Справа №639/8969/25
Провадження №4-с/639/29/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2025 року Новобаварський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Баркової Н.В.,

за участю секретаря Скороход Б.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Комунальне підприємство «Харківські теплові мережі», ОСОБА_2 на дії та бездіяльність приватного виконавця Хаблова Валерія Миколайовича, -

ВСТАНОВИВ:

27.11.2025 року заявник ОСОБА_1 звернулася до Новобаварського районного суду міста Харкова зі скаргою, зазначивши заінтересованими особами стягувача КП «Харківські теплові мережі» та другого боржника ОСОБА_2 на дії та бездіяльність приватного виконавця Хаблова В.М., і просить суд визнати неправомірними дії приватного виконавця Хаблова Валерія Миколайовича щодо визначення суми заборгованості у зведеному ВП №79574881 без врахування коштів, сплачених солідарним боржником, у розмірі 22 352,77 грн. (15 911,87 грн. + 6 440,90 грн.); визнати неправомірними та протизаконними дії приватного виконавця щодо списання 14.11.2025 року з її рахунку коштів допомоги ВПО у сумі 5 000,00 грн. та накладення арешту на рахунок з військовими виплатами на дитину (блокування картки); зобов`язати приватного виконавця Хаблова Валерія Миколайовича негайно повернути на її банківський рахунок неправомірно стягнуті кошти у розмірі 5 000,00 грн.; визнати неправомірною бездіяльність приватного виконавця Хаблова Валерія Миколайовича щодо неврахування коштів у сумі 15 911,87 грн., стягнутих у рамках попереднього ВП (з солідарного боржника); скасувати Постанову про арешт коштів боржника від 12.11.2025 року у ВП № 79574873 (та зведеному ВП № 79574881); зобов`язати приватного виконавця Хаблова Валерія Миколайовича усунути порушення шляхом проведення коректного розрахунку залишку заборгованості у зведеному ВП № 79574881, врахувавши усі вищезазначені платежі, та винести нові постанови, що відповідають закону.

Вказана скарга містить відомості про те, що документ сформовано в системі «Електронний суд».

В обґрунтування своїх вимог заявник посилається на те, що 12.11.2025 року приватним виконавцем Хабловим Валерієм Миколайовичем було відкрито виконавчі провадження №79574873 та № 79574874 щодо неї на підставі виконавчого листа №639/2158/21, виданого 28.08.2024 року Жовтневим районним судом м. Харкова на виконання рішення цього ж суду від 28.03.2024 року. Вказані провадження були об`єднані у зведене виконавче провадження №79574881. Рішенням суду у справі № 639/2158/21 було визначено до стягнення солідарний борг у сумі 66 935,95 грн. (основний борг) та 770,66 грн. (судові витрати з кожного боржника). Про винесення оскаржуваних постанов та відкриття виконавчих проваджень заявник дізналася 12.11.2025 року (в день їх винесення) засобами електронного зв`язку. В рамках ВП виконавець виніс постанову про арешт коштів боржника (ВП № 79574873 від 12.11.2025), у якій неправомірно визначив суму до стягнення у розмірі 61 861,89 грн. На підставі цієї неправомірної постанови, 14.11.2025 року приватний виконавець здійснив незаконне списання коштів з рахунку заявника. Отже заявник вважає постанову про арешт, розрахунок суми до стягнення, а також дії виконавця щодо списання коштів неправомірними, такими, що грубо порушують її права та прямо суперечать Закону. Так, при визначенні суми боргу виконавець проігнорував кошти, які вже були отримані ним або стягувачем від солідарного боржника (Заінтересованої особи 2 - ОСОБА_2 ) в рахунок погашення цього ж боргу (справа № 639/2158/21): 15 911,87 грн. (Примусове стягнення з солідарного боржника): в грудні 2023 року в рамках попереднього ВП № 73612168 (за цим же боргом) з рахунків солідарного боржника ОСОБА_2 було примусово стягнуто 15 911,87 грн. (10 138,34 грн з АТ «СЕНС БАНК» та 5 773,53 грн з АТ КБ «ПриватБанк»). Ці кошти не були повернуті після скасування рішення суду, тому вони підлягали обов`язковому зарахуванню у погашення спільного боргу. 6 440,90 грн. (добровільна сплата): в грудні 2023 року було добровільно сплачено 6 440,90 грн. на рахунок КП «ХТМ». Сам стягувач, КП «ХТМ», у своїх офіційних листах (№ 13-52/10921 від 16.12.2024 та № 56-56/49 від 26.02.2025 року) прямо визнав отримання цих коштів та їх зарахування «на погашення заборгованості... згідно з рішенням... від 28.03.2024 № 639/2158/21». Оскільки борг є солідарним, будь-яке стягнення з одного боржника автоматично зменшує зобов`язання іншого. Проігнорувавши ці суми, виконавець штучно завищив суму боргу до стягнення з заявника на 22 352,77 грн.

