ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 грудня 2025 року м. Фастів

Фастівський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Анапріюк С.П.,

з участю секретаря Куценко К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову,

встановив:

У грудні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до Фастівського міськрайонного суду Київської області із заявою, в якій просить скасувати заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 05.03.2015 у справі № 2-з/381/10/15, а саме: арешт житлового будинку з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1 ; земельної ділянки площею 0,25 га, наданої для будівництва та обслуговування житлового будинку з надвірними будівлями (кадастровий номер :01:002:0425) та земельної ділянки площею 0,2867 га, наданої для ведення особистого селянського господарства (кадастровий номер :01:002:0425).

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.12.2025 справа надійшла у провадження судді Анапріюк С.П.

Звертаючись до суду із цією заявою, заявник в обґрунтування вимог заяви зазначає, що у провадженні Фастівського міськрайонного суду Київської області перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання недійсним договорів дарування будинку АДРЕСА_2 .

Фастівський міськрайонний суд Київської області ухвалою від 05.03.2015 у справі №2-з/381/10/15 за клопотанням позивачки наклав арешт на вказаний будинок та земельні ділянки.

На виконання цієї ухвали 06.04.2015 державний виконавець Відділу державної виконавчої служби Фастівського міськрайонного управління юстиції в Київській області виніс постанову про арешт майна боржника.

Фастівський міськрайонний суд Київської області рішенням від 18.10.2017 у справі №381/733/17, залишеним без змін постановою Апеляційного суду Київської області від 19.03.2018, відмовив у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання недійсним договорів дарування будинку та земельних ділянок.

Заявник зазначає, що, незважаючи на відмову судом у задоволенні позову, заходи забезпечення позову, які застосовані ухвалою суду від 05.03.2015, не були скасовані та на теперішній час продовжують діяти.

Крім того, звертає увагу, що ці обтяження перешкоджають йому у повному, вільному користуванні та розпорядженні майном.

Вказане стало підставою для звернення до суду з цією заявою.

Заявник у судове засідання не з`явився, про місце, день та час розгляду заяви повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяву про відкладення розгляду справи не подав.

ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилась, про місце, день та час розгляду заяви повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила, заяву про відкладення розгляду справи не подала.

Представник Фастівського відділу державної виконавчої служби у Фастівському районі Київської області Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України у судове засідання не з`явився, про місце, день та час розгляду заяви повідомлений належним чином, подав до суду клопотання про розгляд справи без його участі.

Відповідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положення цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив таке.

Відповідно до договору дарування від 01.08.2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Куцевол Н.М., зареєстрованого в реєстрі за №556, ОСОБА_1 передано безоплатно у власність (подаровано) земельну ділянку площею 0,2500 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована на території АДРЕСА_1 , кадастровий номер :01:002:0424.

Відповідно до витягу з реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №25042232 від 01.08.2014, ОСОБА_1 на праві приватної власності належить 1/1 частка житлового будинку, який розташований за адресою АДРЕСА_1 .

Відповідно до витягу з реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №25045060 від 01.08.2014, ОСОБА_1 на праві приватної власності належить 1/1 частка земельної ділянки, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства, площею 0,2867 га, кадастровий номер :01:002:0425.

Відповідно до витягу з реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №25042905 від 01.08.2014, ОСОБА_1 на праві приватної власності належить 1/1 частка земельної ділянки, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , цільове призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,25 га, кадастровий номер :01:002:0424.

У червні 2015 року ОСОБА_2 звернулася до ОСОБА_1 , треті особи: ОСОБА_3 , приватний нотаріус Фастівського районного нотаріального округу Куцевол Наталія Михайлівна з позовом про визнання недійсним договорів дарування будинку та земельних ділянок.

Також суд встановив, що Фастівський міськрайонний суд Київської області ухвалою від 05 березня 2015 року у порядку вирішення заяви про забезпечення позову наклав арешт на житловий будинок з надвірними будівлями, розташований за адресою АДРЕСА_1 ; земельну ділянку розміром 0,25 га, надану для будівництва та обслуговування житлового будинку з надвірними будівлями (кадастровий номер :01: 002:0424), розташовану за адресою АДРЕСА_1 ; земельну ділянку розміром 0,2867 га, надану для ведення особистого селянського господарства (кадастровий номер :01:002:0425), розташовану за адресою АДРЕСА_1 .

Відповідно до постанови про арешт майна боржника оголошення заборони його відчуження від 06.04.2015, державний виконавець Відділу державної виконавчої служби Фастівського міськрайонного управління юстиції Скрід Ю.М. на підставі ухвали №2-3/381/10/15 наклав арешт на житловий будинок з надвірними будівлями, розташований за адресою АДРЕСА_1 ; земельну ділянку розміром 0,25 га, надану для будівництва та обслуговування житлового будинку з надвірними будівлями (кадастровий номер :01: 002:0424), розташовану за адресою АДРЕСА_1 ; земельну ділянку розміром 0,2867 га, надану для ведення особистого селянського господарства (кадастровий номер :01:002:0425), розташовану за адресою АДРЕСА_1 .

