Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

26 грудня 2025 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючої судді - Бенца К.К.

при секретарі - Майор Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгород за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ» в особі представника Гедзь О.В. до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ :

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ» в особі представника Гедзь О.В. через систему «Електронний суд» звернулося до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Мотивуючи свої позовні вимоги, позивач вказує на те, що 27.01.2021 р. між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів" правонаступником якого є позивач та відповідачем - ОСОБА_1 було укладено договір позики №1543863, відповідно до умов якого товариство зобов`язалося надати відповідачу ОСОБА_1 кредит в розмірі 7500,00 грн. строком на 30 днів, із (фіксованою) процентною ставкою у розмірі 1,99 % в день.

Договір підписано електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису n1X4p7J6y7, що був надісланий на вказану Відповідачем/Позичальником електронну адресу - ІНФОРМАЦІЯ_1 ) у порядку визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Електронні підписи сторін зазначені в розділі реквізити сторін.

Згідно з довідкою про ідентифікацію, виданою Позикодавцем, Позичальник/Відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , з яким/якою укладено договір №1543863 від 27.01.2021 р., ідентифікований ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів». Акцепт договору позичальником (підписання аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора). Одноразовий ідентифікатор: n1X4p7J6y7. Час відправки ідентифікатора позичальнику:27.01.2021 17:07:15. Електронна пошта, на яку направлено ідентифікатор: ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивач зазначає, що Позикодавець на виконання п.1 Договору позики №1543863 від 27.01.2021 року, виконав свої зобов`язання, зокрема передав Відповідачу у власність грошові кошти в розмірі 7 500,00 грн. шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок Відповідача № НОМЕР_2 , за посередництвом платіжної установи (ТОВ «ФК Фінекспрес» діє на підставі ліцензії на надання фінансових платіжних послуг з переказу коштів без відкриття рахунку (платіжний інструмент для перерахування коштів на картковий рахунок фізичної особи), так як перерахунок коштів з банківського рахунку Позикодавця на картковий рахунок фізичної особи технічно неможливий. Наведене вище, підтверджується електронною платіжною інструкцією №846f0413-4255-4a1d 8432-7ff072a77a17 від 27.01.2021 року, яка у свою чергу є первинним бухгалтерським документом, що складений та підписаний в електронній формі.

Відповідно до п. 4.2. договору позики №1543863, позичальник до моменту підписання договору вивчив цей договір та Правила надання грошових коштів у позику (на умовах повернення позики в кінці строку позики), що розміщені на сайті https://mycredit.ua/ua/documents-license/, їх зміст, суть, об`єм зобов`язань сторін та наслідки укладення цього договору, а також зазначена в правилах процедура і наслідки оформлення позичальником подовження строку користування позикою (пролонгація) або застосування автопролонгації, йому зрозумілі.

Враховуючи викладені вище умови Договору позики №1543863 від 27.01.2021 р., та здійснені Відповідачем платежі в рахунок погашення заборгованості за договором позики, які складають - 700,00 грн., заборгованість останнього за договором позики складає 22 471,25 грн., зокрема: 7 500,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 14 971,25 грн. - сума заборгованості за відсотками.

21.06.2021 р. ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» (ідентифікаційний код юридичної особи - 35017877) уклали Договір факторингу № 2 106 від 21.06.2021 р. за умовами якого останній набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників в тому числі за договором позики №1543863 від 27.01.2021 р.

03.04.2023 р. ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» та ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» (ідентифікаційний код юридичної особи - 43311346) уклали Договір факторингу №030423-ФК від 03.04.2023 р. за умовами якого Позивач набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників в тому числі за договором позики №1543863 від 27.01.2021 р.

Відповідно до Реєстру прав вимог від 03.04.2023 року до договору факторингу №030423-ФК від 03.04.2023 року ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» набуло права грошової вимоги до Відповідача в сумі 22 517,00 грн., з яких: 7 500,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 15 017,00 грн. - сума заборгованості за відсотками.

Відповідач належним чином зобов`язання щодо повернення основних сум боргу за Договором позики та заборгованості за процентами - не виконав ні перед Позикодавцем/Первісним кредитором, ані перед Позивачем/Фактором - ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ», що набуло право вимоги за договором позики №1543863 на підставі договору факторингу.