Крім того 14.11.2025 року з карткового рахунку ОСОБА_1 в АТ «Ощадбанк» ( НОМЕР_1 , призначення «SOC SOCPOLUAH») виконавцем було примусово списано 5 000,00 грн. Однак, як вказує заявник, ці кошти є державною допомогою ВПО на проживання заявника та дитини. Крім того, 26.11.2025 року рахунок в АТ КБ «ПриватБанк» було заблоковано (вилучено з доступного балансу) кошти в сумі понад 61 000,00 грн. Ці кошти є цільовими виплатами, офіційно нарахованими та призначеними виключно неповнолітній дитині у зв`язку зі зникненням її батька (військовослужбовця) під час захисту Батьківщини. Звернення стягнення на такі кошти прямо заборонено статтею 73 Закону України «Про виконавче провадження», пунктом 10-2 Розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону та Постановою КМУ № 198-р.

Рішенням суду було застосовано позовну давність до частини боргу, попри це, КП «ХТМ» відмовляється коригувати дані у своєму обліку. Як свідчать скріншоти з особистого кабінету, «БОРГ НА 01.01.2022» досі обліковується у сумі 102 650,95 грн. Заявник вказує, що ніколи не відмовлялася сплатити борг у визначеному судом розмірі. Навпаки, неодноразово зверталася до КП «ХТМ» з вимогою надати коректний розрахунок. Таким чином, стягувач (ХТМ) та приватний виконавець (Хаблов) своїми спільними діями ігноруванням рішення суду, утриманням коштів та відмовою надати коректний розрахунок фактично позбавили можливості виконати рішення суду. На думку заявника дії виконавця Хаблова В.М. носять системний протиправний характер, що підтверджується його діями в іншій, пов`язаній справі (№ 639/2320/23, провадження № 2-н/639/391/23). Заявник, її син та її мати є ВПО, син є хворою дитиною, що потребує постійного догляду, батько дитини (чоловік заявника) офіційно вважається зниклим безвісти за особливих обставин під час бойових дій (що підтверджується копіями наказу командира військової частини та витягу з Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин). Заявник не працює, оскільки доглядаю за дитиною, і пенсія на дитину у зв`язку з втратою годувальника досі не призначена. Будинок за адресою стягнення ( АДРЕСА_1 ) був пошкоджений внаслідок бойових дій.

Крім того заявник звертає увагу, що в оскаржуваних постановах виконавцем допущені помилки у її персональних даних (зокрема, у написанні по батькові заявника - « ОСОБА_3 » замість вірного « ОСОБА_3 »).

У зв`язку з викладеним заявник вимушена звернутися до суду з вказаною скаргою.

Ухвалою Новобаварського районного суду міста Харкова від 28.11.2025 року клопотання заявника ОСОБА_1 про поновлення пропущеного строку на подання скарги задоволено. Поновлено ОСОБА_1 пропущений строк на подання скарги. Прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за скаргою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Комунальне підприємство «Харківські теплові мережі», ОСОБА_2 на дії приватного виконавця Хаблова Валерія Миколайовича. Призначено судове засідання. Призначено судове засідання. В задоволенні клопотання ОСОБА_1 про забезпечення скарги відмовлено.

01.12.2025 року на адресу суду від заявника ОСОБА_1 повторно надійшло клопотання про зупинення стягнення (в порядку ч.1 ст. 451 ЦПК України та п.2 ч.1 ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження» ) на підставі виконавчого листа №639/2158/21, виданого 28.08.2024 року Жовтневим районним судом м. Харкова, яке здійснюється приватним виконавцем Хабловим В.М. у межах виконавчого провадження №79574873 (та у складі Зведеного ВП №79574881), до набрання законної сили судовим рішенням у цій справі.

Відповідно до ч.1 ст. 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу.

Згідно з п.2 ч.1 ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі, зокрема: зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа.

Між тим, нормами ЦПК України не передбачено зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа в рамках розгляду скарги на рішення, дії або бездіяльність посадових осіб державної виконавчої служби, державного чи приватного виконавця (статті 447451 ЦПК України), поданої у порядку здійснення судового контролю за виконанням рішення суду, яке набрало законної сили (стягнення за яким не зупинялось), як і положеннями ст.ст. 149153 ЦПК України не передбачено забезпечення скарги.

За таких обставин клопотання ОСОБА_1 про зупинення стягнення на підставі виконавчого листа задоволенню не підлягає.

