справа № 694/1599/25
провадження № 2/691/651/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 серпня 2025 рокуГородищенський районний суд Черкаської області

В складі:

головуючого судді Савенко О.М.

з участю секретаря судового засідання Шмунь Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Городище Черкаської області цивільну справу за позовною заявою ТОВ «ІННОВА ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

встановив:

ТОВ «ІННОВА ФІНАНС» звернулося в Городищенський районний суд Черкаської області з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Обгрунтовуючи позовні вимоги, позивач мотивує, що 08 січня 2025 року між ТОВ «ІННОВА ФІНАНС» та ОСОБА_1 укладено договір про надання грошових коштів у позику № в розмірі 10000,00 грн. в електронній формі в особистому кабінеті позичальника. ТОВ «ІННОВА ФІНАНС» надало кошти позичальнику ОСОБА_1 , шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки, реквізити якої ним були надані, на умовах строковості, зворотності. Підписанням кредитного договору відповідач підтвердив, що він ознайомився із наявними схемами кредитування, отримав проект кредитного договору разом з додатками, ознайомився з усіма його умовами, приймаючи умови кредитного договору. Крім того, ОСОБА_1 підтвердив, що умови договору йому зрозумілі та підтвердив, що договір адаптовано до його потреб та фінансового стану, а інформація надана кредитодавцем з дотриманням вимог законодавства, забезпечує правильне розуміння суті фінансової послуги без нав`язування її придбання. Відповідач не виконує свої зобов`язання належним чином довготривалий строк і заборгованість на день подачі позовної заяви до суду складає 26722,40 грн., а саме: 10000,00 грн. заборгованість за тілом кредиту, 12800,00 грн. заборгованість за процентами, 1500,00 грн. заборгованість за комісією. Позивач направив письмову вимогу відповідачу на адресу місця проживання, яку він зазначав у анкеті на отримання кредиту, однак заборгованість не погашена і для її стягнення прийнято рішення звернутися до суду із сплатою судових витрат у розмірі судового збору 2422,40 грн. (а.с. 1-5).

На виконання вимог ч. 6 ст. 187 ЦПК України, судом направлено запит щодо отримання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача ОСОБА_1 (а.с.87).

Місце реєстрації відповідача ОСОБА_1 підтверджується довідкою виконавчого комітету Вільшанської селищної ради Звенигородського району Черкаської області від 09 липня 2025 року №1714/354 (а.с.38).

Ухвалою Городищенського районного суду Черкаської області від 23 червня 2025 року у цивільній справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче засідання з викликом сторін до суду, з наданням відповідачу часу для подачі відзиву та пред`явлення зустрічного позову(а.с.39).

В підготовчому засіданні 09 липня 2025 року постановлено ухвалу суду про закриття підготовчого провадження та призначення цивільної справи до судового розгляду з викликом сторін до суду (а.с.43).

У судове засідання представник позивача ТОВ «ІННОВА ФІНАНС», повідомлений, не з`явився, за змістом позовної заяви, просив розглянути цивільну справу без участі позивача, позовні вимоги підтримують в повному обсязі (а.с.2-4).

Відповідач ОСОБА_1 будучи інформований вчасно та належним чином про судовий розгляд, шляхом надіслання судових повісток, ухвали про відкриття провадження, ухвали про закриття підготовчого провадження і призначення судового розгляду, що підтверджується поштовими трекінгами, та розміщення оголошення про виклик до суду на офіційному веб-порталі «Судова влада України» за веб-адресою: https://gd. ck. court. gov. ua., у судове засідання не прибув, причину своєї неявки суду не повідомив, як і не надіслав заяв чи то клопотань про розгляд справи у його відсутність або перенесення розгляду, не подав відзив на позов.

