ІЛЛІНЕЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 131/1428/25
Провадження № 2/131/496/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"26" листопада 2025 р. м. Іллінці

Іллінецький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Олексієнка О.Ю.,

за участю секретаря судових засідань Демчишиної О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Іллінці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, в якому вказав, що згідно обвинувального акту від 30.01.2020 року, за обвинуваченням ОСОБА_2 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України відомості про які внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000270 від 14.12.2019 досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_2 з метою нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_1 , усвідомлюючи, що позаду з ліва нього знаходяться ОСОБА_1 , розвертаючись лівим боком свого тіла до потерпілого, кулаком правої руки умисно наніс йому один удар в обличчя. Внаслідок нанесеного удару ОСОБА_2 , потерпілий ОСОБА_1 , отримав тілесні ушкодження у вигляді синців навколо обох очей, забійно-рваних ран в області спинки носа, відкритого багатоуламкового перелому кісток носа зі зміщенням уламків, закритих переломів верхньої щелепи справа та з ліва по типу Ле Фор 1 та 2, закритого перелому правої виличної дуги без зміщення, струсу головного мозку, які згідно висновку експерта №13 від 20.01.2020, відносяться до категорії середніх тілесних ушкоджень, що спричинили тривалий, понад 21 день, розлад здоров`я.

Таким чином, ОСОБА_2 вчинив умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

В даному кримінальному провадженні ОСОБА_1 , визнано потерпілим.

Ухвалою Немирівського районного суду Вінницької області від 23.12.2024 року у справі №131/109/20 звільнено обвинуваченого ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України. Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000270 від 14.12.2019 року, за обвинуваченням ОСОБА_2 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України - закрито. Цивільний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням - залишено без розгляду.

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки її чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Кримінальне провадження відносно ОСОБА_2 закрито на підставі ст. 49 КК України, що є нереабілітуючою підставою. ОСОБА_2 не заперечував проти закриття кримінального провадження з цієї підстави, суд в своїй ухвалі зазначив про вчинення ним кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України як на правову підставу для звільнення ОСОБА_2 від кримінальної відповідальності. З огляду на наведене, посилання в ухвалі Немирівського районного суду Вінницької області від 23 грудня 2024 року на матеріали кримінального провадження №0000270 в якому викладені фактичні обставини спричинення шкоди позивачу та вина відповідача в її спричиненні відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України є преюдиційно встановленими та не підлягають доказуванню.

Внаслідок зазначених вище неправомірних дій відповідача позивачу було завдано матеріальної та моральної шкоди.

У зв`язку з неправомірними діями відповідача, а саме завданими ОСОБА_1 тілесними ушкодженнями, позивач проходив лікування та витратив значну суму коштів, яку відповідач йому не відшкодував.

Фізична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, на підставі ч. 1 ст. 1195 ЦК України, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.

Так, під час перебування на лікуванні позивачем були витрачені кошти на суму 37285 грн. 60 коп. Відтак, загальна сума завданої відповідачем матеріальної шкоди становить 37285 грн. 60 коп.

Окрім фізичної та матеріальної шкоди, неправомірними суспільно-небезпечними діями відповідача також завдано немайнових втрат ОСОБА_1 , спричинених моральними та фізичними стражданнями, які позначили негативні зміни у його житті, а саме: щоденні думки та спогади про наслідки психотравмуючої події, страх можливого повторення подій, негативні переживання та спогади, потреба в униканні аналогічних обставин, насторога, тривога, емоційні реакції при згадуванні, тимчасова відірваність від активного соціального життя, знижений та нестійкий настрій, порушення сну, неприємні сновидіння, емоційна напруга, нервозність, дратівливість, реакції замикання, почуття образи, обурення, приниженої гідності.

В момент отримання тілесних ушкоджень ОСОБА_1 , переніс значний фізичний біль, пережив емоційний стрес, який супроводжувався почуттями розгубленості, образи, обурення, приниженої гідності, тривоги, страху за своє здоров`я та життя.

В подальшому позивач був вимушений проходити лікування, впродовж якого почувався незручно, дискомфортно,

Внаслідок обставин отримання тілесних ушкоджень позивач досі відчуває почуття приниженої гідності, образи, досади, обурення поведінкою відповідача, переживаю щодо своєї соціальної та ділової репутації.

У зв`язку із ушкодженням здоров`я, заподіяного вчиненням відповідачем кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, позивачу була завдана моральна шкода, яка полягала у фізичному болі та душевних стражданнях, моральних переживаннях, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість активного громадського життя та інших негативних явищах. Завдану позивачу моральну шкоду він оцінює в 135 000 гривень.

Даний розмір моральної шкоди також підтверджується висновком експертного дослідження від 15.12.2020 № 5.