За таких обставин позивач змушений звернутися до суду за захистом порушених прав .

Враховуючи, що відповідач не виконав належним чином своїх зобов`язань за кредитним договором, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість, яка перед позивачем по кредитному договору №1543863 від 27.01.2021 року становить 22 471,25 грн., зокрема: 7 500,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 14 971,25 грн. - сума заборгованості за відсотками, яку позивач просить стягнути на його користь з відповідача ОСОБА_1 та витрати на правничу допомогу.

Виклад позицій сторін по справі:

У судове засідання представник позивача не зявився. В пункті 2 резолютивної частини позовної заяви просить суд розгляд даної позовної заяви здійснювати за відсутністю представника позивача, і у випадку неявки в судове засідання відповідача, у визначені судом дату та час, ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання повторно не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи неодноразово був повідомлений у встановленому законом порядку, за зареєстрованим місцем проживання у відповідності до ч.ч.6,7 ст. 128 ЦПК України, відзив до суду не надходив.

Відповідач ОСОБА_1 про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, що стверджується рекомендованими повідомленнями, які повернулися на адресу суду з відміткою Укрпошти «адресат відсутній за вказаною адресою» за №R86, № R90 та №509.

Велика Палата Верховного Суду зазначає, що направлення листів рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення «належним», оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.11.2019 у справі № 913/879/17, від 21.05.2020 у справі № 10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі № 24/260-23/52-б), у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 04 березня 2021 року у справа №910/6835/20).

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 18.03.2021 року у справі №911/3142/19, в якій Верховний Суд зазначає, що направлення листів рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення «належним», оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду.

Копію ухвали Ужгородського міськрайонного суду від 17.09.2025 року про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження по справі надіслано учасникам справи.

Окрім того слід зазначити, що інформація про дату і час розгляду справи наявна на сайті Судова влада.

Відповідно до ч.4 ст.12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Суд вважає за необхідне звернути увагу на тому, що застосовуючи відповідно до ч. 4 ст. 10 Цивільно- процесуального кодексу України, ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" при розгляді справи ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п. 35 рішення від 07.07.1989 р. Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain). Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України").

Враховуючи, що відповідач повідомлений належним чином повторно не з`явився до суду без повідомлення причин, не подав відзив, тому, при відсутності заперечень зі сторони позивача, вирішує справу на підставі наявних в ній доказів та матеріалів і ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України.

На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

В ході розгляду справи проведені наступні процесуальні дії:

17.09.2025 року ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження.

Вивчивши та перевіривши в судовому засіданні матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті суд приходить до наступного.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Статтею 12 ЦПК України, визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 5 даної статті передбачено, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи, а ч.6 що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з ч.7 ст. 81 ЦПК України суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Доказами є будь які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України).

Фактичні обставини справи встановлені судом:

Судом встановлено, що 27.01.2021 р. між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів" правонаступником якого є позивач та відповідачем - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 було укладено договір позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) №1543863, відповідно до умов якого товариство зобов`язалося надати відповідачу позику у розмірі 7500,00 грн (шляхом їх перерахування на банківський рахунок), а позичальник після спливу 30 днів повернути позику та сплатити 1,99% процентів в день за її користування.

Згідно з п. 2 договору позики сума позики складає 7500,00 грн., строк позики - 30 днів, тип процентної ставки - фіксована, процентна ставка за користування коштами становить 1,99% в день, дата повернення позики - 26.02.2021. Загальна вартість позики складає 9277,50 грн., що стверджується договором позики №1543863 від 27.01.2021 р., копія якого приєднана до матеріалів справи.

Вказаний договір був підписаний електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора n1X4p7J6y7, що підтверджується умовами договору, реквізитами та підписами сторін.

Згідно з п.1 договору позики, Позикодавець зобов`язується передати Позичальнику у власність грошові кошти (надалі «Позику»), на погоджений умовами Договору строк (надалі - «Строк Позики»), шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок Позичальника, а Позичальник зобов`язується повернути Позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення Строку Позики, або достроково, та сплатити Позикодавцю плату (Проценти) від суми позики.

