ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/2192/25Головуючий по 1 інстанції
Справа №705/239/24 Категорія: 302090000 Єщенко О. І.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2025 року м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів цивільної палати:

суддя-доповідачФетісова Т. Л.
суддіНовіков О.М., Сіренко Ю. В.
секретар Івануса А.Д.

розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу відповідача на рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 09.10.2025 (повний текст складено 09.10.2025, суддя в суді першої інстанції Єщенко О. І.) у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Агрофірма «Ліга»про розірвання договору оренди земельної ділянки та стягнення заборгованості з орендної плати,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 у лютому 2024 року звернулася до суду з позовом у цій справі з позовними вимогами про розірвання договору оренди землі та стягнення заборгованості з орендної плати, які обґрунтовані тим, що відповідно до Державного акту на право власності на землю серії ЯГ № 644849 ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище ОСОБА_2 ) є власницею земельної ділянки з кадастровим номером :03:000:0019, загальною площею 2,2542 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в межах Антонівської сільської ради Уманського району Черкаської області, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

18.08.2010 між ОСОБА_1 та ТОВ Агрофірма «Ліга» укладено договір оренди землі, предметом якого є вищевказана земельна ділянка, який зареєстрований в Уманському районному відділі Черкаської регіональної філії ДП «Центр державного земельного кадастру» при Державному комітеті України по земельних ресурсах, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 15.06.2011 за № 02147.

Згідно умов Договору оренди землі, він укладений строком на 49 років, тобто до 17.08.2059, орендна плата вноситься орендарем в розмірі не менше 3,0 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, обчислення розміру орендної плати здійснюється з урахуванням індексації, орендна плата повинна вноситися в період з 31 серпня до 31 грудня поточного року. Умовами договору оренди землі передбачена можливість перегляду розміру орендної плати.

Позивач зазначає, що починаючи з 2013 року та по 2023 рік, включно, нарахування орендної плати відповідачем проводилися, проте виплати не здійснювалися. При укладенні Договору оренди землі в якості орендної плати позивачу було виплачено кошти в розмірі 8000 грн, що покрило орендну плату за 2010 - 2014 роки. Починаючи з 2015 року, орендарем коштів виплачено не було, тому загальна заборгованість відповідача складає 33770,06 грн.

Така поведінка відповідача свідчить про його систематичне невиконання істотних умов Договору оренди землі (неповна виплата орендної плати за 2014 рік та не виплата орендної плати за 2015 - 2023 роки), що є підставою для розірвання відповідного договору. Крім того, позивач вважає, що у зв`язку з протиправними діями відповідача вона має право на стягнення з нього інфляційних втрат та 3% річних за приписами ст. 625 ЦК України.

Рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 09.10.2025 позовні вимоги у справі задоволено. Суд виходив з того, що відповідач не довів належної виплати позивачу орендної плати, що є підставою для стягнення відповідної заборгованості з нарахуваннями 3 % річних та інфляційних втрат за вимогами ст. 625 ЦК України та розірвання договору оренди землі.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, відповідач подав 10.11.2024 апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та новим рішенням відмовити у задоволенні позовних вимог у справі.

Скаржник наголошує на тому, що судом першої інстанції не було належним чином досліджено докази сплати орендної плати ТОВ «Агрофірма «Ліга» наперед, що підтверджується належно оформленою копією видаткового касового ордеру, який додано до матеріалів справи, та зроблено хибні висновки про те, що ненадання оригіналу первинного документу, на підтвердження сплати орендної плати відповідачем є підставою для не прийняття судом його копії.

Виконати ухвалу Уманського міськрайонного суду про витребування оригіналу зазначеного доказу не можливо, у зв`язку з тим, що сплив строк зберігання вказаного документу та в матеріалах реєстраційної справи договору оренди земельної ділянки вдалося знайти лише його копію.

Копія документу може бути належним доказом у справі при дотриманні двох умов засвідчення їх належним чином та направлення сторонам у справі - така думка викладена у постанові по справі № 810/719/18 Верховного Суду від 17.07.2019.

Позивач стверджує, що всі умови договору оренди землі ним виконано належним чином та заборгованість по орендній платі перед орендодавцем у нього відсутня.