Відтак, у зв`язку з тим, що діями відповідача було завдано матеріальної та моральної шкоди, яку він добровільно відшкодовувати не бажає, позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом.

Ухвалою Іллінецького районного суду Вінницької області від 03 вересня 2025 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_3 позовні вимоги підтримали, посилаючись на підстави їх задоволення, які описані в позовній заяві.

У судове засідання відповідач ОСОБА_2 не з`явився, при цьому належним чином повідомлений про час та дату розгляду справи. Крім того, відповідачу судом в підготовчому судовому засіданні поновлено строк для подання відзиву на позовну заяву, однак відповідачем відзив в передбачений строк подано не було.

Допитані в судовому засіданні в якості свідків ОСОБА_4 ОСОБА_5 ОСОБА_6 та ОСОБА_7 суду показали, що бачили як ОСОБА_2 наніс удар ОСОБА_1 внаслідок чого в останнього був пошкоджений ніс та зуби. Крім того, свідки повідомили, що ОСОБА_1 перебував на лікарняному та тривалий час проходив реабілітацію.

Заслухавши думку сторін, покази свідків всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення її по суті, суд прийшов до наступного висновку.

Так, судом установлено, що згідно обвинувального акту від 30.01.2020 рок у кримінальному провадженні №0000270 від 14.12.2019. за обвинуваченням ОСОБА_2 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , близько 19 години 30 хв., знаходячись по вул. Соборна, м. Іллінці, Вінницької області, поблизу приміщення відділення Ощадбанку, розпочав словесну суперечку з невідомою для нього групою людей, яка виникла через те, що до ОСОБА_2 , як вказав останній, хтось звернувся зі словами «чому ти ходиш за нами».У подальшому, на місце конфлікту підійшов ОСОБА_1 , який знаходячись позаду ОСОБА_2 , взяв його ззаду рукою за капюшон куртки.В цей час, ОСОБА_2 з метою нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_1 , усвідомлюючи, що позаду з ліва нього знаходяться ОСОБА_1 , розвертаючись лівим боком свого тіла до потерпілого, кулаком правої руки умисно наніс йому один удар в обличчя. Внаслідок нанесеного удару ОСОБА_2 , потерпілий ОСОБА_1 , отримав тілесні ушкодження у вигляді синців навколо обох очей, забійно-рваних ран в області спинки носа, відкритого багатоуламкового перелому кісток носа зі зміщенням уламків, закритих переломів верхньої щелепи справа та з ліва по типу Ле Фор 1 та 2, закритого перелому правої виличної дуги без зміщення, струсу головного мозку, які згідно висновку експерта №13 від 20.01.2020, відносяться до категорії середніх тілесних ушкоджень, що спричинили тривалий, понад 21 день, розлад здоров`я (а.с. 30-31).

В даному кримінальному провадженні ОСОБА_1 , визнано потерпілим.

Ухвалою Немирівського районного суду Вінницької області від 23.12.2024 року у справі №131/109/20 звільнено обвинуваченого ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України. Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000270 від 14.12.2019 року, за обвинуваченням ОСОБА_2 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України - закрито. Цивільний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням - залишено без розгляду (а.с. 32-33).

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Як вбачається з приписів ст. 44 КК України особа, яка вчинила злочин, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом, а також на підставі закону України про амністію чи акта помилування.

Статтею 49 КК України передбачено такий вид звільнення від кримінальної відповідальності, як у зв`язку із закінченням строків давності.

Кримінальне провадження відносно ОСОБА_2 закрито на підставі ст. 49 КК України, що є нереабілітуючою підставою.

З огляду на наведене, посилання в ухвалі Немирівського районного суду Вінницької області від 23 грудня 2024 року на матеріали кримінального провадження №0000270 в якому викладені фактичні обставини спричинення шкоди позивачу та вина відповідача в її спричиненні відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України є преюдиційно встановленими та не підлягають доказуванню.

Внаслідок зазначених вище неправомірних дій відповідача позивачу було завдано матеріальної та моральної шкоди.

Так, щодо позовних вимог про стягнення матеріальної шкоди на користь ОСОБА_1 слід зазначити наступне.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

У відповідності до ч. 1 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної, або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ч. 2 ст. 22 ЦК України збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Фізична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, на підставі ч. 1 ст. 1195 ЦК України, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.

Внаслідок завданих травм, ОСОБА_1 проходив лікування в ВОКЛ ім. М.І. Пирогова, що підтверджується випискою із медичної картки амбулаторного хворого № 22965 від 23.12.2019 року, де зазначений діагноз: відкритий перелом кісток носа зі зміщенням відламків, Геморсинус, струс головного мозку. Перелом верхньої щелепи справа та з ліва по типу Ле Фор 1 та 2, перелом правої виличної дуги без зміщення (а.с. 8).