Згідно з п.3 договору позики Проценти за цим Договором нараховуються щоденно, включаючи дати отримання та повернення, на залишок Позики.

Згідно з п.4 договору позики Підписанням цього Договору Позичальник підтверджує, що: Позичальник ознайомився на сайті https://mycredit.ua/ru/documents-license/ з повною інформацією щодо Позикодавця та його послуги, що передбачена ст.12 ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». Позичальник до моменту підписання Договору вивчив цей Договір та Правила надання грошових коштів у позику (на умовах повернення позики в кінці строку позики), у тому числі і на умовах фінансового кредиту, розміщені на сайті https://mycredit.ua/ru/documents-license/ (надалі "Правила"), їх зміст, суть, об`єм зобов`язань Сторін та наслідки укладення цього Договору, а також зазначена в Правилах процедура і наслідки оформлення Позичальником подовження строку користування позикою (пролонгація), йому зрозумілі. Позичальник надав дозвіл Позикодавцю на збір, обробку, зберігання та поширення його персональних даних з метою оцінки його кредитоспроможності, забезпечення виконання Сторонами зобов`язань за цим Договором, інформування про кредитоспроможність та добросовісність, а також на передачу в будь-який момент будь-яких персональних даних Позичальника та інформації про укладення і виконання цього Договору в будь-якій формі будь-яким третім особам з метою захисту прав та інтересів Позикодавця та повного виконання зобов`язань за цим Договором, а також на відступлення права вимоги за Договором? при цьому без особистого повідомлення Позичальника про таку обробку, передачу чи відступлення. Позичальник надав Позикодавцю (та його довіреним особам) дозвіл телефонувати та направляти йому інформаційні повідомлення, претензії, вимоги про сплату, та використовувати для цього будь-які доступні канали зв`язку з Позичальником, включаючи телефон, акаунти, соцмережі, електронну пошту, і т.п.

Згідно з п.5 договору позики цей Договір укладено дистанційно, в електронній формі, з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції, та підписано накладенням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Відповідно до положень Закону України "Про електронну комерцію" Договір прирівнюється до укладеного в письмовій формі.

Вказаний договір був підписаний електронним підписом позичальника одноразовим ідентифікатором n1X4p7J6y7, що підтверджується умовами договору, реквізитами та підписами сторін.

Судом встановлено, що згідно довідки про ідентифікацію наданою ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів" підтверджено, що клієнт ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , з яким укладено договір №1543863 від 27.01.2021 р. ідентифікований Товариством з обмеженою відповідальністю "1 Безпечне агентство необхідних кредитів". Акцепт договору позичальником (підписання аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора): Одноразовий ідентифікатор - n1X4p7J6y7; Дата відправки ідентифікатора позичальнику - 27.01.2021 17:07:15; Номер телефону/електронна пошта, на яку було відправлено ідентифікатор - ІНФОРМАЦІЯ_1.

Судом встановлено, що згідно довідки ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНЕКСПРЕС» № КД-000036931/ТНПП від 15.07.2025 р., ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНЕКСПРЕС» підтверджує прийняття до виконання платіжної інструкції, наданої за допомогою API-інтерфейсу ініціатором платіжної операції ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (код за ) відповідно до умов договору про переказ коштів №23-01-18/5 від 23.01.2018 року, укладеного між Компанією та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та завершення наступної платіжної операції: 1) Дата 27.01.2021 року; 2) Номер платежу 846f0413-4255-4a1d-8432-7ff072a77a17; 3) Сума 7500.00 грн.; 4) Отримувач ОСОБА_1 - ЕПЗ номер НОМЕР_2 .

Судом встановлено, що згідно платіжної інструкції №846f0413-4255-4a1d-8432-7ff072a77a17 вбачається, що ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» 27.01.2021 року перерахувало на картку № НОМЕР_2 грошові кошти у сумі 7500,00 грн.

Як встановлено судом, 21.06.2021 року між ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» було укладено Договір факторингу №2106, у відповідності до якого ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» відступило на користь ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» прийняло належні ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників.

Згідно витягу з реєстру прав вимог №1 від 21.06.2021 року, ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 в сумі 22517,00 грн.