Фастівський міськрайонний суд Київської області рішенням від 18 жовтня 2017 року відмовив у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , третя особа: Приватний нотаріус Фастівського районного нотаріального округу Куцевол Н.М., про визнання недійсними довіреності, договору дарування житлового будинку, договору дарування земельних ділянок.

Апеляційний суд Київської області постановою від 19.03.2018 року залишив без змін рішення суду першої інстанції.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, на житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 накладено арешт на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження №47078640 від 06.04.2015, номер запису обтяження 9899436.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, на земельну ділянку площею 0,25 га, кадастровий номер :01:002:0424, за адресою АДРЕСА_1 накладено арешт на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження №47078640 від 06.04.2015, номер запису обтяження 9908300.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, на земельну ділянку площею 0,2867 га, кадастровий номер :01:002:0425, за адресою АДРЕСА_1 накладено арешт на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження №52831574 від 09.11.2016, номер запису обтяження 17349796.

Також суд встановив, що наявність арешту на належному на праві власності нерухомому майні без достатніх правових підстав для цього, за твердженням заявника, порушує його право на володіння цим майном та позбавляє можливості вільно ним розпоряджатись.

Суд зауважує, що застосування арешту майна боржника як обмежувальний захід не повинен призводити до порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що свідчить про необхідність його застосування виключно у випадках та за наявності підстав, визначених законом.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зауважує, що стаття 1 Першого протоколу до Конвенції містить три окремі норми: перша, що міститься в першому реченні першого абзацу та має загальний характер, закладає принцип мирного володіння майном. Друга норма, що міститься в другому реченні того ж абзацу, охоплює питання позбавлення права власності та обумовлює його певними критеріями. Третя норма, що міститься в другому абзаці, визнає право договірних держав, серед іншого, контролювати використання майна в загальних інтересах.

Друга та третя норми, які стосуються конкретних випадків втручання у право мирного володіння майном, повинні тлумачитися у світлі загального принципу, закладеного першою нормою. Перша та найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання у право на мирне володіння майном повинно бути законним.

Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля.

Будь-яке втручання у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи.

Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу.

Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар.

У практиці ЄСПЛ напрацьовано три головні критерії, які слід оцінювати на предмет відповідності втручання в право особи на мирне володіння своїм майном принципу правомірного втручання, сумісного з гарантіями статті 1 Першого протоколу, а саме: а) чи є втручання законним; б) чи переслідує воно «суспільний інтерес»; в) чи є такий захід пропорційним визначеним цілям.

ЄСПЛ констатує порушення державою статті 1 Першого протоколу, якщо хоча б одного критерію не буде додержано.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачені ст. 150 цього Кодексу заходи забезпечення позову.

Згідно із ч. 1 ст. 158 ЦПК України, суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Відповідно до ч. 9 ст. 158 ЦПК України, у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову.

Системний аналіз вказаних норм цивільного процесуального законодавства свідчить, що підставою для скасування заходів забезпечення позову на розсуд суду можуть бути будь-які обставини, які свідчать про відсутність потреби у забезпеченні позову.

Скасування заходів забезпечення позову судом, який їх застосував, можливе, якщо відпали підстави, з яким закон пов`язує можливість застосування таких заходів або змінилися обставини, що зумовили його застосування.

Повертаючись до обставин цієї справи суд зазначає, що судовим рішенням, яке набрало законної сили, відмовлено у задоволенні вимог позову.

За таких обставин суд констатує, що арешт нерухомого майна, яке належить заявнику на праві власності, за відсутності для цього визначених законом підстав існує формально.

Обставини, задля яких суд застосував цей захід забезпечення позову, перестали існувати.

З огляду на це суд вважає, що наявність у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запису про арешт майна, є надмірним втручанням у права заявника.

З урахуванням вказаного суд вважає наявними правові підстави для скасування вжитих судом заходів забезпечення позову.

Керуючись ст. 158 ЦПК України, суд

ухвалив:

Задовольнити заяву ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову.

Скасувати заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 05.03.2015 року у справі №2-з/381/10/15 за заявою ОСОБА_4 про забезпечення позову, а саме: арешт житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого за адресою АДРЕСА_1 ; земельної ділянки розміром 0,25 га, наданої для будівництва та обслуговування житлового будинку з надвірними будівлями (кадастровий номер :01: 002:0424), розташованої за адресою АДРЕСА_1 ; земельної ділянки розміром 0,2867 га, наданої для ведення особистого селянського господарства (кадастровий номер :01:002:0425), розташованої за адресою АДРЕСА_1 .

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її постановлення.

Суддя Сніжана АНАПРІЮК