Справа № 740/6366/25
Провадження № 2/740/2882/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 грудня 2025 року м. Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі:

головуючого - судді Карпуся І.М.,

із секретарем судового засідання Кубрак Н.М.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Лосинівської селищної ради Ніжинського району Чернігівської області про визнання права власності на нерухоме майно,

встановив:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом, у якому просить визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після матері ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позов аргументовано тим, що житловий будинок АДРЕСА_1 мав статус колгоспного двору, головою якого була ОСОБА_3 . Станом на 15.04.1991 у будинку були зареєстровані та проживали: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 . Кожен з них був членом колгоспного двору і частка кожного члена колгоспного двору складала по 1/3.

ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Спадкоємцем першої черги після останньої був її син ОСОБА_4 , який фактично прийняв спадщину, оскільки на день смерті був прописаний та проживав разом з померлою.

Таким чином, ОСОБА_4 став власником 2/3 частин вищевказаного будинку.

ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Спадкоємцем за законом першої черги після його смерті була дружина - ОСОБА_2 , яка фактично прийняла спадщину, оскільки на день його смерті була прописана та проживала зі спадкодавцем.

Таким чином, ОСОБА_2 стала власником вищезазначеного житлового будинку в цілому.

ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивачка прийняла спадщину після померлої матері, звернувшись у встановлений законом шестимісячний строк до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини.

Проте, у зв`язку з належністю житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 до категорії «колгоспний двір», нотаріусом відмовлено позивачці у оформленні її спадкових прав на будинок після померлої матері.

Ухвалою судді 07.11.2025 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання по справі.

Учасники справи у підготовче судове засідання не з`явились.

Позивачка надіслала заяву про розгляд справи без її участі та підтримання позовних вимог.

Представник відповідача подав заяву про розгляд справи за їх відсутності та визнання позовних вимог.

У відповідності до ч. 3 ст. 211, ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Згідно ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Дослідивши матеріали справи та з`ясувавши фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду і вирішення спору по суті, суд встановив такі обставини та дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 мало статус колгоспного двору і станом на 15.04.1991 в будинку мешкали: ОСОБА_3 голова колгоспного двору, ОСОБА_4 - син, ОСОБА_2 невістка (а.с. 17).

З довідки КП «Ніжинське МБТІ» № 00979 від 07.07.2022 та довідки № 240 від 14.07.2022 «Наше БТІ» вбачається, що станом на 31.12.2012 житловий будинок АДРЕСА_1 в цілому зареєстрований за колгоспним двором, головою якого є ОСОБА_5 , згідно свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння, виданого 27.11.1989 виконавчим комітетом Ніжинської районної ради народних депутатів на підставі рішення № 79 від 24.03.1989 (а.с. 14-16).

Експертним висновком Українського бюро лінгвістичних експертиз за № 056/362-а/2 від 30.03.2023 підтверджується, що українські записи прізвища « ОСОБА_6 » та « ОСОБА_7 » у документах ОСОБА_1 та її родичів є ідентичними. Розбіжності виникли при його міжмовних перетвореннях (українсько-російському та російсько-українському).

Згідно ст. 120 ЦК УРСР колгоспний двір - це сімейно-трудове об`єднання осіб, які використовують майно двору для ведення підсобного господарства і для сімейних потреб. Майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності.

Відповідно до ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

Колгоспний двір був припинений 15.04.1991, коли відповідно до постанови Верховної Ради Української РСР № 885-ХІІ був введений в дію Закон України «Про власність».

Таким чином, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_2 мали рівне право на майно колгоспного двору, а значить, і на вказаний вище житловий будинок з господарськими спорудами, тобто по 1/3 частці кожен.

Позивачка ОСОБА_1 доводиться дочкою ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , що підтверджується копіями свідоцтв про народження та про укладення шлюбу ( а.с. 6-7).

ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 (а.с. 12).

Спадщину після померлої фактично прийняв її син ОСОБА_4 , який на день смерті проживав разом із спадкодавицею, а також протягом 6 місяців з дня її смерті за адресою АДРЕСА_1 (а.с. 18).

Згідно інформацій Другої чернігівської державної нотаріальної контори від 18.12.2025 та Державного нотаріального архіву Чернігівської області від 19.11.2025 спадкова справа до майна померлої ОСОБА_3 не заводилась.

ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 (а.с.10).

Згідно довідки Галицького старостинського округу Лосинівської селищної ради від 04.11.2024 № 8/275, ОСОБА_4 на день смерті був зареєстрований та проживав у АДРЕСА_1 . Разом з ним за вказаною адресою на день смерті та протягом 6 місяців після смерті була зареєстрована та проживала його дружина ОСОБА_2 (а.с.19).

Таким чином, ОСОБА_2 , як спадкоємиця першої черги за законом фактично прийняла спадщину після померлого чоловіка ОСОБА_4 .

Спадкова справа до майна ОСОБА_4 не заводилась, що вбачається з Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру № 83667130 від 18.12.2025.

Таким чином, ОСОБА_2 набула також право і на належні спадкодавцю 2/3 частки будинку АДРЕСА_1 , ставши фактично власником всього вказаного будинку.

ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 (а.с. 8).

Як вбачається з копії спадкової справи №18/2018, заведеної приватним нотаріусом Ніжинського районного нотаріального округу Дорошенко Н.В. до майна померлої ОСОБА_2 , спадщину після ОСОБА_2 за законом прийняла її дочка ОСОБА_8 . Інші спадкоємці ОСОБА_9 та ОСОБА_10 від спадщини відмовилися на користь ОСОБА_1 (а.с. 34-58).

Приватним нотаріусом Ніжинського районного нотаріального округу Чернігівської області Дорошенко Н.В. 23.09.2025 письмово відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої ОСОБА_2 на житловий будинок АДРЕСА_1 , у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа, який би підтверджував належність вказаного житлового будинку спадкодавцю (а.с. 20).

У роз`ясненнях, наданих у п. 23 Постанови Пленуму ВСУ № 7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування» визначено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження.

Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання.

Відповідно до ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 ЦК України).

Згідно із ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини ( ч.1 ст.1220, ч.1 ст.1270 ЦК України).

За змістом ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Відмова від прийняття спадщини є безумовною і беззастережною (ч. 1, 5 ст. 1273 ЦК України).

Статтею 41 Конституції України гарантовано право кожного володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Частиною першою статті 316 ЦК України поняття права власності визначено як право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. При цьому право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (ст. 328 ЦК України).

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно п. 4.15 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої Наказом МЮУ № 296/5 від 22.02.2012 видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів про належність цього майна.

Отже, у зв`язку з належністю спірного будинку до категорії «колгоспний двір», позивачка позбавлена можливості відновити свої права у позасудовому порядку шляхом звернення до нотаріуса, а тому її права підлягають судовому захисту шляхом визнання за нею права власності.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову та визнання за ОСОБА_1 права власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами АДРЕСА_1 в порядку спадкування після її померлої матері ОСОБА_2 .

Керуючись ст.ст. 15,16, 200, 263 - 265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_4 , право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_5 матері ОСОБА_2 .

На рішення може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.М. Карпусь