Під час перебування на лікуванні, позивачем були витрачені кошти на суму 37285 грн. 60 коп., що підтверджується випискою із медичної картки стаціонарного хворого від 23.12.2019 року, медичною карткою стоматологічного хворого ОСОБА_1 , фіскальним чеком від 23.01.2020 року; товарним чеком №1 від 11.03.2020 року; товарним чеком № 3 від 19.03.2020 року; товарним чеком №5 від 13.04.2020 року; товарним чеком №1 від 22.04.2020 року; товарним чеком №2 від 22.04.2020 року; товарним чеком №2 від 13.05.2020 року; товарним чеком №4 від 20.05.2020 року; квитанцією від 20.12.2019 року; квитанцією від 19.12.2019 року (а.с. 8-20).

Таким чином, загальна сума завданої відповідачем матеріальної шкоди становить 37285 грн. 60 коп, які слід стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 .

Так, щодо позовних вимог про стягнення моральної шкоди на користь ОСОБА_1 слід зазначити наступне.

Потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди, а також адміністратор за випуском облігацій, який відповідно до положень Закону України "Про ринки капіталу та організовані товарні ринки" діє в інтересах власників облігацій, яким кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. (стаття 55 КПК України). Потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого.

Загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду передбачені нормами статті 1167 ЦК України: моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи (частини перша, друга статті 23 ЦК України).

Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті (частина перша статті 1167 ЦК України).

Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки (пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК України).

На підставі ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи (ч. ч. 1, 2ст. 23 ЦК України).

Так, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина перша статті 81 ЦПК України).

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України).

За правилами ч. 3 ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до п. 5 постанови Пленуму ВСУ №4 від 31.03.95 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Пунктом 18 Постанови Пленуму передбачено, що при розгляді справ про відшкодування моральної шкоди суди мають виявляти і всебічно з`ясовувати причини й умови, що призводять до порушення прав фізичних і юридичних осіб та заподіяння їм моральної шкоди. Що стосується решти заявленої суми моральної шкоди, на переконання суду вона не є доведеною позивачем у розумінні статті 81 ЦПК України, а цивільний позов не містить посилань ОСОБА_8 на те, з яких міркувань вона виходила, визначаючи саме такий розмір заподіяної їй моральної шкоди.

Гроші виступають еквівалентом моральної шкоди. Грошові кошти, як загальний еквівалент всіх цінностей, в економічному розумінні «трансформують» шкоду в загальнодоступне вираження, а розмір відшкодування «обчислює» шкоду. Розмір визначеної компенсації повинен, хоча б наближено, бути мірою моральної шкоди та відновлення стану потерпілого. При визначенні компенсації моральної шкоди складність полягає у неможливості її обчислення за допомогою будь-якої грошової шкали чи прирівняння до іншого майнового еквіваленту. Тому грошова сума компенсації моральної шкоди є лише ймовірною, і при її визначенні враховуються характер правопорушення, глибина фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, інші обставин, які мають істотне значення, вимоги розумності і справедливості ( Постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 25 травня 2022 року в справі № 487/6970/20).

У зв`язку із ушкодженням здоров`я, заподіяного вчиненням відповідачем кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, відповідачу була завдана моральна шкода, яка полягала у фізичному болі та душевних стражданнях, моральних переживаннях, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість активного громадського життя та інших негативних явищах. Завдану мені моральну шкоду ОСОБА_1 оцінює в 135 000 гривень.

Даний розмір моральної шкоди підтверджується висновком експертного дослідження від 15.12.2020 № 5 в якому за результатами судово-психологічного експертного дослідження зазначено, що ОСОБА_1 завдані страждання (моральна шкода). Можливий розмір грошової компенсації за завданні страждання (моральну шкоду) складає на момент складання даного висновку - 135 000 грн (а.с. 23-29).

Тому, суд дійшов висновку про необхідність стягнення з відповідача моральної шкоди на користь позивача в сумі 135 000,00 грн.

В порядку статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, ураховуючи задоволення позовних вимог з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1723,00 грн.

Керуючись ст. ст. 23,1166, 1167, 1177 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 81, 141, 258, 259, 263-265, 354 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням - задовільнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , 37 285 (тридцять сім тисяч двісті вісімдесят п`ять) гривень 60 копійок матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , 135 000 (сто тридцять п`ять тисяч) гривень 00 копійок моральної шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , 10000 (десять тисяч) гривень 00 копійок судових витрат, пов`язаних з розглядом справи на професійну правничу допомогу.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави судовий збір в сумі 1723,00 (одна тисяча сімсот двадцять три гривні 00 коп.) грн.

Рішення може бути оскаржене позивачем шляхом подання в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 .

Суддя Іллінецького районного суду Вінницької області Олександр ОЛЕКСІЄНКО