02.12.2025 року від заявника ОСОБА_1 та 05.12.2025 року від заінтересованої особи ОСОБА_2 на адресу суду надійшли клопотання про об`єднання цивільних справ №639/8969/25 за скаргою ОСОБА_1 (суддя Баркова Н.В.) та № 639/9081/25 за скаргою ОСОБА_2 (суддя Труханович В.В.) з посиланням на те, що обидві скарги стосуються одного й того ж виконавчого провадження та одного й того ж виконавчого листа.

Частиною 9 ст. 10 ЦПК України передбачено, якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 188 ЦПК України в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги. Похідною позовною вимогою є вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги). Суд з урахуванням положень частини першої цієї статті може за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи об`єднати в одне провадження декілька справ за позовами:

1) одного й того самого позивача до одного й того самого відповідача;

2) одного й того самого позивача до різних відповідачів;

3) різних позивачів до одного й того самого відповідача.

Відповідно до ч. 7 ст. 188 ЦПК України про об`єднання справ в одне провадження або роз`єднання позовних вимог, про відмову в об`єднанні справ в одне провадження, роз`єднанні позовних вимог суд постановляє ухвалу.

Дослідивши матеріали цивільної справи та клопотання заявника ОСОБА_1 та заінтересованої особи ОСОБА_2 про об`єднання в одне провадження цивільних справ №639/8969/25 за скаргою ОСОБА_1 (суддя Баркова Н.В.) та № 639/9081/25 (суддя Труханович В.В.) за скаргою ОСОБА_2 , суд приходить до висновку, що вказані боржники є солідарними відповідачами по одному судовому рішенню, однак предметом розгляду зазначених справ є оскарження різних дій (бездіяльності) приватного виконавця Хаблова В.М. по різним виконавчим провадженням і щодо кожного боржника окремо, отже підстави для такого об`єднання процесуальним законом не передбачені, тому клопотання про об`єднання вказаних справ задоволенню не підлягають.

03.12.2025 року від приватного виконавця Хаблова В.М. на адресу суду надійшов відзив на скаргу, в якому останній просить суд відмовити у задоволені скарги, зазначивши, що на виконанні у приватного виконавця перебуває зведене виконавче провадження №79574881, котре складається з виконавчих проваджень №79574873 та 79574874. Виконавче провадження №79574873 з примусового виконання виконавчого листа №639/2158/21 від 28.08.2024 року виданого Жовтневим районним судом міста Харкова, про стягнення солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» заборгованість за послуги з теплопостачання з 02.04.2017 року по 28.02.2021 року у сумі 60 977,41 грн., інфляційні витрати в сумі 3 988,47 грн., 3% річних у сумі 1 970,07 грн., а всього 66 935,95 грн. Відповідно до заяви стягувача про примусове виконання рішення, залишок боргу на 01.02.2025 року становить: 54 536,51 грн. 12.11.2025 року було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №79574873, того ж дня постановою про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження визначено для боржника стягнення мінімальних витрат виконавчого провадження в розмірі 300 грн., постановою про визначення розміру додаткових витрат виконавчого провадження визначено додаткові витрати виконавчого провадження в розмірі 212 грн., постановою про стягнення з боржника основної винагороди стягнуто основну винагороду приватного виконавця в розмірі 5453,65 грн., постановою про арешт коштів боржника накладено арешт на грошові кошти боржника у межах загальної суми звернення стягнення в рамках зведеного виконавчого провадження №79574881 в розмірі 61861,89 грн.

Виконавче провадження №79574874 відкрито з примусового виконання виконавчого листа №639/2158/21 від 28.08.2024, виданого Жовтневим районним судом міста Харкова про стягнення в рівних долях з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства «Харківські теплові мережі», судові витрати, пов`язані з оплатою судового збору по 770,66 грн. з кожного окремо. 12.11.2025 року було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №79574874, того ж дня постановою про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження визначено для боржника стягнення мінімальних витрат виконавчого провадження в розмірі 300 грн., постановою про визначення розміру додаткових витрат виконавчого провадження визначено додаткові витрати виконавчого провадження в розмірі 212 грн., постановою про стягнення з боржника основної винагороди стягнуто основну винагороду приватного виконавця в розмірі 77,07 грн., винесено постанову про об`єднання виконавчих проваджень у зведене виконавче провадження.

Заявою про примусове виконання рішення від 26.02.2025 стягувачем було повідомлено про залишок боргу станом на 01.02.2025. Відповідно до виконавчого листа №639/2158/21 від 28.08.2024, виданого Жовтневим районним судом міста Харкова, залишок боргу становить 66935,95 грн. (шістдесят шість тисяч дев`ятсот тридцять п`ять гривень 95 копійок). Різниця становить 12399,44 грн.

