ПОСТАНОВА

Іменем України

24 грудня 2025 року м. Кропивницький

справа № 405/2752/25

провадження № 22-ц/4809/1774/25

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючий суддя - Дьомич Л. М. (суддя - доповідач),

судді Дуковський О.Л., Письменний О.А.,

за участю секретаря судового засідання Соловйової І.О.,

учасники справи:

позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс»;

відповідач ОСОБА_1 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» на рішення Подільського районного суду міста Кропивницького від 19 вересня 2025 року (суддя Волоткевич А.В.).

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» (далі ТОВ «ФК «Еліт Фінанс») звернулось до Подільського районного суду міста Кропивницького з позовом, відповідно до якого просить стягнути зі ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за кредитним договором у розмірі 99273,47 грн.

В обґрунтування вимог зазначає, що 07 грудня 2021 року між Акціонерним товариством «ОТП Банк» (далі - АТ «ОТП Банк», Банк) та ОСОБА_1 (Позичальник) укладено кредитний договір № (далі Кредитний договір), за умовами якого Банк надав Позичальнику кредит у сумі 52 218,00 грн на споживчі потреби з фіксованою ставкою 40% за користування кредитом.

Стверджує, що Банк належним чином виконав свій обов`язок щодо надання Позичальнику кредиту. Проте, Позичальник своїх зобов`язань за Кредитним договором належним чином не виконала, унаслідок чого станом на 21 червня 2024 року заборгованість за Кредитним договором складає 99 273,47 грн, з яких: 50 973,67 грн заборгованість по тілу кредиту; 48 299,80 грн заборгованість по відсотках.

Вказує, що 21 червня 2024 року між АТ «ОТП Банк» та ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» укладено договір факторингу № 21/06/24, на підставі якого позивач набув право вимоги до відповідачки за Кредитним договором.

Короткий зміст оскаржуваного рішення суду першої інстанції

Рішенням Подільського районного суду міста Кропивницького від 19 вересня 2025 року у задоволенні позову ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано суду належних доказів на підтвердження того, що відповідачка отримала кредитні кошти і в подальшому порушила обов`язок із їх повернення.

При цьому, судом критично оцінено надану позивачем виписку по рахунку, оскільки зі змісту вказаної виписки неможливо встановити перерахування кредитних коштів відповідачці в сумі 52 218,00 грн. Судом зауважено, що у вказаній виписці по рахунку відображено лише сплата відповідачкою заборгованості за тілом та відсоткам по кредиту в загальній сумі 9 557,78 грн.

На переконання суду першої інстанції, матеріали даної справи не містять первинних документів, оформлених відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», які підтверджують наявність заборгованості відповідачки за Кредитним договором.

З урахуванням того, що на підтвердження позовних вимог позивач не надав належних доказів, які підтверджують надання відповідачці кредитних коштів у розмірі, який був передбачений договором, а також наявність заборгованості за тілом кредиту та процентами, суд дійшов висновку про те, що позивач не довів наявність у відповідачки заборгованості у пред`явленому до стягнення розмірі.

Короткий зміст вимог і доводів апеляційної скарги

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції у даній справі, ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» оскаржило його в апеляційному порядку. Відповідно до поданої апеляційної скарги просить рішення Подільського районного суду міста Кропивницького від 19 вересня 2025 року у даній справі скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» задовольнити у повному обсязі. Вважає рішення суду першої інстанції незаконним та необґрунтованим.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що надані позивачем виписки по рахунку є доказами видачі кредиту та доказами наявності заборгованості відповідачки.

Вказує, що заборгованість відповідачки підтверджується у сукупності умовами Кредитного договору, виписками по рахунку та розрахунком заборгованості, який зроблено на підставі даних документів.

Наголошує, що незгода суду з наданим позивачем розрахунком не є підставою для відмови у задоволенні позову у повному обсязі.

Рух справи в суді апеляційної інстанції

Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 16 жовтня 2025 року відкрито апеляційне провадження у справі; встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу.

Відповідачка своїм процесуальним правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалась.

Згідно з ухвалою апеляційного суду від 17 жовтня 2025 року підготовчі дії у справі закінчено; справу за апеляційною скаргою призначено до розгляду у Кропивницькому апеляційному суді на 17 грудня 2025 року о 12 год. 30 хв.

У відповідності до вимог процесуального закону учасників справи повідомлено про дату, час та місце апеляційного розгляду справи (а.с. 60-65).

Згідно з п. 3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.

Оскільки поштовий конверт, яким на адресу ОСОБА_1 направлялась судова повістка, повернувся до суду з поштовою відміткою про невручення: «Адресат відсутній» (а.с. 65), апеляційний суд вважає відповідачку належним чином повідомленою про дату, час та місце апеляційного розгляду справи.

Представники сторін у судовому засіданні 17 грудня 2025 року участі не брали, що відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України, не перешкоджає розгляду справи.

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 14 липня 2021 року у справі № 496/1332/18 (провадження № 61-559св21) зазначив, що у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За правилами ч.ч. 4, 5 ст. 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Таким чином, з урахуванням того, що розгляд даної справи здійснюється судом за відсутності учасників справи у зв`язку з їх неявкою, датою ухвалення рішення є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, за наступного.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

30 листопада 2021 року з метою отримання кредиту ОСОБА_1 звернулась до АТ «ОТП Банк» із анкетою заявою на отримання кредиту (а.с. 10).

