печерський районний суд міста києва
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2025 року Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді Григоренко І.В.,

при секретарі судового засідання - Зінченко І.І.,

за участю:

представника позивача: не з`явився,

представника відповідача: не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» про відшкодування шкоди, заподіяної дорожньо-транспортною пригодою, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернулась до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом до Товариства з додатковою відповідальністю страхова компанія «Альфа-Гарант» (далі - відповідач, ТДВ СК «Альфа-Гарант»), в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортною пригоди у розмірі 27 149,29 грн.; стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду у розмірі 30 000,00 грн.; стягнути з відповідача на користь позивача вартість проведених експертних досліджень у розмірі 5 000,00 грн., та стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати, які складаються з витрат по сплаті судового збору у розмірі 1 211,20 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 25.06.2024 року о 13 год. 35 хв. на розі вул. Визволителів та вул. Вітряного у с. Лютіж Київської області сталася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участю належного позивачці автомобіля Suzuki Ignis, державний номер НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_2 , та автомобіля Toyota RAV4, державний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_3 , внаслідок чого автомобілі отримали механічні ушкодження. ДТП сталась з вини ОСОБА_3 , що підтверджується постановою Вишгородського районного суду Київської області від 12.07.2024 року у справі № 363/3217/24. Оскільки на момент вчинення ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 була застрахована в ТДВ СК «Альфа-Гарант» на підставі полісу обов`язкового страхування-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 218575137, позивач звернулася до відповідача з повідомленням про ДТП. Відповідно до звіту від 09.09.20024 року № ЦІ/24/3949, виконаного ФОП ОСОБА_4 на замовлення відповідача, вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля Suzuki Ignis, державний номер НОМЕР_1 , становить 59 102,90 грн. без ПДВ. У жовтні 2024 року ТДВ СК «Альфа-Гарант» виплатило позивачу страхове відшкодування у розмірі 59 102,90 грн. Крім того, суб`єктом оціночної діяльності Товариства з обмеженою відповідальністю «Клевер Експерт» на замовлення позивача було надано звіт про оцінку вартості матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу від 28.08.2024 року № 321/08-24, відповідно до якого вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Suzuki Ignis, державний номер НОМЕР_1 , становить 99 358,63 грн. (без урахування ПДВ - 86 252,19 грн.); вартість відновлювального ремонту автомобіля Suzuki Ignis, державний номер НОМЕР_1 , без урахування фізичного зносу вузлів, деталей, на момент проведення дослідження - 99 358,63 грн. За таких обставин, зважаючи на те, що розмір страхового відшкодування, виплаченого ТДВ СК «Альфа-Гарант», є значно меншим ніж розмір заподіяного позивачу матеріального збитку, з урахуванням отриманого позивачем страхового відшкодування від ТДВ СК «Альфа-Гарант» у розмірі 59 102,90 грн., позивач вважає, що відповідач зобов`язаний відшкодувати йому 27 149,29 грн. (різниця між сумою сплаченого ТДВ СК «Альфа-Гарант» страхового відшкодування та розміром матеріального збитку, визначеного звіт про оцінку вартості матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу від 28.08.2024 року № 321/08-24). Також позивач просить стягнути з відповідача підлягають витрати на проведення експертних досліджень у розмірі 5 000,00 грн. Крім того, позивач зазначає, що діями відповідача, які полягають у постійному порушенні вимог чинного законодавства, підробці документів, введенням її в оману, приховуванням інформації, ненаданням правдивої інформації, ненаданням відповіді на її заяви та затримці проведення повних ремонтних робіт належного їй транспортного засобу, їй заподіяно було моральну шкоду, яку остання оцінює у 30 000,00 грн.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.04.2025 року справу було передано судді Голосіївського районного суду м. Києва Плахотнюк К.Г.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 29.04.2025 року позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» про відшкодування шкоди, заподіяної дорожньо-транспортною пригодою передано за підсудністю до Печерського районного суду м. Києва.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.05.2025 року, 27.05.2025 року справу було передано судді Печерського районного суду м. Києва Григоренко І.В.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 27.05.2025 року позовну заяву ОСОБА_1 було залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви.

17.06.2025 року позивачем усунуто недоліки позовної заяви.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 18.06.2025 року відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» про відшкодування шкоди, заподіяної дорожньо-транспортною пригодою, та судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 16.09.2025 року.