Виконавче провадження №73612168, котре станом на дату подання скарги закінчене відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», за яким з твердження скаржника було стягнуто 15911,87 грн., входило до складу зведеного виконавчого провадження №73612174. В рамках зведеного виконавчого провадження №73612174 було стягнуто грошові кошти в розмірі 15911,87 грн., котрі було розподілено та перераховано наступним чином в рамках виконавчого провадження №73612168, котре станом на дату подання скарги закінчене відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження». 04.03.2024 було стягнуто та перераховано грошові кошти в розмірі 14 151,37 грн., з яких 512 грн. витрати виконавчого провадження перераховано платіжною інструкцією №4513 від 19.12.2023, основана винагорода приватного виконавця 318,27 грн. - перераховано платіжною інструкцією №4514 від 19.12.2025 року, 921,66 грн. - перераховано платіжною інструкцією №4590 від 19.12.2023. На користь стягувача Комунальне підприємство «Харківські теплові мережі» 3182,76 грн. перераховано платіжною інструкцією №4515 від 19.12.2023, 9216,68 грн. перераховано платіжною інструкцією №4591 від 19.12.2023 року.

В рамках виконавчого провадження №73612169, котре станом на дату подання скарги закінчено відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», 19.12.2023 було стягнуто та перераховано грошові кошти в розмірі 1760,50 грн., з яких: 512 грн. витрати виконавчого провадження перераховано платіжною інструкцією №4510 від 19.12.2023, основана винагорода приватного виконавця - 113,50 грн. перераховано платіжною інструкцією №4511 від 19.12.2025, на користь стягувача Комунальне підприємство «Харківські теплові мережі» 1135 грн. перераховано платіжною інструкцією №4512 від 19.12.2023 як долю судових витрат, пов`язаних зі сплатою судового збору. У зв`язку з чим різниця сум між виконавчим документом та заявою стягувача становить 12399,44 грн., що відповідає сумі перерахованих коштів на користь стягувача Комунальне підприємство «Харківські теплові мережі» та свідчить про те, що стягувачем було враховано грошові кошти, стягнуті та перераховані в рамках виконавчого провадження №73612168. Жодних інших повідомлень про часткове виконання рішення від боржника або від стягувача не надходило. В рамках виконавчого провадження №79574873 з боржника ОСОБА_1 грошові кошти не списувались.

12.11.2025 року приватним виконавцем було виготовлено та направлено до виконавця платіжну інструкцію №16251 з метою безакцептного списання грошових коштів з рахунку боржника, однак її повернуто банківською установою без виконання з підстав невірного найменування клієнта, при цьому скаржником не надано жодних доказів списання грошових коштів в розмірі 5000 грн. з розрахункового рахунку, відкритого в АТ «Ощадбанк» окрім скріншоту про накладення арешту на грошові кошти ОСОБА_1 . Між тим приватний виконавець звертає увагу, що він може самостійно зняти арешт з усіх або частини коштів на рахунку боржника у банківській установі у разі отримання документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом. Зазначене повідомлення є обов`язком банку, однак таких повідомлень від банку до приватного виконавця не надходило.

Також приватним виконавцем надані матеріали виконавчого провадження.

04.12.2025 року заявником ОСОБА_1 подано відповідь на відзив на скаргу, в якій ОСОБА_1 зазначає про безпідставність доводів приватного виконавця, які викладені ним у відзиві, а також вказує на порушення стягувачем її прав як боржника.

Крім того 15.12.2025 року від заявника ОСОБА_1 надійшли додаткові пояснення на скаргу, в яких заявник додатково обґрунтовує доводи скарги і надає додаткові докази.

16.12.2025 року від заінтересованої особи ОСОБА_2 надійшли письмові пояснення на скаргу, в яких остання просить задовольнити скаргу у повному обсязі, надаючи додатково документи на підтвердження її листування зі стягувачем.

17.12.2025 року від приватного виконавця Хаблова В.М. надійшли додаткові пояснення до відзиву, в яких приватний виконавець надає роз`яснення щодо утримання основної винагороди та витрат виконавчого провадження, порядку врахування стягнутих коштів по закритих виконавчих провадженнях, підстав для зняття арешту та мови врахування цільового призначення рахунків і коштів, отриманих боржником.

В свою чергу заявником ОСОБА_1 17.12.2025 подані заперечення на пояснення приватного виконавця, які заявник вважає такими, що свідчать про фактичне визнання виконавцем помилки в розрахунках щодо штучного завищення суми боргу на 3512,43 грн.

У судове засідання 17.12.2025 року учасники справи не з`явилися, повідомлені про дату, час та місце судового засідання належним чином.

Заявник ОСОБА_1 та заінтересована особа ОСОБА_2 надали письмові заяви про розгляд скарги за їх відсутності.

Приватний виконавець Хаблов В.М. надав відзив і пояснення, в яких виклав свою позицію щодо скарги.

