РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.12.2025 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира в складі головуючої судді Стрілецької О.В.,

розглянувши в спрощеному позовному провадженні без повідомлення сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини,

в с т а н о в и в:

І. Короткий зміст позовних вимог

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем 26.09.2009 Відділом реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції; стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 10000,00 грн щомісячно.

Позовна вимога про розірвання шлюбу обгрунтована тим, що кожен з подружжя має діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім`ю, відповідач нехтує сімейними цінностями, з липня 2024 спільне проживання та ведення спільного господарства між подружжям припинено, відповідач проживає окремо, позивач вважає, що подальше збереження шлюбу є неможливим та суперечить її інтересам.

В позові зазначено, що позивач після розірвання шлюбу бажає зберегти прізвище " ОСОБА_4 ".

Позивач вказує, що в шлюбі з відповідачем в них народився син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає разом з нею, перебуває на її утриманні, вона самостійно займається його вихованням та розвитком. Вказує, що відповідач як батько також зобов`язаний брати участь в матеріальному забезпеченні сина. Зазначає, що відповідач фізично здоровий, постійно проживає в Польщі, працює водієм-міжнародником, має достатній заробіток, може сплачувати аліменти в розмірі 10000,00 грн щомісячно.

ІІ. Процедура та позиції сторін

Відповідно до ухвали судді від 30.09.2025 позовну заяву було залишено без руху.

Згідно з ухвалою суду від 28.10.2025 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Згідно з ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Сторони не скористались своїм правом та не подали до суду клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін.

17.11.2025 представник відповідача адвокат Перевишко Л.О. направила відзив на позовну заяву (а.с. 40-45), згідно з яким відповідач позовні вимоги визнав частково, відповідач щодо розірвання шлюбу не заперечує, вимогу про стягнення аліментів в розмірі 10000,00 грн щомісячно не визнає, вважає заявлений розмір завищеним, просить ухвалити рішення про стягнення аліментів в розмірі прожиткового мінімума для дитини відповідного віку.

Заперечення проти позову обгрунтовані тим, що обставини, викладені позивачем в позовній заяві в частині самоусунення відповідача від виконання батьківських обов`язків, не відповідають дійсності. ОСОБА_2 постійно надає позивачу матеріальну допомогу для утримання сина, здійснює перекази на її банківський рахунок, що підтверджується відповідною роздруківкою. Крім того, відповідач відкрив на ім`я сина для його особистих потреб картковий рахунок, який він також поповнює, що підтверджується роздруківками про проведені транзакції. На думку відповідача, дружина утримує їх сина виключно за кошти батька.

Представник відповідача звертає увагу, що ОСОБА_1 не долучила ні до позовної заяви, ні до заяви про усунення недоліків жодних доказів на підтвердження можливості відповідача сплачувати аліменти в розмірі 10000,00 грн щомісячно, а відтак позовні вимоги є необґрунтованими та не вмотивованими.

У відзиві вказано, що ОСОБА_2 працює водієм вантажного автомобіля в Республіці Польща, його місячний дохід з вирахуванням податків та соціальних внесків складає 4305,05 злотих. Адвокат просить врахувати, що відповідач не має власного житла, орендує квартиру в м. Костшин-Одрою Республіки Польща, згідно з договором оренди вартість щомісячного внеску становить 2880 злотих щомісячно. Таким чином після сплати орендної плати у розпорядженні ОСОБА_2 залишається 1425,05 злотих, що еквівалентно 16473,58 грн, а відтак визначення аліментів в розмірі 10000,00 грн поставить його в скрутне матеріальне становище.

Враховуючи розмір прожиткового мінімума для дитини відповідного віку, який в 2025 році становить 3196,00 грн, представник ОСОБА_6 просить визначити аліменти в такому розмірі.

Інші заяви по суті справи до суду не надходили.

ІІІ. Обставини встановлені судом та докази на їх підтвердження

Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі, який був зареєстрований 26.09.2009 Відділом реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції, актовий запис №1771, що підтверджується змістом оригінала свідоцтва про шлюб (а.с. 5).

У шлюбі у подружжя народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 10).