Відповідно до умов п.14 оспорюваного договору оренди землі передбачено пеню у розмірі 0,3% несплаченої суми за кожний день прострочення орендної плати. Проте у позові вказано про нарахування інфляційних втрат, 3% річних та пені, що не відповідає приписам договору оренди землі.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача адвокат Кушнеренко І. В., вказуючи на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, висновки якого знайшли своє підтвердження під час судового розгляду, доведені належними та допустимими доказами, які не спростовані відповідачем, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Наголошує на тому, що факт нарахування та виплати ОСОБА_1 орендної плати у розмірі 48308,12 грн за вказаним Договором (на чому наполягає скаржник) спростовується інформацією, яку надано ГУ ДПС у Черкаській області від 05.01.2024, про розмір нарахування доходу ОСОБА_1 за період 2010-2023 років.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до положень ч.ч.1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та обговоривши наявні докази по справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах вимог та доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.

При розгляді справи встановлено, що відповідно до Державного акту на право власності на землю серії ЯГ № 644849 ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище ОСОБА_2 ) є власницею земельної ділянки з кадастровим номером :03:000:0019, загальною площею 2,2542 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в межах Антонівської сільської ради Уманського району Черкаської області, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

18.08.2010 між ОСОБА_1 та ТОВ Агрофірма «Ліга» укладено договір оренди землі, предметом якого є вищевказана земельна ділянка, який зареєстрований в Уманському районному відділі Черкаської регіональної філії ДП «Центр державного земельного кадастру» при Державному комітеті України по земельних ресурсах, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 15.06.2011 за № 02147.

Пунктом 9 договору оренди земельної ділянки від 18.08.2010 передбачено, що орендна плата вноситься орендарем в розмірі не менше 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, а пунктом 10 договору визначено, що обчислення розміру орендної плати за земельні ділянки приватної власності здійснюється з урахуванням індексації.

Пунктом 11 договору оренди встановлено виплату орендної плати з 31 серпня по 31 грудня поточного року.

На підтвердження виплати орендної плати орендодавцю представник ТОВ «Агрофірма «Ліга» надав суду такі документи: копію видаткового касового ордеру №184 від 16.06.2011 на суму 48308,12 грн (орендна плата за земельний пай за 2011-2059 роки); копію платіжної інструкції № 117 від 15.06.2023 на суму 2672,00 грн (орендна плата за земельний пай за 2018 рік); копію платіжної інструкції № 118 від 15.06.2023 на суму 2672,00 грн (орендна плата за земельний пай за 2019 рік); копію платіжної інструкції № 119 від 15.06.2023 на суму 2672,00 грн (орендна плата за земельний пай за 2020 рік); копію платіжної інструкції № 120 від 15.06.2023 на суму 2672,00 грн (орендна плата за земельний пай за 2021 рік); копію платіжної інструкції № 121 від 15.06.2023 на суму 2672,00 грн (орендна плата за земельний пай за 2022 рік); копію платіжної інструкції № 122 від 15.06.2023 на суму 2672,00 грн (орендна плата за земельний пай за 2023 рік); копію платіжної інструкції № 942 від 18.12.2023 на суму 26450,74 грн (орендна плата за земельну ділянку кадастровий номер :03:000:0359 по справі № 705/4479/22).

Відповідно до наданої ТОВ «Агрофірма «Ліга» Довідки № 52 від 03.04.2024 згідно договору оренди землі б/н від 18.08.2010 щодо оренди земельної ділянки з кадастровим номером :03:000:0019, площею 2,2542 га, який зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права, номер запису про інше речове право 34699969, позивачу було нараховано та виплачено орендну плату за період 2010-2023 років у розмірі 64340,12 грн.

Позивач у справі стверджує про систематичне порушення з боку відповідача-орендаря обов`язку щодо сплати орендної плати, що є підставою для розірвання договору оренди землі.

Водночас, відповідач зазначає про відсутність порушень умов договору з його боку, адже відповідну оренду плату було сплачено наперед за весь строк оренди, а також мають місце і окремі платежі за кожен рік оренди.

Правовідносини, наявні між сторонами у справі на підставі наведених фактичних обставин, мають таке правове регулювання.

Відповідно до вимог статті 124 ЗК України передача землі в оренду здійснюється на підставі цивільно-правової угоди.

Відповідно до статті 1 ЗУ «Про оренду землі» (тут і далі по тексту постанови в редакції, чинній на час укладення договору оренди землі від 18.08.2010) оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Згідно зі статтею 13 ЗУ «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

У статті 21 ЗУ «Про оренду землі» передбачено, що орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди.

За положеннями статті 24 ЗУ «Про оренду землі» орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати.

Частиною першою статті 32 ЗУ «Про оренду землі» передбачено, що на вимогу однієї зі сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону (тобто, в тому числі, в разі несплати орендної плати) та умовами договору (в даному випадку п.36 договору оренди землі).

