КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

30 грудня 2025 року Київський апеляційний суд в складі судді-доповідача Ящук Т.І., перевіривши матеріали апеляційної скарги Державної казначейської служби України, яка подана представником Климчук Наталією Іванівною, на рішення Печерського районного суду міста Києва від 27 серпня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України про стягнення трьох відсотків річних та інфляційних витрат,

встановив:

Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 27 серпня 2025 року задоволено позов, стягнуто з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 3 відсотка річних від несплаченої суми в розмірі 8 115,52 грн., інфляційне збільшення суми у розмірі 37 451,67 грн., а всього: 45 567,19 грн., за період з 01 грудня 2024 року по 30 квітня 2025 року включно.

Не погоджуючись з рішенням, 23 жовтня 2025 року представник Державної казначейської служби України - Климчук Н.І. надіслала засобами електронного зв`язку через систему «Електронний суд» апеляційну скаргу безпосередньо до Київського апеляційного суду, зареєстровано судом 24 жовтня 2025 року.

27 жовтня 2025 року витребувано з Печерського районного суду міста Києва матеріали цивільної справи № 757/26424/25-ц, які надійшли до суду апеляційної інстанції 17 грудня 2025 року.

В апеляційній скарзі представник скаржника просить поновити строк на апеляційне оскарження рішення, посилаючись на те, що 20 жовтня 2025 року скаржником під час моніторингу справи № 757/26424/25-ц за допомогою Єдиного державного реєстру судових рішень виявлено наявність оскаржуваного рішення, забезпечено надання загальнодоступного доступу 23 вересня 2025 року.

Вказує, що під час моніторингу справи, який здійснювався Казначейством за допомогою засобів програмної (апаратної) взаємодії (інтеграції) системи електронного документообігу Казначейства «АСКОД» та підсистеми «Електронний суд», оскаржуване рішення до Казначейства не надходило. Причина, внаслідок якої не відбулось отримання процесуальних документів від суду, наразі не встановлена, разом із тим, отримання документів Казначейством згідно з алгоритмами взаємодії СЕД та ЄСІТС від інших судів відбувалось та відбувається успішно.

Однак, зазначені обставини не можуть бути визнані судом поважними причинами пропуску строку на апеляційне оскарження рішення, враховуючи наступне.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 354 ЦПК України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: зокрема, на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Частиною п`ятою статті 14 ЦПК України передбачено, що суд направляє судові рішення, судові повістки, судові повістки - повідомлення та інші процесуальні документи учасникам судового процесу до їхніх електронних кабінетів, вчиняє інші процесуальні дії в електронній формі із застосуванням Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи або її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами, в порядку, визначеному цим Кодексом, Положенням про Єдину судову інформаційно-комунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів).

Відповідно до ч. 7 ст. 14 ЦПК України, особі, яка зареєструвала електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, суд вручає будь-які документи у справах, в яких така особа бере участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення до електронного кабінету такої особи, що не позбавляє її права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.

Абзацом 5 пункту 37 глави 2 розділу ІІІ Положення про ЄСІТС передбачено, що особам, які не мають зареєстрованих Електронних кабінетів, документи у передбачених цим пунктом випадках можуть надсилатися засобами підсистем ЄСІТС на адресу електронної пошти, вказану такими особами під час подання документів до суду.

Частиною 1 статті 127 ЦПК України передбачено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження повинно містити обґрунтування причин поважності пропуску цього строку та зазначення доказів на підтвердження таких причин.

Поважними причинами пропуску процесуального строку вважаються такі обставини, за яких своєчасне пред`явлення скарги стає неможливим або утрудненим, якщо вони пов`язані з непереборними та об`єктивними перешкодами, труднощами, що не залежать від волі особи.

Лише наявність об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації прав щодо оскарження судового рішення у строк, встановлений процесуальним законом, може бути підставою для висновку про пропуск строку з поважних причин.

Саме на скаржника покладено обов`язок доведення наявності в нього об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації прав на оскарження судового рішення.