01.09.2025 року з використанням системи «Електронний суд» на адресу Печерського районного суду м. Києва від ТДВ «СК «Альфа-Гарант» надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача проти позову заперечував, оскільки на виконання вимог ст. 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» було проведено огляд пошкодженого автомобіля Suzuki Ignis, державний номер НОМЕР_1 , та складені протоколи огляду з переліком пошкоджень, що виникли внаслідок ДТП, яка мала місце 25.06.2024 року, з яким позивач погодилася без жодних зауважень, про що свідчить її підпис у протоколі. На підставі протоколу огляду пошкодженого транспортного засобу та інших матеріалів огляду автомобіля позивачки ФОП ОСОБА_4 було складено звіт від 09.09.20024 року № ЦІ/24/3949 про визначення розміру вартості матеріального збитку, відповідно до якого вартість відновлювального ремонту автомобіля Suzuki Ignis, державний номер НОМЕР_1 , становить 59 102,90 грн. без ПДВ. 21.10.2024 року ТДВ «СК «Альфа-Гарант» виплатило позивачу страхове відшкодування у розмірі 59 102,90 грн. Вважає, що поданий позивачкою звіт про оцінку вартості матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу від 28.08.2024 року № 321/08-24 є неналежним доказом та не може братися судом до уваги, оскільки обов`язок встановлення розміру та характеру збитків, завданих пошкодженому транспортному засобу покладено саме на страховика цивільно-правової відповідальності власника наземного транспортного засобу. При цьому позивачка не скористалася своїм правом на подання клопотання про проведення відповідної судової автотоварознавчої експертизи. Отже, ТДВ СК «Альфа-Гарант» було належним чином та у повному обсязі виконано всі зобов`язання покладені на нього як на страховика Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правових відповідальності власників наземних засобів», а розмір страхового відшкодування було розраховано, погоджено та сплачено на користь позивачки із додержанням вимог законодавства.

12.09.2025 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від позивача надійшла відповідь на відзив.

16.09.2025 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від позивача надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, в якій остання просила позов задовольнити.

Протокольними ухвалами Печерського районного суду м. Києва від 16.09.2025 року приєднано до матеріалів справи відзив на позовну заяву; відповідь на відзив та заяву позивача від 16.09.2025 року про розгляд справи за її відсутності, та, у зв`язку із неявкою в судове засідання представника відповідача, на підставі ч. 2 ст. 223 ЦПК України, розгляд справи було відкладено до 02.12.2025 року.

02.12.2025 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від позивача надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, в якій остання просила позов задовольнити.

В судове засідання 02.12.2025 року учасники справи не з`явились, про дату, час і місце судового засідання повідомлені належним чином. Позивач у заяві від 02.12.2025 року просила розглядати справу за її відсутності.

Оскільки, згідно п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі, зокрема, неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки, суд дійшов висновку про розгляд справи за відсутності учасників справи.

Дослідивши письмові докази у справі у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, враховуючи наступне.

Суд встановив, що ОСОБА_1 на праві власності належить автомобіль Suzuki Ignis, державний номер НОМЕР_1 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , виданим 14.04.2022 року.

25.06.2024 року о 13 год. 35 хв. на розі вул. Визволителів та вул. Вітряного у с. Лютіж Київської області сталася ДТП за участю належного ОСОБА_1 автомобіля Suzuki Ignis, державний номер НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_2 , та автомобіля Toyota RAV4, державний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_3 , внаслідок чого автомобілі отримали механічні ушкодження.

Постановою Вишгородського районного суду Київської області від 12.07.2024 року у справі № 363/3217/24 ОСОБА_3 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення та застосовано до неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 850,00 грн.

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Таким чином, вина ОСОБА_3 у вчинені ДТП є встановленою та не підлягає доведенню.

Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Згідно ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 року № 1961-IV (далі - Закон), обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Відповідно до ст. 4 Закону, суб`єктами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є страхувальники та інші особи, відповідальність яких застрахована, страховики, Моторне (транспортне) страхове бюро України, потерпілі.

Згідно п. 17.1 ст. 17 Закону, страховики зобов`язані укладати договори обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (внутрішній договір страхування, міжнародний договір страхування, міжнародний договір «Зелена картка») відповідно до цього Закону та чинного законодавства України.

Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля Toyota RAV4, державний номер НОМЕР_2 , була застрахована в ТДВ СК «Альфа-Гарант» на підставі полісу обов`язкового страхування-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 218575137, що не заперечується сторонами та підтверджено позивачем у позовній заяві, а відповідачем у відзиві на позовну заяву.

Згідно ст. 6 Закону, страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором.

Як визначено у п. 22.1 ст. 22 Закону, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону, шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана, зокрема, з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу.

Згідно п. 9.1, п. 9.2 ст. 9 Закону, страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50 тисяч гривень на одного потерпілого. У разі якщо загальний розмір шкоди за одним страховим випадком перевищує п`ятикратну страхову суму, відшкодування кожному потерпілому пропорційно зменшується.