Водночас, у пункті д) частини першої статті 141 ЗК України передбачено таку підставу припинення права користування земельною ділянкою як систематична несплата земельного податку або орендної плати.

Далі, згідно зі статтями 13, 21 ЗУ «Про оренду землі» основною метою договору оренди земельної ділянки та одним з визначальних прав орендодавця є своєчасне отримання останнім орендної плати у встановленому розмірі. У разі систематичної несплати орендної плати за користування земельною ділянкою, тобто систематичне порушення договору оренди земельної ділянки може бути підставою для розірвання такого договору.

Відповідно до частини другої статті 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених законом або договором. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що вказані положення закону, які регулюють спірні відносини, вимагають саме систематичної (два та більше випадків) несплати орендної плати, передбаченої договором, як підстави для розірвання договору оренди земельної ділянки, що також є істотним порушенням умов договору, оскільки позбавляє позивача можливості отримати гарантовані договором кошти за те, що його земельну ділянку використовує інша особа.

Вказані правові висновки відображено у постанові ВС від 31.07.2020 у справі №479/1073/18-ц.

Згідно правового висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.07.2022 у справі № 363/1834/17, у кожному конкретному випадку істотність порушення договору треба оцінювати з урахуванням усіх обставин справи, що мають значення. Поняття такої істотності закон розкриває за допомогою іншого оціночного поняття «значної міри позбавлення сторони того, на що вона розраховувала при укладенні договору». Тобто, критерієм істотного порушення договору закон визначив розмір завданої цим порушенням шкоди, який не дозволяє потерпілій стороні отримати те, на що вона очікувала, укладаючи договір.

Крім того, за змістом правового висновку ВС у постанові від 22.01.2020 у справі №387/193/17 чинне законодавство про оренду землі не містить заборони сплати орендної плати за майбутні періоди користування земельною ділянкою. Умови договору оренди землі про сплату орендної плати за майбутні періоди мають бути погоджені сторонами договору оренди у формі, передбаченій статтею 14 ЗУ «Про оренду землі», тобто у письмовій формі.

Більш того, у п.34 договору оренди землі від 18.08.2010, укладеному між сторонами справи, передбачено, що будь-які зміни або доповнення до цього договору здійснюються у письмовій формі.

Пунктом 11 договору оренди встановлено виплату орендної плати з 31 серпня по 31 грудня поточного року.

Таким чином сторони справи у орендних правовідносинах між собою встановили саме щорічний порядок сплати орендної плати, який змін на час подачі позову не зазнав додаткових угод з даного питання до договору оренди землі укладено не було.

Відтак знайшли своє підтвердження при розгляді справи судом аргументи позивача про те, що відповідачем порушено умови договору оренди землі - систематично не сплачується орендна плата, а саме щорічно, як передбачено умовами договору (п.11).

Зазначені обставини в силу положень ч.1 ст.32 ЗУ «Про оренду землі» є підставою для задоволення позовних вимог у справі про розірвання договору оренди землі, про що вірно вказав суд першої інстанції.

Так апеляційний суд відхиляє посилання скаржника і на те, що весь розмір орендної плати за строк оренди був сплачений наперед, оскільки такий порядок сплати орендної плати сторони у договорі взагалі не узгоджували та він не може свідчити про належне виконання орендарем своїх договірних зобов`язань у цій частині систематичну та щорічну сплату орендної плати.

Також слід відхилити аргументи відповідача в поданій апеляційній скарзі про те, що ним надано докази належної сплати орендної плати по договору з урахуванням такого.

Оцінюючи видатковий касовий ордер №184 від 16.06.2011 (а.с.37) про виплату позивачу в якості орендної плати за 2011-2059 роки в сумі 48308,12 грн, апеляційний суд приймає до уваги, що на ксерокопії зазначеного доказу у матеріалах справи міститься засвідчувальний напис представника відповідача «згідно з оригіналом».

При цьому ухвалою місцевого суду від 09.12.2024 за клопотанням представника позивача адвоката Кушнеренка І. В. витребувано у ТОВ «Агрофірма «Ліга» оригінал видаткового касового ордеру №184 від 16.06.2011.

Указану ухвалу суду про витребування доказів виконано відповідачем не було оригіналу видаткового касового ордеру від 16.06.2011 суду не надано.

Представник відповідача адвокат Маслова Г. А. суду пояснила, що оригінал зазначеного видаткового касового ордеру не зберігся через тривалий період часу та закінчення строків зберігання документів податкової звітності (про що вказано у поданій відповідачем апеляційній скарзі).