З матеріалів справи вбачається, що 27 серпня 2025 року судом ухвалено рішення та складено його повний текст.

Відповідно до довідки про доставку електронного документа, документ в електронному вигляді «рішення» від 27.08.25 по справі 757/26424/25-ц, а також (за наявності) прикріпленні до нього файли було надіслано одержувачу Державна казначейська служба України в його електронний кабінет. Документ доставлено до електронного кабінету 22 вересня 2025 року о 15 год. 50 хв. (а.с.80).

З Єдиного державного реєстру судових рішення вбачається, що рішення Печерського районного суду міста Києва від 27 серпня 2025 року надіслано судом до реєстру для оприлюднення 22 вересня 2025 року, забезпечено надання загального доступу 23 вересня 2025 року.

Враховуючи положення ст. 354 ЦПК України, відповідач має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга була подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

З огляду на вищевикладені вимоги ст. 354 ЦПК України, оскільки скаржник отримав електронний примірник оскаржуваного рішення 22 вересня 2025 року о 15 год. 42 хв. в електронному кабінеті, то право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження Державна казначейська служба України має у разі подання апеляційної скарги до 22 жовтня 2025 року (включно).

Однак, з апеляційною скаргою представник скаржника звернувся 23 жовтня 2025 року пропустивши тридцятиденний строк на апеляційне оскарження.

Представник скаржника в клопотанні не посилається на обставини та докази, які підтверджують неможливість звернення до суду з апеляційною скаргою у строк, встановлений ст. 354 ЦПК України, у період, що перевищує 30 днів з дня отримання копії оскаржуваного рішення суду через систему «Електронний суд».

Враховуючи, що ст. 354 ЦПК України закріплене право особи на поновлення строку на апеляційне оскарження лише у випадку подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів після отримання копії рішення, проте представник позивача звернувся з апеляційною скаргою після завершення тридцятиденного строку та поважних причин пропуску цього строку не зазначає, суд вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без руху, надавши строк 10 днів з дня вручення цієї ухвали - для подання обґрунтованої заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження із зазначенням інших поважних причин для поновлення строку на апеляційне оскарження.

Відповідно до ч. 3,4 ст. 357 ЦПК України, апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 354 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому статтею 358 цього Кодексу.

Апеляційна скарга подана зпорушення вимог п.3 ч.4 ст. 356 ЦПК України, оскільки до апеляційної скарги не надано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

В апеляційній скарзі представник скаржника просить звільнити від сплати судового забору або відстрочити його сплату до закінчення дії правового режиму воєнного стану в Україні, посилаючись на те, що Казначейство утримується за рахунок державного бюджету, є державним органом з обмеженим обсягом фінансування та затвердженим кошторисом.

Вказує, що постановою Кабінету Міністрів України від 09.06.2021 № 590 затверджено Порядок виконання повноважень Казначейством в особливому режимі в умовах воєнного стану. У період воєнного стану видатки державного бюджету першочергово спрямовуються на національну безпеку, оборону та на здійснення заходів, пов`язаних із запровадженням правового режиму воєнного стану на території України. Пунктом 19 Порядку № 590 визначено черговість здійснення платежів, згідно якого сплата судового збору може бути здійснена лише в третю чергу, що унеможливлює Казначейству своєчасно та в повному обсязі здійснити оплату судового збору.

Також вказує, що у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації, Казначейство не має змоги своєчасно та в повному обсязі здійснити оплату судового збору.

Проте, апеляційний суд вважає, що зазначені представником скаржника обставини щодо неможливості сплатити судовий збір не є підставою для звільнення від сплати судового збору з урахуванням майнового стану сторони.