Представник заінтересованої особи КП «ХТМ» у судове засідання не з`явився, будь-яких заяв та письмових пояснень не подавав.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, судом не здійснювалося.

Суд, дослідивши матеріали скарги та заяви і письмові пояснення учасників справи, приходить до наступних висновків.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 06 лютого 2024 року заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 25 жовтня 2021 року у цивільній справі №639/2158/21 за позовною заявою Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання задоволено, заочне рішення скасовано, справа призначена до розгляду в судовому засіданні.

Виконавчі провадження, відкриті за виконавчими листами на виконання заочного рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 25 жовтня 2021 року у цивільній справі №639/2158/21 закінчені ВП №73612168 (на підставі п.5 ч.1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження) і ВП №73612169 (на підставі п.9 ч.1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження).

Щодо стягнутих сум за вказаними виконавчими провадженнями приватним виконавцем надані копії платіжних інструкцій (а.с.128131), з яких вбачається, що з ОСОБА_2 19.12.2023 року стягнуті 3% річних, інфляційні витрати в розмірі 3182,76 грн. та 9216,68 грн. (а.с.130-131).

Рішенням Новобаварського (Жовтневого) районного суду міста Харкова від 28.03.2024 року позовну заяву Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання задоволено частково. Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» заборгованість за послуги з теплопостачання з 02.04.2017 по 28.02.2021 у сумі 60 977,41 грн., інфляційні витрати в сумі 3 988,47 грн., 3% річних у сумі 1 970,07 грн., а всього 66 935,95 грн. (шістдесят шість тисяч дев`ятсот тридцять п`ять гривень 95 копійок). В іншій частині позовних вимог відмовлено. Стягнуто в рівних долях з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства «Харківські теплові мережі», судові витрати, пов`язані з оплатою судового збору по 770,66 грн. (сімсот сімдесят гривень 66 копійок) з кожного окремо (а.с. 216-218).

По батькові ОСОБА_1 в зазначених вище судових рішеннях вказано як « ОСОБА_3 ».

На підставі рішення Новобаварського (Жовтневого) районного суду міста Харкова від 28.03.2024 року судом видано виконавчі листи щодо боржника ОСОБА_1 (а.с. 108.), які подано стягувачем КП «ХТМ» на примусове виконання приватному виконавцю Хаблову В.М., останнім щодо боржника ОСОБА_1 12.11.2025 року відкрито виконавче провадження №79574873 (стосовно солідарного стягнення на користь КП «ХТМ» заборгованості за послуги з теплопостачання в загальній сумі 66935,95 грн.), а також виконавче провадження №79574874 (щодо стягнення в рівних долях судових витрат, пов`язаних з оплатою судового збору по 770,66 грн.) (а.с. 10,15, 107, 111).

Вказані виконавчі провадження №79574873 та №79574874 щодо одного боржника ОСОБА_1 об`єднані постановою приватного виконавця від 12.11.2025 року у зведене виконавче провадження №79574881 (а.с. 19).

При наданні оригіналу виконавчого листа стягувачем в заяві, адресованій виконавцю, визначено, що станом та 01.02.2025 року залишок боргу складає: за теплопостачання 54536,51 грн., інфляція 0,00 грн., 3% річних 0.00 грн.(а.с.107). Зазначена сума визначена з урахуванням сплачених сум за виконавчими провадженнями, які закриті у зв`язку зі скасуванням заочного рішення від 25 жовтня 2021 року (66935,95 грн. - 3182,76 грн. - 9216,68 грн. = 54536,51 грн.).

Отже згідно облікової картки на зведене виконавче провадження визначено суми, що підлягають стягнення з боржника ОСОБА_1 , а саме за ВП79574874 770,66 грн., за ВП 79574873 -54536,51 грн., всього по зведеному ВП №79574881 55307,17 грн. (а.с.104).

В рамках вищевказаного зведеного ВП №79574881 приватним виконавцем 12.11.2025 року винесено постанови про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, про стягнення з боржника основної винагороди, про визначення розміру додаткових витрат виконавчого провадження (а.с.11-14, 16-18, 114, 116, 118). Між тим оцінка зазначених рішень приватного виконавця виходить за межі повноважень суду, наданих процесуальним законом під час розгляду скарги, як і оцінка правильності стягнення таких сум за попередніми ВП, які були закриті у зв`язку зі скасуванням заочного рішення (а.с.128-131).

Також в ході примусового виконання по зведеному ВП №79574881, приватним виконавцем 12.11.2025 року були направлені запити до ПФУ, ДПСУ, МВС України і отримані відповіді з приводу відомостей щодо наявності у боржника ОСОБА_1 транспортних засобів, розміру та джерел отриманих доходів, отримання пенсії (а.с. 119, 123-125).