Дитина проживає разом з матір`ю (а.с. 26-28), спір щодо визначення місця проживання сина між сторонами відсутній.

ІV. Національне законодавство, що підлягає застосуванню, мотиви та оцінка суду

Дослідивши позовну заяву, додані до неї письмові докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково з огляду на таке.

Щодо вимоги про розірвання шлюбу

Згідно зі статтею 51 Конституції України та статтею 24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини і чоловіка, примус до шлюбу не допускається.

Відповідно до ч. 3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права чоловіка, дружини на свободу та особисту недоторканість.

Згідно з ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу.

Положеннями ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України визначено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Беручи до уваги, що позивач скористалась своїм правом та звернулась до суду з цим позовом, відповідач не заперечує щодо розірвання шлюбу, а тому суд вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України є підставою для розірвання шлюбу.

Щодо вимоги про стягнення аліментів

Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно положень ст. 181 Сімейного кодексу України способи виконання батьками цього обов`язку визначаються за домовленістю між батьками. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Частина 1 статті 183 Сімейного кодексу України встановлює, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

За своїм змістом аліменти - це грошові кошти на утримання дитини, які необхідні для забезпечення належного рівня її розвитку, виховання, забезпечення одягом, продуктами харчування тощо.

Відповідач є батьком неповнолітньої дитини та нарівні з матір`ю зобов`язаний утримувати її до досягнення повноліття. Відповідач не заперечує свій обов`язок щодо утримання дитини, проте з матеріалів справи вбачається, що між сторонами існує спір щодо розміру аліментів, який підлягає сплаті відповідачем на утримання сина.

Зі змісту трудового договору, укладеного 19.12.2023 між ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , вбачається, що відповідач працює водієм вантажного автомобіля, розмір основної заробітної плати складає 4170 злотих брутто на місяць, також має право на одноразові виплати за понаднормову роботу, за роботу в нічний час, авансовий платіж за чергування за їх наявності (а.с. 61-62).

За оренду житла ОСОБА_9 сплачує 2880,00 злотих щомісячно (а.с. 63- 84).

До відзиву на позовну заяву представник відповідача долучила роздруківку з банківського рахунку відповідача №756288 про здійснення грошових переказів на банківський рахунок позивачки № НОМЕР_1 в таких розмірах: 20.12.2024 - 500 злотих, 17.01.2025 - 400 злотих, 03.03.2025 350 злотих, 18.03.2025- 300 злотих, 12.04.2025 - 400 злотих, 25.05.2025 500 злотих, 18.06.2025 300 злотих, 20.08.2025 700 злотих, 26.08.2025 - 170 злотих, 25.10.2025 - 250 злотих (а.с. 46-55).

Крім того, відповідач на банківську карту № НОМЕР_2 , відкриту на ім`я ОСОБА_10 , здійснював такі перекази: 17.03.2025 - 200 злотих, 23.04.2025 - 200 злотих, 10.07.2025 - 185,82 злотих, 16.09.2025 - 500,00 злотих, 24.10.2025 - 300 злотих (а.с. 56-60).

Позивач наведені обставини не спростувала, відповідь на відзив на позовну заяву не подавала.

Отже, судом встановлено, що відповідач бере участь в матеріальному забезпеченні родини, проживаючи і працюючи за кордоном, що в середньому становить 500 злотих, що еквівалентно 5780,75 грн (а.с. 66).

За правилами ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно зі ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Отже, обов`язок доказування покладено саме на сторону, яка заявляє відповідні вимоги, а суд лише сприяє сторонам у забезпеченні здійснення їх прав.

Дослідивши письмові докази, надані сторони, визначаючи розмір аліментів, який підлягає стягненню, суд керується положеннями ст. 182 СК України і враховує, що відповідач проживає та працює поза межами території України, враховує розмір його доходу, розмір щомісячних витрат на оренду житла, відсутність відомостей про незадовільний стан його здоров`я, відсутність відомостей про наявність в нього на праві власності рухомого та нерухомого майна, бере до уваги розмір встановленого законодавством України прожиткового мінімума на 2025 рік, який для дітей віком від 6 до 18 років становить 3196,00 грн, який є рекомендованим, і який щороку збільшується, виходячи з необхідності забезпечувати дитину продуктами харчування, одягом, шкільним приладдям, наявність потреби забезпечувати загальний розвиток дитини в позашкільний час, виходячи з вимоги позивача про стягнення аліментів в твердій грошовій сумі, суд присуджує аліменти, які підлягають стягненню з відповідача на утримання неповнолітнього сина в розмірі 6000,00 грн щомісячно і до повноліття дитини.