Як встановлено судом, 03.04.2023 року між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» та ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» було укладено Договір факторингу №030423-ФК, у відповідності до якого ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» відступило на користь ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» прийняло належні ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників.

Згідно витягу з реєстру заборгованості, що є додатком №1 до договору факторингу №030423-ФК від 03.04.2023 року, ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 в сумі 22517,00 грн.

Згідно розрахунку заборгованості за договором позики № 1543863 від 27.01.2021 р. за період з 27.01.2021 р. по 13.08.2025 р. станом на 13.08.2025 р. відповідач допустив загальний залишок заборгованості за наданою позикою в розмірі 22 471,25 грн., яка складається із: 7500,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами - 14 971,25 грн.

Зібрані докази вказують на те, що між ТОВ «Фінансова компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» і відповідачем укладено в електронній формі договір позики та додаткову угоду на виконання якого ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" перерахувало на банківський рахунок ОСОБА_1 кредит у загальному розмірі 7500,00 грн, ОСОБА_1 зобов`язався повернути кредит через 30 днів, тобто до 26.02.2021 року і сплатити проценти за користування кредитом.

Після закінчення строку кредитування ОСОБА_1 не повернув грошові кошти.

На виконання ухвали суду від 04.09.2025 року про витребування доказів, Акціонерним товариством «УНІВЕРСАЛ БАНК» надано наступну інформацію:

- Повідомлено, що на ім`я ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 ) Банком була емітована платіжна картка № НОМЕР_3 . Звернуто увагу, що зазначене в запиті по батькові ОСОБА_2 не відповідає по батькові зазначеному в посвідчувальному документі про особу наявному в Банку.

Судом встановлено, що згідно виписки руху коштів по картці НОМЕР_3 від 23.09.2025 року за період з 27.01.2021-30.01.2021 року вбачається, що 27.01.2021 року було здійснено зарахування переказу у сумі 7500,00 грн.

Нормативно-правове обґрунтування:

Правовідносини між сторонами по справі є цивільно правовими та урегульовані положеннями ЦК України.

Згідно ст. ст. 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України).

Згідно ст.79 ЦПК (достовірність доказів) достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Згідно ст.80 ЦПК (достатність доказів) - достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з ч.7 ст. 81 ЦПК України суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення (ч.1 ст. 15 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частина 2 ст. 16 ЦК України передбачає способи захисту цивільних прав та інтересів.

Обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду, порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення. Гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб стверджене порушення було обгрунтованим.

Відповідно до п.3 ч.3 ст.129 Конституції України основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

Виходячи з положень статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання:

1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;

2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження;

3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин;

4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин;

5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити;

6) як розподілити між сторонами судові витрати;

7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення;

8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову (стаття 264 ЦПК України).

Судом встановлено, що ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» звертаючись до суду з даним позовом до ОСОБА_1 , посилався на те, що 27.01.2021 між ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" та відповідачем ОСОБА_1 укладено договір №1543863 у формі електронного документа з використанням електронного підпису.

Саме за цим кредитним договором позивач просить стягнути заборгованість з ОСОБА_1 .

Позивач, обґрунтовуючи право вимоги про стягнення заборгованості за договором №1543863 від 27.01.2021 року, надав до позовної заяви: договір № 1543863 від 27.01.2021 року укладений з ОСОБА_1 , довідку про ідентифікацію, згідно якої вбачається, що ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , з яким укладено договір №1543863 від 27.01.2021 р. ідентифікований Товариством з обмеженою відповідальністю "1 Безпечне агентство необхідних кредитів", платіжну інструкцію №846f0413-4255-4a1d-8432-7ff072a77a17.

Однак саме кредитний договір № 1543863 від 27.01.2021 року укладений між ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" та відповідачем ОСОБА_1 при звернені до суду не надано, такий не долучено до позовної заяви.

Натомість позивачем до позовної заяви додано кредитний договір №1543863 від 27.01.2021 року укладений між ОСОБА_1 та ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів".

Суд не може прийняти до уваги твердження позивача про наявність у сторін договірних правовідносин та наявність у відповідача заборгованості у тій сумі, яка зазначена у позовній заяві, з огляду на те, що на підтвердження цих обставин позивачем не надано доказу, що 27.01.2021 року між ОСОБА_1 та ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" було укладено кредитний договір №1543863 від 27.01.2021 року, на підставі чого у сторін виникли правовідносини і відповідно у відповідача виник обов`язок погашення заборгованості.