Так, ДПСУ повідомлено, що дохід боржник отримувала в 2025 році від УСЗН виконкому Шевченківської районної РА у м. Полтава, Міжнародного благодійного фонду «Карітас України», АТ КБ «Приватбанк», Благодійної організації «Благодійний фонд «Карітас Полтава», ДСЗН Полтавської міської ради (а.с.124).

12.11.2025 року приватний виконавець звернувся до банківських установ із запитом на отримання інформації, що становить банківську таємницю стосовно наявності та стану рахунків/електронних гаманців ОСОБА_1 (а.с.122).

12.11.2025 року приватним виконавцем Хабловим В.М. винесено постанову про арешт коштів боржника, якою на підставі ст.ст. 18,48,56 Закону України «Про виконавче провадження» постановлено накласти арешт на грошові кошти/електронні гроші, що містяться на відкритих рахунках, а також рахунках, що будуть відкриті, крім коштів/електронних грошей, що містяться на рахунках/електронних гаманцях, що мають спеціальний режим використання, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належить боржнику ОСОБА_1 у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів, яка становить 61861,89 грн. (а.с. 121).

Надані боржником ОСОБА_1 виписка за рахунком ОСОБА_2 в АТ «Сенс Банк» за період з 19.12.2023 - 19.12.2023 року, і платіжна інструкція платника ОСОБА_2 від 18.12.2023 р. не стосуються відкритих виконавчих проваджень і не мають відношення до боржника ОСОБА_1 , скарга якої розглядається (а.с.20-21, 152-153). Квитанція «Ощадбанку» про зарахування допомоги ВПО ОСОБА_1 не підтверджує статус самого рахунку, а скріншоти інших рахунків не свідчать про їх належність і списання з них сум (а.с.23).

Надана заявником платіжна інструкція від 05.03.2024 року (а.с.30) взагалі стосується виконання судового наказу №639/2320/23 у ВП№74308293.

Виписки по картковому рахунку ОСОБА_1 за період з 04.04.2024 року по 04.05.2024 року в АТ «Ощадбанк» також, виходячи з періоду, стосуються виконавчих проваджень, які закриті. 162-163

Згідно з довідкою начальника Шевченкіського управління Департаменту соціального захисту населення Полтавської міської ради від 21.03.2025 року №395, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з сином ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з 14.08.2023 р. перебувають на обліку в Департаменті соціального захисту населення Полтавської міської ради як внутрішньо переміщені особи згідно постанови КМУ №509 від 01.10.2014 р. «Про облік внутрішньо переміщених осіб», за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.37 ).

Виписка по картковому рахунку ОСОБА_1 свідчить про користування нею вказаним рахунком, в тому числі отримання на даний рахунок соціальної виплати ВПО (а.с.164-169).

ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 і його батьками зазначені ОСОБА_5 і ОСОБА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.57).

Наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 13.03.2025 р. ОСОБА_5 визнаний таким, що зник безвісті (а.с.44, 47-48).

Заявником надана суду довідка АТ КБ «Приватбанк» від 14.12.2025 року, згідно якої ОСОБА_1 станом на 14.12.2025 має в АТ КБ «Приватбанк» карту, на яку отримує зарплатні виплати. Також на вказану карту (рахунок) може бути нарахована будь-яка виплата (переказ). Крім того, згідно довідки про рух коштів по картці АТ КБ «Приватбанк» 23.10.2025 року на дану картку отримана зарплата ВЧ НОМЕР_2 в сумі 20276,73 грн.(а.с.170-171)

Стаття 129-1 Конституції України визначає, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року № 1404-УІІІ передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з ч. 1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Між тим, відповідно до ч. 1 ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

У відповідності до вимог ч. 5 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», під час виконання рішень виконавець має право на безпосередній доступ до інформації про боржників, їхнє майно, доходи та кошти, у тому числі конфіденційної, яка міститься в державних базах даних і реєстрах, у тому числі електронних. Порядок доступу до такої інформації з баз даних та реєстрів встановлюється Міністерством юстиції України разом із державними органами, які забезпечують їх ведення.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 4 ст. 13 Закону України «Про виконавче провадження», під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами. Арешт на майно (кошти) накладається не пізніше наступного робочого дня після його виявлення, крім випадку, передбаченого частиною сьомою статті 26 цього Закону. Опис та арешт майна здійснюються не пізніш як на п`ятий робочий день з дня отримання інформації про його місцезнаходження. У разі виявлення майна виконавцем під час проведення перевірки майнового стану боржника за місцем проживання (перебування) фізичної особи та місцезнаходженням юридичної особи здійснюються опис та арешт цього майна.