Отже, ТДВ «СК «Альфа-Гарант» відповідає перед позивачем за заподіяну ОСОБА_3 шкоду у межах ліміту полісу обов`язкового страхування-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Відповідно до п. 35.1 ст. 35 Закону, для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування.

Власник автомобіля Suzuki Ignis, державний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_1 звернулася до ТДВ СК «Альфа-Гарант» з повідомленням про ДТП від потерпілого, що мала місце 25.06.2024 року.

Як визначено у п. 34.2 ст. 34 Закону, протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.

На виконання зазначених вимог 11.07.2024 року було проведено огляд автомобіля Suzuki Ignis, державний номер НОМЕР_1 , та складено протокол огляду транспортного засобу, що не заперечується сторонами та підтверджено позивачем у позовній заяві, а відповідачем у відзиві на позовну заяву.

Згідно ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Правові засади здійснення оцінки майна, майнових прав та професійної оціночної діяльності в Україні, її державного та громадського регулювання, забезпечення створення системи незалежної оцінки майна з метою захисту законних інтересів держави та інших суб`єктів правовідносин у питаннях оцінки майна, майнових прав та використання її результатів врегульовані Законом України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні».

Оцінка майна, майнових прав - це процес визначення їх вартості на дату оцінки за процедурою, встановленою нормативно-правовими актами, зазначеними в статті 9 цього Закону, і є результатом практичної діяльності суб`єкта оціночної діяльності (ч. 1 ст. 3 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні»).

Статтею 7 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» передбачено, що оцінка майна проводиться у випадках, встановлених законодавством України, міжнародними угодами, на підставі договору, а також на вимогу однієї з сторін угоди та за згодою сторін. Проведення оцінки майна є обов`язковим у випадках визначення збитків або розміру відшкодування у випадках, встановлених законом.

Наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.11.2003 року № 142/5/2092 було затверджено Методику товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів (надалі - Методика № 142), яка встановлює механізм оцінки (визначення вартості) колісних транспортних засобів (далі - КТЗ), а також вимоги до оформлення результатів оцінки, оціночні процедури визначення вартості КТЗ.

Згідно п. 1.4. Методики, вона застосовується з метою визначення матеріальних збитків, завданих власнику в разі пошкодження КТЗ.

Так, відповідно до калькуляції вартості відновлювального ремонту від 09.09.2024 року № ЦВ/24/3949 та звіту від 09.09.20024 року № ЦІ/24/3949, виконаного ФОП ОСОБА_4 , вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля Suzuki Ignis, державний номер НОМЕР_1 , становить 59 102,90 грн. без ПДВ.

Згідно страхового акту № ЦВ/24/3949 від 21.10.2024 року, сума страхового відшкодування власнику автомобіля Suzuki Ignis, державний номер НОМЕР_1 , становить 59 102,90 грн.

Відповідно до п. 36.1 ст. 36 Закону, страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Так, за наслідком розгляду заяви власника автомобіля Suzuki Ignis, державний номер НОМЕР_1 , ТДВ СК «Альфа-Гарант» перерахувало ОСОБА_1 страхове відшкодування у розмірі 59 102,90 грн., що не заперечується сторонами та підтверджено позивачем у позовній заяві, а відповідачем у відзиві на позовну заяву.

Так, на замовлення позивача суб`єктом оціночної діяльності Товариства з обмеженою відповідальністю «Клевер Експерт» було складено звіт про оцінку вартості матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу від 28.08.2024 року № 321/08-24, відповідно до якого вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Suzuki Ignis, державний номер НОМЕР_1 , становить 99 358,63 грн. (без урахування ПДВ - 86 252,19 грн.); вартість відновлювального ремонту автомобіля Suzuki Ignis, державний номер НОМЕР_1 , без урахування фізичного зносу вузлів, деталей, на момент проведення дослідження - 99 358,63 грн.

Зазначений звіт складений незалежним оцінювачем Барановим О.О. , кваліфікація якого підтверджена Кваліфікаційним свідоцтвом оцінювача МФ № 8135 від 27.07.2013 року.

За таких обставин, суд вважає за можливе при визначенні розміру майнової шкоди покласти в основу рішення вказаний Звіту про оцінку вартості матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу від 28.08.2024 року № 321/08-24.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 102 ЦПК України, висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Предметом висновку експерта не можуть бути питання права. Висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи.

Як визначено у ст. 110 ЦПК України, висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні.

Суд зауважує, що клопотання про призначення у справі судової експертизи учасники справи не заявляли.