З врахуванням вищезазначеного, суд, прийшов до висновку про можливість судового розгляду цивільної справи у відсутності сторін, остільки їх неявка не перешкоджає розгляду по суті, у їх відсутність. При прийнятті такого рішення суд, орієнтований і на судову практику Європейського Суду з прав людини, який у своїх рішеннях вказує, що кожна сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у справі за його участю, добросовісно користуватися належними йому процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.Так, згідно п. 41 рішення Європейського Суду з прав людини «Пономарьов проти України» заява № 3236/03 від 03 квітня 2008 року, сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (п.27 рішення «Олександр Шевченко проти України» заява № 8371/02 від 26 квітня 2007 року, та «Трух проти України» заява №50966/99 від 14 жовтня 2003 року).

Суд, розглянувши позов в межах заявлених позовних вимог, враховуючи належне повідомлення сторін, дослідивши докази у справі, приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

У відповідності до ст.ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч.2 ст.77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Позивач повинен зазначити і довести підстави позову, тобто обставини, з якими він, як з юридичними фактами, пов`язує свої матеріально-правові вимоги.

Згідно ст. 55 Конституції України, кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободу від порушень і протиправних посягань.

Відповідно до положень ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно положення ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. У справі "Церква села Сосулівка проти України" Європейський Суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції закріплює "право на суд", в якому право на доступ до суду - право порушити провадження у судах щодо прав та обов`язків цивільного характеру - становить тільки один з його аспектів (див. "Голдер проти Об`єднаного Королівства", рішення від 21 лютого 1975 року, Серія A, N 18, ст. 18, п. 36). Для того, щоб право на доступ до суду було ефективним, особа повинна мати чітку фактичну можливість оскаржити діяння, що становить втручання у її права (див. "Беллет проти Франції", рішення від 4 грудня 1995 року, Серія A, N 333-Б, ст. 42, п. 36). Як свідчить позиція Європейського суду з прав людини у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права. Крім того, в рішенні Європейського суду з прав людини в справі Жоффер де ля Прадель проти Франції від 16 грудня 1992 року зазначено, що не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але й реальним.

Предметом вимоги позивача є порушення відповідачем у справі вимог ст.ст.509, 526, 530, 527, 610,611,1054 ЦК України та відшкодування понесених судових витрат, згідно ст.ст.133,141 ЦПК України.

Правові відносини, які склалися між позивачем та відповідачем, на думку суду, підпадають під вид цивільно-правових відносин зобов`язання і є зобов`язальними та регулюються нормами ЦК України, Законом України «Про споживче кредитування», з врахуванням наступного.

Згідно до ст. 509 Цивільного Кодексу України, зобов`язання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, сплатити гроші) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку, що ґрунтується на засадах добровільності, розумності та справедливості. При цьому, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться ст. 526 ЦК України, в строки, що вказані у зобов`язанні ст. 530 ЦК України. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту, ст. 527 ЦК України. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статті 610, 611 ЦК України, зазначають, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання, і за порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з ст. ст. 628, 629 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, а сам договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, до яких закон відносить умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду. Згідно з ч. 2 ст. 638 ЦК України договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

У відповідності ч.1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Відповідно до змісту ч.1 ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом; розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Згідно ст. 1056-1 ЦК України, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору

Частиною 1 ст. 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

В ході судового розгляду із досліджених судом доказів встановлено.

Позивач - ТОВ «ІННОВА ФІНАНС», , місце знаходження юридичної особи м.Київ вул.Болсуновська будинок №8 поверх 9 (а.с.1-7).

Відповідач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , місце реєстрації АДРЕСА_1 (а.с.28).

27 травня 2025 року до укладення договору про надання грошових коштів у позику № від 08 січня 2025 року між ТОВ «ІННОВА ФІНАНС» та ОСОБА_1 було підписано анкету клієнта на отримання кредиту через інформаціно- телекомунікаційну систему ТОВ «ІННОВА ФІНАНС» (а.с.8).