Разом з тим, відповідно до ч. 7 ст. 31 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» приватний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення основної винагороди, в якій наводить розрахунок та зазначає порядок стягнення основної винагороди приватного виконавця (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Відповідно до п.2 розділу VI Інструкції з організації примусового виконання рішень затвердженої наказом Міністерства юстиції України №512/5 від 02.04.2012 року витрати виконавчого провадження складаються з мінімальних та додаткових витрат виконавчого провадження. Виконавець виносить постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження (крім виконавчих проваджень щодо виконання рішень Європейського суду з прав людини) та надсилає її сторонам.

Так, відповідно до ч.ч.1,2 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.

Відповідно до п.7 розділу VIII Інструкції з організації примусового виконання рішень затвердженої наказом Міністерства юстиції України №512/5 від 02.04.2012 року розпочинаючи виконання рішення про стягнення коштів, виконавець зобов`язаний винести постанову відповідно до частини першої статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» про звернення стягнення на майно боржника, його арешті або вилучені вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації.

Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі. Копії постанов, якими накладено арешт на майно (кошти) боржника, виконавець надсилає банкам чи іншим фінансовим установам, органам, що здійснюють реєстрацію майна, реєстрацію обтяжень рухомого майна, в день їх винесення (ч.ч.3,4 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження»).

Крім того, частина восьма розділу VIII Інструкції з організації примусового виконання рішень затвердженої наказом Міністерства юстиції України №512/5 від 02.04.2012 року визначає, що на кошти та інші цінності боржника, що перебувають на рахунках та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, на рахунках у цінних паперах у депозитарних установах, накладається арешт, про що виноситься постанова виконавця. У постанові про накладення арешту зазначається сума коштів, яка підлягає арешту, з урахуванням вимог за виконавчим документом, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця та вказуються реквізити рахунку, на якому знаходяться кошти, що підлягають арешту, або зазначається, що арешт поширюється на кошти на всіх рахунках боржника, у тому числі тих, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів.

При цьому ч.ч.1,2 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» чітко визначають порядок звернення стягнення на майно боржника та обмеження щодо накладення арешту на кошти, що знаходяться на банківських рахунках боржника, у випадках визначених Законами зазначеними у частині другій цієї статті та на кошти на інших рахунках боржника, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.

Постановою Верховного суду України №444/2503/17 від 12.02.2025 року роз`яснено, що виконуючи рішення суду, виконавець може накладати арешт на будь-які кошти на рахунках боржника в банківських установах, крім тих, накладення арешту на які заборонено законом. При цьому саме банк, який виконує відповідну постанову виконавця про арешт коштів боржника, відповідно до частини третьої статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» повинен визначити статус коштів і рахунка, на якому вони знаходяться, та в разі знаходження на рахунку коштів, накладення арешту на які заборонено, банк зобов`язаний повідомити виконавця про цільове призначення коштів на рахунку та повернути його постанову без виконання, що є підставою для зняття виконавцем арешту із цих коштів згідно із частиною четвертою статті 59 Закону України «Про виконавче провадження».

Також виконавець може самостійно зняти арешт з усіх або частини коштів на рахунку боржника у банківській установі в разі отримання документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.

Зняття арешту з коштів, здійснюється виконавцем відповідно до частини четвертої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» на підставі поданих боржником документів, підтверджуючих статус коштів або на підставі повідомлення банку про заборону накладення арешту на такий рахунок відповідно до частини другої вищевказаної статті.

Відповідно до ст. 73 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення не може бути звернено на такі виплати:вихідну допомогу, що виплачується в разі звільнення працівника;компенсацію працівнику витрат у зв`язку з переведенням, направленням на роботу до іншої місцевості чи службовим відрядженням; польове забезпечення, надбавки до заробітної плати, інші кошти, що виплачуються замість добових і квартирних; матеріальну допомогу особам, які втратили право на допомогу по безробіттю; допомогу у зв`язку з вагітністю та пологами; одноразову допомогу у зв`язку з народженням дитини; допомогу при усиновленні дитини; допомогу на дітей, над якими встановлено опіку чи піклування; допомогу на дітей одиноким матерям; допомогу особам, зайнятим доглядом трьох і більше дітей віком до 16 років, по догляду за дитиною з інвалідністю, по тимчасовій непрацездатності у зв`язку з доглядом за хворою дитиною, а також на іншу допомогу на дітей, передбачену законом; допомогу на лікування; допомогу на поховання; щомісячну грошову допомогу у зв`язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства громадян, які проживають на території, що зазнала радіоактивного забруднення; дотації на обіди, придбання путівок до санаторіїв і будинків відпочинку за рахунок фонду споживання. Стягнення не здійснюється також із сум: неоподатковуваного розміру матеріальної допомоги; грошової компенсації за видане обмундирування і натуральне постачання; вихідної допомоги в разі звільнення (виходу у відставку) з військової служби, служби в поліції та Державної кримінально-виконавчої служби України, а також грошового забезпечення, що не має постійного характеру, та в інших випадках, передбачених законом; одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві; грошової допомоги, пов`язаної з безоплатним забезпеченням протезування (ортезування) учасника антитерористичної операції, учасника здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, які втратили функціональні можливості кінцівок, благодійної допомоги, отриманої зазначеними особами, незалежно від її розміру та джерела походження.