Суд вважає, що за встановлених обставин відповідач здатний сплачувати аліменти на утримання сина в такому розмірі, що не поставить його в скрутне матеріальне становище, а він, як батько, зобов`язаний брати участь в матеріальному забезпеченні дитини.

Разом з тим, суд вважає, що позивач не довела на підставі належних та допустимих доказів, які долучені до матеріалів справи, можливість відповідача сплачувати аліменти в сумі 10000,00 гривень щомісячно, що є її обов`язком. До позовної заяви позивач долучила лише оригінал свідоцтва про шлюб, копії власного паспорту, ідентифікаційного коду, свідоцтва про народження ОСОБА_11 .

В той же час, будь-які докази про обставини, які підлягають врахуванню при вирішенні питання про визначення розміру аліментів, які підлягають стягненню, в тому числі і щодо розміру доходу відповідача, наявність або відсутність в нього на праві власності майна, посилання на інші обставини, що мають значення для справи, позивачка не надала, як і не подала клопотання про їх витребування.

Не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду справи доводи позивачки про те, що відповідач взагалі не бере участі в матеріальному забезпеченні родини, оскільки представник відповідача долучила до відзиву на позовну заяву докази про здійснення відповідачем щомісячних переказів грошових коштів позивачці та на карту, відкриту на ім`я ОСОБА_5 (а.с. 46-60).

Також виходячи з рівності обов`язку батьків на утримання дитини, з огляду на те, що позивач заявила вимогу про стягнення з відповідача аліментів в сумі 10000,00 грн, суд вважає недоведеними доводи позивачки про те, що щомісячні витрати на утримання сина становлять 20000,00 грн. Позивач не вказує, на які саме витрати необхідні кошти в такому розмірі. Відсутнє посилання в позові і на розмір доходу самої позивачки, що дало б підстави суду вважати, що розмір її доходу є недостатнім для забезпечення половини від потреб дитини на утримання.

Суд звертає увагу, що згідно з ухвалою суду від 30.09.2025 позовна заява була залишена без руху, судом роз`яснено позивачці, зокрема, необхідність надати докази на підтвердження можливості відповідача сплачувати аліменти в розмірі в розмірі 10000,00 грн щомісячно, а у разі неможливості надати докази самостійно, роз`яснено порядок подання клопотання про їх витребування.

На виконання вимог ухвали суду про залишення позовної заяви без руху в цій частині позивач будь-які докази про обставини, які підлягають врахуванню при вирішенні питання про визначення розміру аліментів, які підлягають стягненню, в тому числі і щодо розміру доходу відповідача, не подала, як і не подала клопотання про їх витребування.

Таким чином, суд дійшов висновку про недоведеність позивачем наявності правових підстав для визначення аліментів в розмірі 10000,00 грн щомісячно, а тому позов підлягає задоволенню частково.

Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються від дня пред`явлення позову.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

VI. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 1211,20 грн, оскільки при зверненні до суду з позовною вимогою про стягнення аліментів позивач звільнена від сплати судового збору та на користь позивачки судовий збір у сумі 1211,20 грн з вимоги про розірвання шлюбу, який був сплачений при подачі позову.

Керуючись ст. ст. 5, 12, 13, 81, 211, 258, 259, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву задоволити частково.

Розірвати шлюб між громадянами України ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований 26.09.2009 Відділом реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції, актовий запис №1771.

Залишити позивачці прізвище « ОСОБА_4 ».

Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти у розмірі 6000,00 грн щомісячно з індексацією відповідно до закону, починаючи з 26.09.2025 і до повноліття дитини.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 1211, 20 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_4 .

Представник відповідача: адвокат Перевишко Людмила Олександрівна, робоча адреса: АДРЕСА_3 .

Суддя О.В. Стрілецька