08 січня 2025 року між ТОВ «ІННОВА ФІНАНС» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання грошових коштів у позику № на строк 360 днів (а.с.10-12). Відповідно до п.1.1 кредитного договору кредитор надає позичальнику кредит в сумі 10000,00 грн.. Відповідач мав сплачувати платежі для погашення заборгованості за договором щомісячно в число місяця, визначене графіком платежів по кредиту, який наданий позивачем до суду в обґрунтування заявлених позовних вимог (а.с.15-16). При цьому відповідач мав сплачувати процентну винагороду банку, щомісячно в розмірі 15% річних та комісійну винагороду 1 % суми кредиту (а.с.32-34 том1).

Відповідно до квитанції до платіжної інструкції №20096-1354-179290673 від 08 січня 2025 року та повідомлення ТОВ «Фінансова Компанія «КОТРАКТОВИЙ ДІМ» ОСОБА_1 в електронній формі в особистому кабінеті позичальника отримав кошти, шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки, реквізити якої нею були надані, маска картки НОМЕР_2 номер транзакції 153872409 з використанням одноразового ідентифікатора 73dc83e6-0b7c-405е819b-11dd-2в274000 в системі ОСОБА_2 кредитні кошти в розмірі 10000,00 грн (а.с.9-10).

Всі умови щодо надання кредиту, його обслуговування, погашення заборгованості, визначені в Правилах надання кредитів, затверджені 17 листопада 2024 року в ТОВ «ІННОВА ФІНАНС», які визначають всі істотні умови договору (а.с.25-26).

Відповідач набув обов`язку сплачувати кредит та сплачувати проценти і комісію у валюті кредиту з використанням графіку платежів по кредиту, щомісяця в день повернення кредиту на рахунок погашення заборгованості (а.с.33 том 1).

05 серпня 2025 року АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» на виконання ухвали суду про витребування доказів у справі надіслав до суду інформацію у змісті якої підтверджено належність платіжної картки НОМЕР_2 ОСОБА_1 та зарахування коштів кредиту від ТОВ «ІННОВА ФІНАНС» (а.с.42)

Станом на 30 травня 2025 року, день подачі позову до суду, утворилася у відповідача заборгованість по сплаті кредиту у розмірі 26722,40 грн., а саме: 10000,00 грн. заборгованість за тілом кредиту, 12800,00 грн. заборгованість за процентами, 1500,00 грн. заборгованість за комісією (а.с.9-10).

Таким чином, із вивчених і досліджених судом доказів, суд робить висновок, що ОСОБА_1 добровільно, без примусу чи тиску заявив про бажання отримати кошт, подавши відповідну анкету в якій вказав свої персональні дані, а саме прізвище, ім`я, по-батькові, паспортні дані, номер телефону, ідентифікаційний номер, адрес електронної пошти, номер банківської картки для перерахунку коштів, місце реєстрації/проживання, пройшов процедуру перевірки банківського рахунку (а.с.47-49). Всі покрокові дії виконані відповідачем відповідно до порядку дій споживача в системі кредитування ТОВ «ІННОВА ФІНАНС» свідчать про бажання скористатися отриманими фінансовими послугами під відповідною торговельною маркою ТОВ «ІННОВА ФІНАНС» (а.с.38-39). За результатами перевірки даних про особу та аутентифікації поточного банківського рахунку, згідно з стандартами відповідних платіжних систем, було прийнято рішення про кредитування відповідача (а.с.58-65). Укладення кредитного договору з використанням заяви - анкети, не можливе без дотримання вищевказаного алгоритму дій відповідачем. Пройшовши ідентифікацію/верифікацію, відповідач підтвердив прийняття відповідних умов надання кредиту, а також засвідчив власним електронним підписом в електронному кабінеті, що він повідомлений кредитодавцем у встановленій формі про всі умови, повідомлення про які є необхідним знати учаснику кредитних відносин відповідно до вимог чинного законодавства. Підписанням вищевказаного договору про надання грошових коштів у позику № від 08 січня 2025 року з ТОВ «ІННОВА ФІНАНС» відповідач ОСОБА_1 підтвердив, що він ознайомився із схемою та правилами кредитування в ТОВ «ІННОВА ФІНАНС», отримав проекти документів, ознайомився з усіма їх умовами, приймаючи умови позичальника. ОСОБА_1 , підписуючи кредитний договір електронним підписом в електронному кабінеті, підтвердив, що умови йому зрозумілі та підтвердив, що їх адаптовано до його потреб та фінансового стану, а інформація надана кредитодавцем з дотриманням вимог законодавства, забезпечує правильне розуміння суті фінансової послуги без нав`язування її придбання (а.с.8-12). ТОВ «ІННОВА ФІНАНС», перед тим як погоджувати заявку на кредитування не лише перевірило особисті дані відповідача, але й належність картки 444111ХХХХХХ8269. Одночасно з підписанням договору відповідачу у заявці на кредит, надсилається електронний лист з повідомленням про успішне підписання кредитного договору, та вкладеним в нього примірником електронного договору, у формі, яка унеможливлює зміну змісту (а.с.35). Укладення договору з використанням сайту, не можливе без дотримання вищевказаного алгоритму дій відповідачем. Пройшовши ідентифікацію/верифікацію, відповідач підтвердив що він повідомлений кредитодавцем у встановленій формі про всі умови, повідомлення про які є необхідним знати учаснику кредитних відносин відповідно до вимог чинного законодавства. Крім того, відповідач, підписавши одноразовим ідентифікатором анкету на отримання кредиту та кредитний договір, слід вбачати був ознайомлений з умовами кредитування, з урахуванням побажань його як споживача, з інформацією щодо орієнтованої реальної річної процентної ставки та орієнтованої загальної вартості кредиту для споживача, порядком повернення кредиту (а.с.16).