Згідно зі ст. 447 ЦПК України, яка кореспондується зі ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ч.2 ст. 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд скасовує оскаржувані рішення та визнає оскаржувані дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Згідно з ч.3 ст. 451 ЦПК України якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За змістом роз`яснень, що містяться у п. 18 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 07.02.2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи. При цьому суд не має права зобов`язувати зазначених осіб до вчинення тих дій, які згідно із Законом про виконавче провадження можуть здійснюватися лише державним виконавцем або відповідною посадовою особою державної виконавчої служби.

Згідно з пунктом 4 частини 2 статті 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Статтею 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Положеннями ч. 2 ст. 78 ЦПК України визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

В даному випадку, дослідивши матеріали скарги ОСОБА_1 та копії матеріалів виконавчого провадження, суд дійшов висновку, що оскаржувані заявником рішення про арешт коштів боржника, а також інші дії (бездіяльність), на які посилається заявник, прийняті в межах компетенції приватного виконавця Хаблова В.М. у відповідності до процедури, встановленої Законом України «Про виконавче провадження», а зазначені заявником ОСОБА_1 у скарзі підстави не знайшли підтвердження під час розгляду скарги.

Щодо правильності визначення суми заборгованості суд звертає увагу, що саме стягувачем повідомлено приватного виконавця про залишок основного боргу за судовим рішенням, яке виконується, оскільки нормами Закону України «Про виконавче провадження» не передбачено обов`язок приватного виконавця зараховувати стягнуту суму боргу за скасованим рішенням суду. Для повернення стягнутих сум за рішенням суду, яке в подальшому скасовано, передбачено застосування повороту виконання на умовах і в порядку, визначеному ЦПК України. Між тим в даному випадку така сума врахована на підставі заяви стягувача. При цьому до компетенції суду під час розгляду скарги, а також до компетенції приватного виконавця не входить визначення загальної заборгованості солідарних боржників перед стягувачем, вказане питання вирішено під час розгляду справи по суті про стягнення заборгованості, яке набрало законної сили і не оскаржено. Загальні засади солідарного обов`язку боржників визначені ст. 543 ЦК України, яка зокрема, передбачає, що виконання солідарного обов`язку у повному обсязі одним із боржників припиняє обов`язок решти солідарних боржників перед кредитором. Між тим заявником не доведено, що нею, або іншим солідарним боржником виконано рішення суду і це не було враховано приватним виконавцем.

З приводу арешту коштів на банківських рахунках ОСОБА_1 судом з`ясовано, що такий арешт не розповсюджується на кошти/електронні гроші, що містяться на рахунках/електронних гаманцях, які мають спеціальний режим використання, про що прямо зазначено в постанові про арешт. Ні від банку, а ні від боржника жодних повідомлень та підтверджень, що якийсь з рахунків має спеціальний режим використання до приватного виконавця не надходило. Вказані боржником рахунки не мають статус спеціальних, а отримана боржником допомога ВПО та заробітна плата військової частини не відносяться до коштів, на які не може бути звернуто стягнення відповідно до чинного законодавства.

Виходячи із вищевикладеного, оскільки скаржником ОСОБА_1 не надано доказів, які свідчили б про неправомірність рішень дій чи бездіяльності приватного виконавця при примусовому виконання судового рішення, про які зазначається у скарзі, суд не знаходить підстав для задоволення скарги.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які можливо шляхом сторона може представити суду, та відмінності, які існують в державах учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. (Проніна проти України, №63566/00, пр.23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 76-81, 89, 141, 188, 260, 261, 447, 449, 451 ЦПК України, Конституцією України, ст.ст. 1, 11, 12, 18, 19, 26, 37, 39, 40, 48, 53, 59, 73, 74 Закону України «Про виконавче провадження», суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про забезпечення скарги про зупинення стягнення на підставі виконавчого листа відмовити.

У задоволенні клопотань про витребування матеріалів справи для вирішення питання про об`єднання цивільних справ в одне провадження відмовити.

У задоволенні скарги ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Комунальне підприємство «Харківські теплові мережі», ОСОБА_2 на дії та бездіяльність приватного виконавця Хаблова Валерія Миколайовича відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту ухвали.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її складання має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 25.12.2025 року.

Суддя Н.В. Баркова