Відповідно до п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик протягом 15 днів з узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у ст. 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніше як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування та виплатити його. А у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

За загальним правилом майнова шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (ч. 2 ст. 1187 ЦК України).

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» встановлено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Пунктом 6 цієї ж Постанови роз`яснено, що особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ст. 1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Отже, визначаючи розмір заподіяної шкоди при страхуванні наземного транспорту, суд повинен виходити з фактичної (реальної) суми, встановленої висновком автотоварознавчої експертизи або відповідними документами станції технічного обслуговування, на якій проводився ремонт автомобіля.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Як визначено у ч. ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст. 78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Оскільки відповідно до Звіту про оцінку вартості матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу від 28.08.2024 року № 321/08-24, встановлено розмір матеріального збитку у розмірі 99 358,63 грн. (без урахування ПДВ - 86 252,19 грн.), то суд вважає, що підлягає стягненню з відповідача сума страхового відшкодування, яка є різницею між сумою збитку, встановленою у звіті від 28.08.2024 року № 321/08-24 за мінусом ПДВ (13 106,44 грн.) та виплаченою до ТДВ СК «Альфа-Гарант» сумою страхового відшкодування у розмірі 59 102,90 грн. і становить 27 149,29 грн.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ТДВ СК «Альфа-Гарант» про стягнення страхового відшкодування є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Крім того, на користь позивача з відповідача підлягають стягненню понесені на проведення оцінювання витрати у розмірі 5 000,00 грн.

Щодо позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, то суд зазначає наступне.

Згідно ч. ч. 1-3 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

В силу положень п. 5 постанови Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

У п. 9 цієї постанови визначено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема враховуються характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Визначаючи розмір суми, що підлягає стягненню на відшкодування моральної шкоди, суд повинен навести в рішенні відповідні мотиви.

При цьому, моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Зазначене кореспондується зі змістом ст. 81 ЦПК України.

Як зазначає ОСОБА_1 у зв`язку із діями відповідача, які полягають у постійному порушенні вимог чинного законодавства, підробці документів, введенням її в оману, приховуванням інформації, ненаданням правдивої інформації, ненаданням відповіді на її заяви та затримці проведення повних ремонтних робіт належного їй транспортного засобу, їй було завдано моральну шкоду.

Позивач оцінює заподіяну відповідачем моральну шкоду в розмірі 30 000,00 грн.

Разом з тим, у порушення процесуального обов`язку позивачем не надано жодних доказів на підтвердження факту заподіяння їй моральної шкоди, не обґрунтовано з яких міркувань вона виходила, визначаючи розмір моральної шкоди.

Відтак, суд вважає позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди недоведеними та такими, що задоволенню не підлягають.

Отже, позов підлягає частковому задоволенню.

Як визначено у ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду з позовом сплачено судовий збір у розмірі 1 211,20 грн., що підтверджується квитанцією № 8242-7252-0948-9792 від 28.04.2024 року.

З урахуванням того, що суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, то відшкодуванню позивачу за рахунок відповідача підлягає судовий збір у розмірі 626,54 грн.

Доказів на підтвердження понесення інших витрат позивачем не надано. Відповідачем належних та допустимих доказів на підтвердження понесення судових витрат не надано.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 22, 1166, 1187, 1194 Цивільного кодексу України, Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Закону України «Про оцінку майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», Закону України «Про судову експертизу, керуючись ст. ст. 3, 4, 12, 13, 19, 76-81, 133-141, 259, 263-265, 273, 274, 275, 278, 279, 353, 354, 355, п.п. 15.5 п. 15 Розділу ХІІІ Перехідні положення Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» про відшкодування шкоди, заподіяної дорожньо-транспортною пригодою - задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» на користь ОСОБА_1 у відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортною пригоди, 27 149 (двадцять сім тисяч сто сорок дев`ять) грн. 29 коп. та 2 000 (дві тисячі) грн. 00 коп. компенсації понесених на проведення оцінювання витрат.

В іншій частині позову - відмовити.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» на користь ОСОБА_1 626 (шістсот двадцять шість) грн. 54 коп. у відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Відповідач: Товариство з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант», 01133, м. Київ, бул. Лесі Українки, буд. 26, .

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано учасниками справи до Київського апеляційного суду через Печерський районний суд м. Києва, а з початку функціонування Єдиної інформаційно-телекомунікаційної системи безпосередньо до апеляційного суду, матеріали справи витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності Цивільним процесуальним кодексом України в редакції від 15.12.2017 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складений та підписаний 16.12.2025 року.

Суддя І.В. Григоренко