Згідно норм Закону України «Про захист прав споживачів», у споживача є можливість протягом 14 календарних днів відкликати свою згоду на укладення договору. Таким правом відповідач не скористався.

Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» № 675-VIII від 03 вересня 2015 року, який набрав чинності 30 вересня 2015 року, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. У статті 3 вказаного Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до частини 3 статті 11 зазначеного Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина 4 статті 11 Закону).

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (частина 6 статті 11 вказаного Закону).

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі - частина 12 статті 11 Закону № 675-VIII.

Статтею 12 вказаного Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі "логін-пароль", або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення.

На думку суду, слід зазначити для відповідача, що без проходження попередньої реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, отримання одноразового ідентифікатора, входу на веб-сайт за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету, без надання відповідачем особистої інформації у виді ідентифікаційного коду, паспортних даних, адреси реєстрації, банківської карти для зарахування коштів, та без попереднього погодження оферти кредитного договору та Правил надання грошових коштів у позику, укладання договору про надання грошових коштів у позику № від 08 січня 2025 року з ТОВ «ІННОВА ФІНАНС» технічно не можливе, що у свою чергу відповідає ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» і підтверджує перед судом кредитування відповідача ОСОБА_1 згідно до змісту досліджених письмових доказів у виді підписання договору електронним підписом, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора 73dc83e6-0b7c-405е819b-11dd-2в274000.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» платіжною картою є електронний платіжний засіб у вигляді емітованої в установленому законодавством порядку пластикової чи іншого виду карти, що використовується для ініціювання переказу коштів з рахунка платника або з відповідного рахунка банку з метою оплати вартості товарів і послуг, перерахування коштів зі своїх рахунків на рахунки інших осіб, отримання коштів у готівковій формі в касах банків через банківські автомати, а також здійснення інших операцій, передбачених відповідним договором.

Так, Верховний Суд у справі № 524/5556/19 у постанові від 12.01.2021 вказав, що "Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і літер, або тільки цифр, або тільки літер, яку заявник отримує за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі "логін-пароль", або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення".

Аналогічні висновки викладені Верховним Судом у постановах від 07.10.2020 у справі № 132/1006/19, від 28.04.2021 у справі № 234/7160/20, від 01.11.2021 у справі № 234/8084/20, від 14.06.2022 у справі № 757/40395/20, від 08.08.2022 у справі № 234/7298/20.

