П.,

суддів: Карташова О.Ю., Назарової М.В.,

за участю секретаря судового засідання Пересипка Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду в порядку спрощеного провадження

апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Хаджибейського районного суду м. Одеси від 15 травня 2025 року

у справі за позовом ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Чапського Артема Едуардовича, Акціонерного товариства «Сенс Банк» про визнання протиправною та скасування рішення щодо державної реєстрації,

встановив:

У жовтні 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду із вказаним вище позовом, у якому просила визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора, приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Чапського А.Е., про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №50076743 від 06.12.2019 року.

Ухвалою Хаджибейського районного суду м. Одеси від 15 травня 2025 року вказаний вище позов залишено без розгляду.

У апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись незаконність оскаржуваної ухвали, просила її скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

За доводами апеляційної скарги, попри викладене судом у тексті оскаржуваної ухвали, позивачка зазначає, що не повідомлялась судом належним чином про дату, час і місце розгляду справи.

02.12.2025 року адвокат Дударенко С.В., який діє від імені ОСОБА_1 звернувся до апеляційного суду із заявою про розгляд апеляційної скарги за його відсутності.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, що відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи. Від представника скаржниці надійшла заява про розгляд справи без її участі.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду в межах апеляційної скарги та обговоривши її доводи, апеляційний суд вважає скаргу такою, що підлягає задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване судове рішення не відповідає вказаним нормам, з огляду на таке.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожній фізичній або юридичній особі гарантовано право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також, справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

У такий спосіб здійснюється «право на суд», яке відповідно до практики Європейського суду з прав людини включає не тільки право ініціювати провадження, але й право отримати «вирішення» спору судом (рішення у справі «Kutic v. Croatia», заява №48778/99).

Україна як учасниця Конвенції повинна створювати умови для забезпечення доступності правосуддя як загальновизнаного міжнародного стандарту справедливого судочинства.

Рішеннями Європейського суду з прав людини визначено, що право на доступ до суду має «застосовуватися на практиці і бути ефективним» (рішення у справі Bellet v. France від 4 грудня 1995 року). Для того, щоб право на доступ було ефективним, особа «повинна мати реальну можливість оскаржити дію, що порушує його права» (рішення у справах «Bellet v. France» та «Nunes Dias v. Portugal»).

Дійсно, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави та з боку держави може бути піддане обмеженням, зокрема шляхом встановлення певної процедури розгляду справи.

Згідно до ч.1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

На осіб, які беруть участь у справі, покладається загальний обов`язок - добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. При цьому під добросовісністю необхідно розуміти таку реалізацію прав і виконання обов`язків, що передбачають користування правами за призначенням, здійснення обов`язків в межах, визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників цивільного процесу, заборона зловживати наданими правами. В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Згідно з ч. 1, ч. 2 ст. 211 ЦПК України розгляд справи відбувається в судовому засіданні. Про місце, дату і час судового засідання суд повідомляє учасників справи.

Відповідно до ч. 3, 4, 6 ст. 128 ЦПК України, судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик. Судові повідомлення здійснюються судовими повістками-повідомленнями. Судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.

Стороні чи її представникові за їхньою згодою можуть бути видані судові повістки для вручення відповідним учасникам судового процесу. Судова повістка може бути вручена безпосередньо в суді, а у разі відкладення розгляду справи про дату, час і місце наступного засідання може бути повідомлено під розписку.

У разі відсутності адресата (будь-кого з повнолітніх членів його сім`ї) особа, яка доставляє судову повістку, негайно повертає її до суду з поміткою про причини невручення (частина четверта статті 130 ЦПК України у зазначеній редакції).

Відповідно до частини восьмої статті 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є: Днем вручення судової повістки є: 1) день вручення судової повістки під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки на офіційну електронну адресу особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Згідно з ч. 5 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився у підготовче засідання чи в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Отже, правом на залишення заяви без розгляду суд наділений лише за сукупності певних встановлених законом умов: належного повідомлення позивача про дату, час і місце судового засідання; повторної неявки позивача в судове засідання, яка в такому разі визнається як друга поспіль неявка; ненадходження від позивача клопотання про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення, що не перешкоджає розгляду справи.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився у підготовче засідання та не повідомив суду про причини своєї неявки, заяв до суду про слухання справи за його відсутності не подавав.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду, з огляду на таке.

З матеріалів справи убачається, що повідомлення судом першої інстанції ОСОБА_1 про дати, час і місце судових засідань у справі, здійснювалось шляхом направлення її представнику - адвокату Дударенку С.В. повідомлень у додаток «Viber», 04.02.2025 року про судове засідання, призначене на 11.03.2025 року; 12.03.2025 року про судове засідання, призначене на 08.04.2025 року; 08.04.2025 року про судове засідання, призначене на15.05.2025 року.

Відповідно до частини шостої статті 128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.

Стороні чи її представникові за їхньою згодою можуть бути видані судові повістки для вручення відповідним учасникам судового процесу. Судова повістка може бути вручена безпосередньо в суді, а у разі відкладення розгляду справи про дату, час і місце наступного засідання може бути повідомлено під розписку.

У разі відсутності адресата (будь-кого з повнолітніх членів його сім`ї) особа, яка доставляє судову повістку, негайно повертає її до суду з поміткою про причини невручення (частина четверта статті 130 ЦПК України у зазначеній редакції).

