Справа № 466/8856/25
Провадження № 2/466/3704/25
У Х В А Л А

судового засідання

27 листопада 2025 року м. Львів

Шевченківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді Невойта П.С.,

з участю секретаря судового засідання Пришляк А.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Купченка В.В. про зупинення провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів, -

В С Т А Н О В И В:

23 вересня 2025 року адвокат Терещенко Тетяна Валеріївна, яка діє в інтересах ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та просить суд стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку відповідача щомісячно, починаючи з дати подання позову і до досягнення дитиною повноліття.

Ухвалою судді від 15.10.2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі.

26.11.2025 року через систему «Електронний суд» від представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Купченка В.В. поступило клопотання про зупинення провадження у справі. Клопотання мотивував тим, що відповідач ОСОБА_1 з 16 вересня 2025 року по теперішній час проходить військову службу у складі Збройних Сил України як солдат на посаді стрільця-помічника гранатометника 2 відділення охорони взводу охорони військової частини НОМЕР_2 . Просив здійснювати розгляд справи за відсутності сторони відповідача.

27.11.2025 року через систему «Електронний суд» від представника позивача ОСОБА_2 адвоката Терещенко Т.В. поступило письмове заперечення на клопотання про зупинення провадження у справі. Мотивовано тим, що зупинення провадження фактично означає перекладання всього фінансового навантаження на одного з батьків, що суперечить принципу рівності батьківських обов`язків, закріпленому у ст. 141 СК України.

Відповідно до статей 7 та 27 Конвенції ООН про права дитини, кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального та соціального розвитку, а батьки несуть основну відповідальність за забезпечення належних умов життя дитини у межах своїх можливостей і фінансових спроможностей. Зупинення провадження у справі про стягнення аліментів фактично призводить до позбавлення дитини стабільного судового захисту її права на належне утримання,оскільки без рішення суду відсутній обов`язковий до виконання механізм примусового виконання аліментного зобов`язання; порушення принципу безперервності утримання дитини, адже аліменти мають забезпечувати регулярне задоволення її базових потреб (харчування, одяг, лікування, розвиток, освіта); погіршення матеріального становища дитини, оскільки добровільні грошові перекази з боку відповідача не мають характеру гарантованості, стабільності та правової визначеності; порушення принципу найкращих інтересів дитини, який є основоположним як у міжнародному праві, так і у праві України, та повинен бути пріоритетним при вирішенні будь-яких сімейних спорів.

Зупинення провадження в умовах наявності щомісячних обов`язкових витрат на розвиток і навчання дитини фактично порушує її право на належні умови розвитку та освіти, гарантоване як національним законодавством, так і міжнародними актами про захист прав дитини.

Частина або всі грошові кошти, які відповідач намагається подати як «добровільні виплати на дитину», фактично мали інше правове та економічне призначення, а саме погашення його особистих боргів. Відтак, між сторонами існували окремі фінансові домовленості, не пов`язані з утриманням дитини, а саме: щодо погашення боргу за кредитною карткою, оформленою на моє позивача, але використаною у власних інтересах відповідача; щодо повернення грошових коштів за автомобіль, який відповідач зобов`язався компенсувати, однак у подальшому самостійно його продав.

Вирішуючи питання про зупинення провадження у справі, суд має виходити не лише з формальних ознак наявності військової служби у Відповідача, а насамперед із того, що предмет спору безпосередньо стосується прав малолітньої дитини, яка не може нести негативні наслідки через обставини, незалежні від неї.

Верховний Суд у своїх усталених правових позиціях неодноразово зазначав, що сам по собі факт проходження особою військової служби, зокрема в умовах воєнного стану, не є безумовною та формальною підставою для зупинення провадження у справі, особливо у випадках, коли така особа має процесуального представника та не довела об`єктивну неможливість участі у розгляді справи.

Зупинення провадження є виключним процесуальним заходом, який застосовується лише за наявності належних, допустимих та переконливих доказів того, що участь сторони у процесі є реально неможливою, а не лише ускладненою чи небажаною.

Сторона позивача наголошує, що відповідач може реалізувати свої процесуальні права через свого представника. Просить здійснювати розгляд клопотання за їх відсутності.

У судове засідання сторони не прибули.

Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд вважає за можливе розглянути дану справу у відсутності сторін без фіксування судового засідання технічними засобами.

Вивчивши клопотання, письмові доводи сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Положеннями частини першої статті 12 цього Закону передбачено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Згідно з п.2 ч.1 ст. 251 ЦПК України, суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

З наданого суду витягу з наказу №271 від 24 вересня 2025 року командира військової частини НОМЕР_2 вбачається, що солдат ОСОБА_1 призначено на посаду стрільця-помічника гранатометника 2 відділення охорони взводу охорони військової частини НОМЕР_2 .

З матеріалів справи також вбачається, що Відповідач і батько дитини підтримує з нею зв`язок, здійснює грошові перекази, веде особисту переписку, комунікує зі своїм представником та через нього активно вчиняє процесуальні дії. Отже, Відповідач фактично має можливість координувати свою правову позицію та реалізовувати свої процесуальні права.

З огляду на характер правовідносин, захист прав малолітньої дитини, суд вважає що слід відмовити у задоволенні клопотання про зупинення провадження у даній справі.

Враховуючи наведене, керуючись ст. 251, 253, 259, 260 ЦПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні клопотання представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Купченка В.В. про зупинення провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів відмовити.

Ухвала оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Суддя: П. С. Невойт