Суд, при прийнятті рішення у справі, не встановив жодних звернень відповідача до правоохоронних органів щодо незаконного використання його персональних даних позивачем без його згоди чи вчинення щодо нього шахрайських дій, які б спростовували обставини кредитування. Відтак у суду першої інстанції не має підстав для висновку сумніватися про доведеність укладення з відповідачем вищевказаного кредитного договору у електронній формі, для протилежних висновків.

Враховуючи, що кредит було видано на платіжну картку позичальника, всі правовідносини між позичальником, кредитором та банком-еквайром регулюються Постановою НБУ №705 від 05 листопада 2014 року «Про здійснення операцій з використанням спеціальних платіжних засобів». Первісний кредитор не має доступу до даної інформації, остільки вона є банківською таємницею. В листі ТОВ «Фінансова Компанія «КОТРАКТОВИЙ ДІМ», який надав позивач як доказ переказу грошових коштів на рахунок відповідача, вказані всі реквізити необхідні для первинного документу, в тому числі підпис директора та печатка товариства (а.с.9,23).

Позивачем не доведено та не обґрунтовано належними доказами наявність права вимоги за договором про надання грошових коштів у позику № від 08 січня 2025 року до ОСОБА_1 в частині стягувати заборгованість за процентами у розмірі 12800,00 грн.. Враховуючи презумпцію відплатності кредитного договору, позичальник дійсно зобов`язаний повернути кредит і сплатити проценти, але, на думку суду, такий розмір здійсненого нарахування, суду має бути підтверджений належними і допустимими доказами, містити математичні розрахунки для перевірки нарахування, що є обов`язковим для суду при прийнятті рішення у справі. У разі порушення позичальником зобов`язання з повернення кредиту настає відповідальність - обов`язок щодо сплати процентів у розмірі, встановленому законом або договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Так, у позовній заяві не наведено обґрунтовання вказаних сум по договору про надання грошових коштів у позику № від 08 січня 2025 за всіма їх складовими із зазначенням застосованої процентної ставки, періоду за який нараховано заборгованість, сплачених позичальником сум та інших даних, необхідних для перевірки правильності нарахувань та обчислень суми утвореної заборгованості, а зазначено лише загальні суми, які між собою різняться та не узгоджуються в послідовності рішень. Крім того, у розрахунку відсутні дані щодо руху коштів на рахунку, суми, які фактично були отримані позивачем від відповідача. Надання детального обґрунтованого розрахунку заборгованості є обов`язком позивача, оскільки суд має з`ясовувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення первісним кредитором розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких розрахунок грунтується, що узгоджується із правовою позицією Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду в постанові від 02 жовтня 2020 року у справі № 911/19/19.

У суду першої інстанції не має підстав для висновку сумніватися про доведеність укладення з відповідачем вищевказаного кредитного договору позивачем, для протилежних висновків. Відповідач фактично отримав те, на що розраховував при укладенні договору та фактичне перерахування коштів на його рахунок не призвело до збільшення обсягу зобов`язань по кредиту.

Частиною 1 ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до вимог ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у ст. 129 Конституції України.

У своїх рішення Європейський Суд з прав людини, згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, вказує, що національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії» № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (рішення у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії», № 49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року).

Відповідач ОСОБА_1 не виконав свої зобов`язання щодо погашення суми заборгованості, і це є істотним порушенням за кредитним договором, він не був позбавлений можливості отримати належну суму кредиту, сплатити тіло кредиту і відсотки у погоджений строк, використала кредитні кошти у власних інтересах, і тому слід з нього, як відповідача, стягнути на користь позивача частково розмір обгрунтованої заборгованості, яка утворилася. При прийнятті рішення в цій частині позовних вимог позивача, суд, застосовує принцип добросовісності, який полягає в тому, що відповідно ст. ст. 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів» до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати в договори зі споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків за шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінене або визнане недійсним. Положення, що визнане недійсним, вважається таким з моменту укладання договору. Перелік несправедливих умов у договорах зі споживачами, наведений у ч. 3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» не є вичерпним.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 зазначено, що з урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, Велика Палата Верховного Суду зауважує, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору.