З цих підстав оригінал зазначеного доказу суду для огляду та дослідження наданий не був, а позивач заперечує факт отримання за видатковим касовим ордером №184 від 16.06.2011 орендної плати за землю по договору.

Також не виявилося можливим у зв`язку з відсутністю оригіналу зазначеного видаткового касового ордеру провести судову почеркознавчу експертизу для визначення авторства підпису одержувача коштів за вказаним ордером.

Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частина 1 статті 77 ЦПК України передбачає, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування, а згідно ч.1 ст. 78 ЦПК України - суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Стаття 79 ЦПК України встановлює, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Крім того, частинами 2, 5, 6 статті 95 ЦПК України передбачено, що письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу. Якщо оригінал письмового доказу не подано, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги.

Відтак, як вірно зазначено судом першої інстанції, за відсутності оригіналу видаткового касового ордеру №184 від 16.06.2011 вказаний доказ не може підтверджувати фактичні обставини у справі щодо сплати відповідачем орендної плати по договору.

Апеляційний суд не погоджується і з посиланнями відповідача на інші докази оплати орендної плати за договором від 18.08.2010, а саме копії:

платіжної інструкції № 117 від 15.06.2023 на суму 2672,00 грн (орендна плата за земельний пай за 2018 рік); № 118 від 15.06.2023 на суму 2672,00 грн (орендна плата за земельний пай за 2019 рік); № 119 від 15.06.2023 на суму 2672,00 грн (орендна плата за земельний пай за 2020 рік); № 120 від 15.06.2023 на суму 2672,00 грн (орендна плата за земельний пай за 2021 рік); № 121 від 15.06.2023 на суму 2672,00 грн (орендна плата за земельний пай за 2022 рік); № 122 від 15.06.2023 на суму 2672,00 грн (орендна плата за земельний пай за 2023 рік); № 942 від 18.12.2023 на суму 26450,74 грн (орендна плата за земельну ділянку кадастровий номер :03:000:0359 по справі № 705/4479/22),

адже зазначені сплати за 2018-2023 роки здійснено за один день в червні 2023 року, отже навіть якщо враховувати таку проплату в якості виконання умов договору щодо реалізації орендарем свого обов`язку по сплаті орендної плати, все рівно було допущено систематичне невиконання умов договору щодо своєчасної сплати орендних платежів.

Крім того, у платіжній інструкції № 942 від 18.12.2023 на суму 26450,74 грн ідеться про орендну плату за іншу земельну ділянку з кадастровим номером :03:000:0359 по іншій справі № 705/4479/22.

При цьому між сторонами справи мають місце орендні правовідносини щодо двох різних земельних ділянок як з кадастровим номером :03:000:0019 (у даній справі 705/239/24) так і щодо земельної ділянки з кадастровим номером :03:000:0359 (по іншій справі № 705/4479/22).

Пунктом 14 договору оренди землі від 18.08.2010 передбачено, що у разі невнесення орендної плати у строки, визначені договором, справляється пеня у розмірі 0,3% несплаченої суми за кожен день прострочення.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд відхиляє посилання скаржника і на те, що у позові протиправно вказано про нарахування інфляційних втрат, 3% річних та пені, адже такі нарахування здійснено як згідно приписів п.14 договору оренди землі від 18.08.2010, так і відповідно до вимог ч. 2 ст. 625 ЦК України, а наявності помилкових математичних розрахунків у нарахуваннях позивача відповідачем не доведено.

Інших доводів, які б свідчили про те, що спір у справі суд першої інстанції вирішив невірно, подана апеляційна скарга не містить.

Згідно ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції, дотримавшись норм матеріального та процесуального права, повно і всебічно з`ясувавши всі дійсні обставини спору сторін, вирішив дану справу згідно із законом і підстави для скасування ухваленого у справі судового рішення та задоволення поданої апеляційної скарги відсутні.

Отже подана відповідачем апеляційна скарга має бути відхилена.

У зв`язку з відхиленням вимог апеляційної скарги на підставі приписів ст. 141 ЦПК України судові витрати скаржника по сплаті судового збору за апеляційний перегляд справи не відшкодовувати.

Керуючись ст. ст. 141, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд,

у х в а л и в :

апеляційну скаргу відхилити.

Рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 09.10.2025 у даній цивільній справі залишити без змін.

Судові витрати по сплаті судового збору за розгляд справи в апеляційному суді скаржнику не відшкодовувати.

Постанова апеляційного суду набирає чинності з дня ухвалення та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення в порядку та за умов, визначених цивільним процесуальним законодавством.

Повну постанову складено 25.12. 2025.

Суддя-доповідач

Судді