Справа № 183/9160/24
Провадження № 2/185/1549/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 грудня 2025 року м.Павлоград

Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Перекопського М.М.,

з участю секретаря судового засідання Добрелі Ю.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Луганської міської ради, третя особа: Перша Кременчуцька державна нотаріальна контора, про визнання права власності на квартиру в порядку спадкування,

встановив:

У вересні 2024 року позивач звернулась до суду з позовною заявою до Луганської міської ради, в якій просить визнати за нею в порядку спадкування за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 чоловіка ОСОБА_2 , право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1

Позов обґрунтовано тим, що позивач перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . За життя ОСОБА_2 у 2010 році склав заповіт на ім`я ОСОБА_1 , проте надати заповіт неможливо, у зв`язку з окупацією м.Луганськ. ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 помер у м.Кременчуці Полтавської області. Після смерті ОСОБА_2 , позивач звернулась до Першої Кременчуцької державної нотаріальної контори у строк, визначений законом, проте їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , у зв`язку з тим, що неможливо визначити коло спадкоємців після померлого, а також у зв`язку з тим, що нотаріусу невідомий зміст заповіту, що був залишений померлим.

Ухвалою суду провадження у справі відкрито та постановлено здійснювати її розгляд за правилами загального позовного провадження.

Сторони в судове засідання не з`явилась, про дату та час розгляду справи повідомлялись належним чином. Третя особа просила розглядати справу без її участі.

Від відповідача жодних заяв, клопотань чи відзиву не надходило, у зв`язку з чим суд, керуючись ст.280 ЦПК України, вважає за можливе здійснити заочний розгляд справи.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, повно та всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи по суті, суд прийшов наступних висновків.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Відповідно до копії свідоцтва про право власності на житло від 24 жовтня 2008 року, квартира АДРЕСА_2 , належить ОСОБА_2 .

01 липня 2024 року позивач звернулась до Першої Кременчуцької державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після померлого її чоловіка, ОСОБА_2 , тобто вчасно.

Постановою державного нотаріуса Сороколат І.М. першої Кременчуцької державної нотаріальної контори від 12 серпня 2024 року, відмовлено ОСОБА_1 у видачі на її ім`я свідоцтва про право на спадщину на квартиру АДРЕСА_2 ОСОБА_3 , після померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 , так як неможливо визначити коло спадкоємців після померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 , зареєстрованих та проживаючих разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а також невідомий зміст заповіту, який залишив ОСОБА_2 .

Відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) за №77504987 від 01.07.2024 року, у даному реєстрі міститься заповіт від імені ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який посвідчений Ковальовою Т.А., приватним нотаріусом Луганського міського нотаріального округу Луганської області, 10.09.2010 за № 2383.

Відповідно до Повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть від 01.07.2024 року №2 місце проживання померлого, ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_2 було в АДРЕСА_1 .

Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно з ч.2 ст.1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч. 3 ст. 46 цього Кодексу).

Відповідно до ст.1258 ЦК України встановлено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово, кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно з ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Виходячи зі змісту ст.392 ЦК України, право власності встановлюється в судовому порядку, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

У п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" зазначено, що за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Як зазначено в постанові про відмову у вчиненні нотаріальної дії, згідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України 22 грудня 2022 року №309 (із змінами відповідно до Наказу №180 від 03 липня 2024 року), м.Луганськ є окупованою територією, тому зробити офіційний запит щодо підтвердження місця реєстрації та зареєстрованих осіб разом з померлим не має можливості. Відповідно до цього ж переліку неможливо зробити запит щодо заповіту.

Згідно із п. 7 ст. 1-1 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована Російською Федерацією територія України (тимчасово окупована територія) - це частини території України, в межах яких збройні формування Російської Федерації та окупаційна адміністрація Російської Федерації встановили та здійснюють фактичний контроль або в межах яких збройні формування Російської Федерації встановили та здійснюють загальний контроль з метою встановлення окупаційної адміністрації Російської Федерації.

Адміністративна межа між тимчасово окупованою територією та іншою територією України визначається Кабінетом Міністрів України (абз. 1 ч. 2ст. 3 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України»).

Так, з 24 лютого 2022 року, тобто з початку повномасштабного вторгнення Російської Федерації в Україну на території Луганської області відбувалися активні бойові дії, а відповідно до переліку територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні) станом на 25.04.2022, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України №75 від 25 квітня 2022 року, з 25 квітня 2022 року Луганська міська територіальна громада визнана тимчасово окупованою територією.

Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов`язок доказування покладений на сторони. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За нормами ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявленою нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст.13 ЦПК України).

З матеріалів справи вбачається, що існує заповіт ОСОБА_2 , але не відомо на чию на користь.

Відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Позивачем не надано суду належних і допустимих доказів того, що на момент смерті ОСОБА_2 з ним ніхто не проживав.

Отже, існує ймовірність того, що з ОСОБА_2 на момент його смерті могла проживати особа, на користь якої ОСОБА_2 було складено заповіт або інший спадкоємець, які в силу приписів ч.3 ст. 1268 ЦК України є такими, що прийняли спадщину, оскільки відсутні відомості про відмову від неї від таких осіб.

За таких обставин, враховуючи те, що відповідно до ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (того, що позивач є єдиною спадкоємицею, відсутні спадкоємці, які фактично прийняли спадщину, відсутній заповіт) суд вважає за неохідне відмовити у задоволенні позову за недоведеністю.

На підставі ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. 89,133,141,258-265,273 ЦПК України, суд

ухвалив:

Відмовити у задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Луганської міської ради, третя особа: Перша Кременчуцька державна нотаріальна контора, про визнання права власності на квартиру в порядку спадкування.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_3 .

Відповідач: Луганська міська рада, , місцезнаходження: Луганська обл., місто Луганськ, вул.Коцюбинського, буд. 14.

Третя особа: Перша Кременчуцька державна нотаріальна контора, , місцезнаходження: Полтавська обл., м.Кременчук, вул.Перемоги, буд.9/1.

Суддя М. М. Перекопський