Суд також враховує ту обставину, що Банком була емітована платіжна картка № НОМЕР_3 на яку 27.01.2021 року було здійснено зарахування переказу у сумі 7500,00 грн. на ім`я ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 ), що стверджується даними листа, який був надісланий Акціонерним товариством «УНІВЕРСАЛ БАНК» до суду на виконання ухвали суду від 04.09.2025 року про витребування доказів.

Виходячи з досліджених судом доказів сторони позивача вбачається, що кредитний договір №1543863 від 27.01.2021 року укладений між ОСОБА_1 та ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів", а платіжна картка № НОМЕР_3 на яку 27.01.2021 року було здійснено зарахування переказу у сумі 7500,00 грн. за кредитним договором Банком була емітована на ім`я ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 ), а позовні вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором заявлені до ОСОБА_1 .

Розглядаючи дану цивільну справу, суд виходить з того, що саме на позивача покладено обов`язок подати суду всі наявні у нього докази на підтвердження обставин, якими він обґрунтовує позовні вимоги.

Таким чином, позивач не довів факту, що 27.01.2021 року між відповідачем ОСОБА_1 та ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" було укладено кредитний договір №1543863 від 27.01.2021 року, згідно з умовами якого останній отримав кредит.

Таким чином, позивач не довів самого факту укладення з відповідачем 27.01.2021 року кредитного договору (або іншого договору, в межах якого сторони домовились про кредитування) і його істотних умов, зокрема про розмір кредиту, строки його повернення, процентну ставку, зобов`язання у випадку прострочення (неустойку), порядок внесення змін.

Крім того, не надано доказів того, що позивач надав відповідачу кредит у розмірі та на умовах, зазначених позивачем у позовній заяві, а відповідач відповідно взяв на себе зобов`язання з повернення кредиту, сплати винагороди та неустойки у разі порушення зобов`язання з повернення кредиту, а також не доведено, що саме такі умови та правила надання банківських послуг і тарифи банку, як зазначені позивачем у позовній заяві, розумів відповідач підписуючи кредитний договір №1543863 від 27.01.2021 року.

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, то вони повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Особливістю договору приєднання є те, що позичальник приймає і погоджується із запропонованими кредитором умовами без права вносити свої пропозиції щодо цих умов. Виходячи з позовних вимог, саме про такий договір зазначає позивач. Підписом у анкеті-заяві про приєднання до умов та правил надання банківських послуг, що є договором приєднання, відповідач погодився з умовами та правилами, однак з цієї анкети-заяви не вбачається суми наданого кредитного ліміту, тому застосування умов та правил надання банківських послуг в будь-якій редакції не є можливим.

Наданий позивачем розрахунок про стан заборгованості за кредитним договором №1543863 від 27.01.2021 року року не є безспірним доказом існування між сторонами договірних відносин та розміру боргу, оскільки позивачем не доведено факту укладення кредитного договору саме 27.01.2021 року з відповідачем ОСОБА_3 та отримання ним кредитних коштів.

Аналізуючи зміст наданих доказів, суд визнає неможливим встановити чи діяла Пропозиція про укладення кредитного договору (оферта) та у якій саме редакції на момент укладання кредитного договору, з огляду на відсутність відомостей про те, з якими саме умовами Пропозиції про укладення кредитного договору (оферта) ознайомлений та погодився відповідач.

При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме цю Пропозицію про укладення кредитного договору (оферта) розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними.

Виходячи з вищенаведеного, суд приходить висновку, що позивачем не доведено ті обставини, на які він посилався як на підставу своїх позовних вимог та виникнення заявленого банком розміру заборгованості.