Згідно до ч. 1 ст. 136 ЦПК України, суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про судовий збір», який є спеціальним законом, що регламентує порядок і підстави сплати судового збору, враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Відповідно до висновків Верховного Суду викладених в ухвалі від 10 вересня 2020 року у справі №428/10113/20 (провадження №61-14299ск21) та в ухвалі від 14 вересня 2021 року у справі №565/5616/14-ц (провадження №61-9475ск21): «Системний аналіз наведеної норми Закону дає підстави для висновку, що положення пунктів 1 та 2 частини першої статті 8 Закону України «Про судовий збір» не поширюються на юридичних осіб, незалежно від наявності майнового критерію (майнового стану учасника справи - юридичної особи), а положення пункту 3 частини першої статті 8 Закону України «Про судовий збір» можуть бути застосовані до юридичної особи за наявності майнового критерію, але тільки у справах, визначених цим пунктом, тобто предметом позову у яких є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Юридична особа не позбавлена права звернутися з клопотанням про відстрочення або розстрочення сплати судового збору та суд за результатами розгляду цього клопотання не обмежений у праві на власний розсуд відстрочити або розстрочити таку сплату (вказаний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 січня 2021 року у справі № 0940/2276/18 (провадження № 11-336апп20)».

Однак до апеляційної скарги не надано доказів, які підтверджують неможливість сплатити судовий збір та відсутність у позивача коштів призначених для сплати судового збору, на момент подання апеляційної скарги, а предметом даної справи не є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю, тому підстави для звільнення юридичної особи від сплати судового збору за подання апеляційної скарги відсутні.

Отже, у задоволенні клопотання про звільнення або відстрочення сплати судового збору за подання апеляційної скарги на рішення суду слід відмовити.

Відмова у задоволенні клопотання про звільнення або відстрочення сплати судового збору за подання апеляційної скарги не може вважатися обмеженням доступу до суду у розумінні пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини.

Частиною 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», передбачено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Станом на 1 січня 2025 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 3028 грн.

Відповідно до п.п 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України передбачено, що за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою, ставка судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1211,20грн.) та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (15 140 грн.).

Згідно з п.п. 6 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», розмір судового збору за подання апеляційної скарги на рішення суду становить 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Відповідно до ч.3 ст.4 Закону України «Про судовий збір» при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Таким чином, розмір судового збору за подання апеляційної скарги повинен становити 1211,20 грн. х 150% х 0,8 = 1453,44 грн.

Отже, скаржник повинен сплатити судовий збір в розмірі 1453,44 грн. на реквізити Київського апеляційного суду: ГУК у Солом.р-ні/Соломян.р-н/22030101, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37993783, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача (МФО) 899998, рахунок отримувача: UA0026010, Код класифікації доходів бюджету: 22030101, адреса суду м. Київ, вул. Солом`янська, 2-а.

Оригінал квитанції необхідно подати до суду апеляційної інстанції.

Згідно з ч. 2 ст. 357 ЦПК України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 356 цього Кодексу, а також подана особою, яка відповідно до частини шостої статті 14 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу.

Виходячи з наведеного, апеляційну скаргу необхідно залишити без руху, а скаржнику - надати строк для усунення недоліків, попередивши, що в разі невиконання даної ухвали, апеляційна скарга буде вважатись неподаною та повернута відповідно до вимог ст. 185 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 185, 356, 357 ЦПК України, суд

ухвалив:

У задоволенні клопотання Державної казначейської служби України, яке подане представником Климчук Наталією Іванівною, про звільнення або відстрочення сплати судового до закінчення дії правового режиму воєнного стану в Україні - відмовити.

Апеляційну скаргу Державної казначейської служби України, яка подана представником Климчук Наталією Іванівною, на рішення Печерського районного суду міста Києва від 27 серпня 2025 року - залишити без руху, встановивши строк для усунення недоліків, викладених у мотивувальній частині ухвали, протягом десяти днів з дня вручення копії цієї ухвали.

Роз`яснити, що у випадку невиконання вимог ч. 3,4 ст. 357 ЦПК України протягом десяти днів або визнання причин пропуску строку на апеляційне оскарження неповажними, у відкритті апеляційного провадження буде відмовлено.

Роз`яснити, що в разі невиконання вимог ст. 356 ЦПК України, апеляційна скарга буде вважатись неподаною та повернута відповідно до вимог ст. 185 ЦПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач: Т.І. Ящук