Так, встановлений позивачем розмір простроченої комісії за користування кредитними коштами в розмірі 1500,00 грн. та заборгованість по процентах в розмірі 12800,00 грн. перевищує розумну межу відповідальності за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання у розмірі 10000,00 грн. тіло кредиту, що є явно завищеним, не відповідає вимогам п.5 ч.3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» і засадам справедливості, добросовісності, розумності, як наслідок, свідчить про непропорційність великої суми компенсації у разі невиконання позивачем зобов`язань за цим договором.

Крім того, 22 листопада 2023 року прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» № 3498-ІХ, яким внесені зміни до ч.5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» (пп. 6 п. 5 Розділу І Закону № 3498-ІХ) та доповнено пунктом 17 розділ IV Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про споживче кредитування» (пп.13 п.5 Розділу І Закону № 3498-ІХ). Так, відповідно до ч.5 ст. 8 Закону, максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %. Відповідно до п. 2 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону № 3498-ІХ дія пункту 5 розділу I цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом.

До початку розгляду справи по суті позивач не змінив предмет або підставу позову та протягом усього часу розгляду справи не збільшив та не зменшив розмір позовних вимог, тому суд розглянув цивільну справу в межах пред`явлених вимог і на підставі поданих сторонами доказів, які оцінивши, прийшов до висновку про їх часткове задоволення з виключенням розміру заборгованості по комісії за користування кредитними коштами в розмірі та часткового відшкодування заборгованості за процентами в розмірі 6400,00 грн. Заходи забезпечення позову судом не вживалися.

Позивачем заявлено вимогу про стягнення судових витрат у виді сплаченого судового збору.

Так, позивачем, сплачено судовий збір в розмірі 2422,40 грн. відповідно до платіжної інструкції №38 від 27 травня 2025 року (а.с.1), який суд стягує з відповідача на користь позивача, згідно ст. 141 ЦПК України, так як вважає їх підтвердженим у відповідності із цивільно - процесуальним законодавством України.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.55, 129 Конституції України, ст. ст. 207, 509, 526, 527, 530, 599, 610, 611, 626, 628, 638, 639, 1048, 1054, 1055, 1077 ЦК України, ст.ст.2, 3, 4, 5, 12, 13, 76, 77, 78, 79, 80, 81, 83, 137, 141, 263, 264, 265, 273, 352, 354 ЦПК України, Законом України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», суд,-

ухвалив:

позовну заяву ТОВ «ІННОВА ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задоволити частково.

Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , місце реєстрації АДРЕСА_1 , на користь ТОВ «ІННОВА ФІНАНС», , місце знаходження юридичної особи м.Київ вул.Болсуновська будинок №8 поверх 9, частково, заборгованість за договором про надання грошових коштів у позику № від 08 січня 2025 року у розмірі 24300,00 грн., яка складається із 10000,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу і 6400,00 грн. сума заборгованості за процентами.

Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , місце реєстрації АДРЕСА_1 , на користь ТОВ «ІННОВА ФІНАНС», , місце знаходження юридичної особи м.Київ вул.Болсуновська будинок №8 поверх 9, судові витрати по сплаті судового збору, в розмірі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн. 40 коп.

В задоволенні інших позовних вимог позивача відмовити.

Копію рішення суду направити сторонам, для відому.

Рішення суду може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково шляхом подачі протягом тридцяти днів апеляційної скарги до Черкаського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Учасники справи можуть ознайомитись з текстом судового рішення, в електронній формі, на офіційному веб-порталі Єдиного державного реєстру судових рішень в мережі Інтернет - https://gd. ck. court. gov. ua.

Суддя О. М. Савенко