Таким чином, при розгляді даної справи, суд виходить з того, що позивач у порушення вимог ст.83, 84, 95 ЦПК України не надав належних доказів на підтвердження укладення 27.01.2021 року договору з відповідачем, умов договору, видачі відповідачу кредиту та/або видачі відповідачу кредитної картки, доказів наявності у відповідача заборгованості перед позивачем за конкретними договірними кредитними зобов`язаннями (у випадку, якщо такий договір все ж був між ними укладений), та виходячи з того, що це є обов`язком позивача, і що рішення не може ґрунтуватись на припущеннях, то суд не вбачає підстав для того, щоб робити висновок про доведеність наявності у відповідача невиконаних (тим більше прострочених) грошових зобов`язань перед позивачем у вказаних позивачем спірних правовідносинах та про їх розмір.

Суд також виходить з того, що сторони для суду є рівними, що висновки суду мають ґрунтуватись на доказах, а не на припущеннях, і що незалежно від того, що судом ухвалюється заочне рішення, воно має бути законним і обґрунтованим.

Згідно ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування неможе ґрунтуватисяна припущеннях.

Подання позивачем доказів на підтвердження обставин справи є обов`язковим, оскільки в цій частині між сторонами виникає спір про право та такі докази мають значення для ухвалення рішення по справі.

Вищенаведене узгоджується також з правовими позиціями, викладеними у постановах Верховного Суду від 13 червня 2018 року по справі № 700/3902/15-ц, від 07 червня 2018 року по справі № 755/17553/16, від 03 квітня 2019 року по справі № 221/5089/16-ц та від 27 березня 2020 року по справі № 703/3063/18.

Відповідно до ч.ч.1,2,3 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагаль-ності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, пере-дбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч.ч.1,2 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.

Згідно із ст.263 Цивільного процесуального кодексу України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Верховний суд у постанові від 02 жовтня 2019 року у справі №522/16724/16 (провадження №61-28810св18) зробив наступний правовий висновок: «обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

Сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. В іншому випадку, за умови недоведеності тих чи інших обставин, суд вправі винести рішення у справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі.

За своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Отже, тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову за загальним правилом покладається на позивача, а доведення заперечень щодо позовних вимог покладається на відповідача».

Суд вважає, що позивачем не доведено належним чином обґрунтованість підстав позову, а саме, те, що 27.01.2021 року між позивачем та відповідачем ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №593128690 та позичальнику надано кредит у розмірі 7500,00 грн.

З урахуванням всіх обставин справи, враховуючи вимоги ст. 81 ЦПК України - кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, виходячи з принципу процесуального рівноправ`я сторін, та враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається,виходячи із принципів розумності та справедливості, оцінюючи належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, враховуючи, що позивачем не надано доказів відповідно до приписів статей 77-78 ЦПК України в обгрунтування заявлених позовних вимог , суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову у зв`язку з їх недоведеністю, а відтак у задоволенні позову слід відмовити.

Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення.

Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргу ментів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України , № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Щодо розподілу судових витрат

Частинами першою-другою статті 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Виходячи з встановлених вище обставин, суд не знаходить підстав для розподілу судових витрат, оскільки при відмові в задоволенні позовних вимог, відповідно до змісту вимог ст. 141 ЦПК України, судові витрати покладаються на позивача.

Відповідно до положень частин 4, 5 статті 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, суд підписує рішення без його проголошення; датою ухвалення рішення за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення.

Відповідно до постанови КЦС ВС від 30 вересня 2022 року за № 761/38266/14 якщо проголошення судового рішення не відбувається, то датою його ухвалення є дата складення повного судового рішення, навіть у випадку, якщо фактичне прийняття такого рішення відбулось у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата, яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явились всі учасники такої справи.

Відповідно до положень частин 4, 5 статті 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, суд підписує рішення без його проголошення; датою ухвалення рішення за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення. Судове засідання було призначено на 18.12.2025 року, дата складання повного судового рішення- 26.12.2025 року, а відтак датою ухвалення рішення за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення -26.12.2025 року.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 525, 526, 530, 610, 612, 623, 624, 628, 1049, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 13, 14, 82, 206,223, 259, 263-265, 268, 280-284, 352, 354 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

В задоволенні позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ» в особі представника Гедзь О.В. до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення .

Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники справи:

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ» (місце знаходження: 08205, м. Ірпінь, вул. Стельмаха Михайла, буд.9А, офіс 204, );

Відповідач - ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 ).

Дата складання повного тексту судового рішення 26.12.2025 року.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду К.К. Бенца