Відповідно до частини 8статті 128 ЦПК України в редакції, чинній на момент розгляду справи апеляційним судом, днем вручення судової повістки є: 1) день вручення судової повістки під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки на офіційну електронну адресу особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Дійсно, Можливість повідомлення учасника справи, зокрема, за допомогою засобів мобільного зв`язку передбачена у частинах дев`ятій, тринадцятій статті 128 ЦПК України.

Так, за наявності відповідної письмової заяви учасника справи, який не має електронного кабінету, та технічної можливості повідомлення про призначення справи до розгляду та про дату, час і місце проведення судового засідання чи проведення відповідної процесуальної дії може здійснюватися судом з використанням засобів мобільного зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, шляхом надсилання такому учаснику справи текстових повідомлень із зазначенням веб-адреси відповідної ухвали в Єдиному державному реєстрі судових рішень у порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-комунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів).

Тобто, суд може повідомляти учасників справи про розгляд справи зазначеними засобами зв`язку, які забезпечуються фіксацію повідомлення або виклику лише у випадках термінової необхідності, передбачених ЦПК України.

Отже, суд може повідомляти учасника справи про розгляд справи з використанням засобів мобільного зв`язку шляхом надіслання текстових повідомлень виключно за наявності відповідної письмової заяви такого учасника справи.

Проте, матеріали цієї справи не містять відповідної заяви про виклик позивача до суду за допомогою засобів мобільного зв`язку. Так, заява представника позивачки адвоката Дударенка С.В. про отримання судових повісток в електронній формі ним не підписана (т.1 а.с. 169).

Тож за наведених обставин, надіслання судом першої інстанції судової повістки у виді смс-повідомлення на мобільний номер телефону позивача через додаток "Viber" не вважається належним повідомленням останнього про розгляд справи, передбаченим для такої ситуації законом.

У рішеннях від 27 червня 2017 року у справі "Лазаренко та інші проти України", від 03 жовтня 2017 року у справі "Віктор Назаренко проти України" ЄСПЛ зазначив, що національне законодавство містить спеціальні норми щодо забезпечення інформування сторін про ключові процесуальні дії і дотримання, таким чином, принципу рівності сторін, та зберігання відповідної інформації. Відповідні норми вимагають, щоб у випадку надсилання судових документів поштою вони надсилались рекомендованою кореспонденцією. Більше того, особа, яка вручає документ, має повернути до суду розписку про одержання, а національне законодавство чітко вимагає, щоб таку розписку було долучено до матеріалів справи.

Дійсно, відповідно до розписки представника позивача про повідомлення про дату судового засідання, колегія суддів виснує про належне повідомлення позивача про судове засідання, призначене на 19 жовтня 2023 року (т.1 а.с.211).

Разом з цим, матеріали справи не містять доказів на підтвердження надсилання судом позивачу чи його представнику до електронного кабінету або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення або кур`єром за адресою, зазначеною стороною, у спосіб, визначений статтею 128 ЦПК України, судових повісток з інформацією про призначення судових засідань, у справі, а, зокрема, на 15.05.2025 року, тому доводи апеляційної скарги стосовно не повідомлення судом сторони позивача належним чином про дату, час і місце судового засідання призначеного є слушними.

При цьому колегія суддів зауважує, що відповідно до вимог частини 5 ст. 223 ЦПК України суд залишає позовну заяву без розгляду у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки за виключенням випадку подання позивачем клопотання розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Проте, як встановлено апеляційним судом, і підтверджується матеріалами справи про дату, час і місце судових засідань, ані позивачка, ані її представник не були повідомлені належним чином.

Крім того, апеляційний суд зауважує, що підставою залишення судом позову без розгляду є поторна неявка належним чином повідомленого позивача, який не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи (п. 3 ч.2 ст 257 ЦПК України).

Водночас, з матеріалів справи убачається, що 15 травня 2025 року представник позивачки адвокат Дударенко С.В. звернувся до суду із заявою про відкладення судового засідання, у зв`язку із участю у кримінальній справі № 522/8849/24 за обвинуваченням ОСОБА_2 , у якій адвокат приймає участь як захисник обвинуваченої.

При цьому те, що адвокат позивача дізнався про це засідання й ініціював відкладення розгляду справи через участь у судовому засіданні вказаній по кримінальній справі № 522/8849/24, не впливає на висновок щодо неналежності повідомлення учасника справи у додатку «VIBER» на телефонний номер без заяви цього учасника.

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 04 вересня 2024 року у справі № 761/319/22.

Підсумовуючи наведене вище, колегія суддів вважає непропорційним втручанням у захищене гарантіями ст. 4 ЦПК України та ст. 6 Конвенції Про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р. право на доступ до суду. У даному випадку суд не дотримався справедливого балансу публічних та приватних інтересів та з порушенням вимог ст. 2 ЦПК України щодо справедливого розгляду і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених прав фізичних осіб залишив позов без розгляду.

За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про залишення вказаного вище позову без розгляду, з підстав наведених в оскаржуваному судовому рішенні.

Отжеколегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала постановлена без додержання норм процесуального права.

Відповідно до п.4 ч.1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції зокрема є порушення норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

З огляду на вказане, колегія суддів доходить висновку про задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 , скасування оскаржуваної ухвали суду та направлення справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Судовий збір підлягає відшкодуванню за наслідками розгляду справи по суті.

Керуючись ст.ст. 367,374,379,382,383 ЦПК України

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Хаджибейського районного суду м. Одеси від 15 травня 2025 року скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова Одеського апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту.

Головуючий Ю.П. Лозко

Судді: О.Ю. Карташов

М.В. Назарова