07 грудня 2021 року між Акціонерним товариством «ОТП Банк» (далі - АТ «ОТП Банк», Банк) та ОСОБА_1 (Позичальник) укладено кредитний договір № (далі Кредитний договір), за умовами п. 2.1. якого в порядку, передбаченому Кредитним договором та Правилами кредитування, Банк надає Позичальнику кредит, а Позичальник приймає кредит, зобов`язується належним чином використати та повернути Банку суму отриманого кредиту, а також сплатити відповідну плату за користування кредитом на рахунок погашення боргових зобов`язань, а також виконати всі інші зобов`язання як вони визначені Кредитним договором та привалами кредитування.

Сторони Кредитного договору також погодили, що Банк надає Позичальнику кредит у сумі 52218,00 грн на споживчі потреби з фіксованою ставкою 40% річних за користування кредитом на строк до 07 грудня 2025 року.

Графік платежів та розрахунок загальної вартості кредиту визначено у Додатку № 1 до Кредитного договору (а.с. 9).

Сторонами Кредитного договору також підписано паспорт споживчого кредиту та Додаток № 1 до паспорту споживчого кредиту (а.с. 7 8).

Позивач стверджує, що Банк свої зобов`язання за Кредитним догором виконав належним чином та у повному обсязі, надавши Позичальнику кредит у сумі 52218,00 грн. Однак, відповідачка належним чином не виконала свої договірні зобов`язання щодо повернення кредитних коштів та сплати процентів за користування кредитом, унаслідок чого станом на 21 червня 2024 року виникла заборгованість у сумі 99273,47 грн, з яких: 50973,67 грн - основний борг, 48299,80 грн проценти за користування кредитом.

На підтвердження таких своїх доводів позивачем надано до суду виписку по особовому рахунку Позичальника за період з 07 грудня 2021 року по 21 червня 2024 року та розрахунок суми заборгованості (а.с. 13-15).

21 червня 2024 року між АТ «ОТП Банк» та ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» укладено договір факторингу № 21/06/24, за умовами якого АТ «ОТП Банк» передало (відступило) ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» право вимоги відносно боржників АТ «ОТП Банк» (а.с. 16-21).

З витягу з реєстру боржників вбачається, що позивач набув право вимоги до відповідачки за Кредитним договором у загальній сумі 99273,47 грн, де 50973,67 грн тіло кредиту, 48299,80 грн проценти за користування кредитом (а.с. 22-23).

Мотиви ухваленого апеляційним судом рішення

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч. 1 ст. 367 ЦПК України).

Відповідно до положень ч. ч. 1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Загальними положеннями ЦПК України передбачено обов`язок суду під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються, перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки, оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів.

Оскаржуване рішення суду першої інстанції у даній справі зазначеним вимогам процесуального закону відповідає у повній мірі.

Верховний Суд в ході касаційного перегляду судових рішень неодноразово згадував про категорію стандарту доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 02 жовтня 2018 року у справі № 910/18036/17, від 23 жовтня 2019 року у справі № 917/1307/18, від 18 листопада 2019 року у справі № 902/761/18, від 04 грудня 2019 року у справі № 917/2101/17). Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц, від 03 серпня 2022 року у справі № 910/11027/18.

У контексті викладеного, колегія суддів звертає увагу також на те, що до предмета доказування належить сукупність юридичних фактів матеріально-правового характеру, з якими закон пов`язує виникнення, зміну й припинення правовідносин між сторонами та на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно із ч. 1, 5 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Таким чином, у процесуальному та матеріальному законодавстві передбачено обов`язок доказування, який слід розуміти як закріплену міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах. Цей склад фактів визначається нормою права, що регулює спірні правовідносини.

Відповідно, звертаючись із позовом на захист свого порушеного права в зобов`язальних правовідносинах, позивач повинен довести належними, допустимими та достовірними доказами підстави виникнення в боржника обов`язку та зміст цього обов`язку згідно з нормами права, що регулюють спірні правовідносини.

Належними доказами, які підтверджують наявність заборгованості за укладеним кредитним договором та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».

Згідно із зазначеною нормою закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.

Аналіз викладеного дає підстави для висновку, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором.

Такі висновки відповідають правовій позиції Верховного Суду, яка викладена, зокрема, у постанові від 25 травня 2021 року у справі №554/4300/16-ц (провадження №61-3689св21).

У постанові від 22 квітня 2024 року Верховний Суд зазначив, що у постановах Верховного Суду від 16 вересня 2020 року у справі № 200/5647/18 (провадження № 61-9618св19), від 28 жовтня 2020 року у справі № 760/7792/14-ц (провадження № 61-16754св19), від 17 грудня 2020 року у справі № 278/2177/15-ц (провадження № 61-22158св19) вказано, що доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положенням Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Разом із тим відповідно до п. 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Аналогічна за змістом норма закріплена у п. 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75. Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що виписки за картковими рахунками (за кредитним договором) можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду касаційної інстанції та не має підстав для відступу від них.

Разом з тим, у справі, що переглядається, позивачем на підтвердження доводів позовної заяви надано банківську виписку по особовому рахунку Позичальника за період з 07 грудня 2021 року по 21 червня 2024 року та розрахунок заборгованості за Кредитним договором, оцінюючі які апеляційний суд виходить із наступного.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України)

За вимогами ч.ч. 1- 3 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів; жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності; суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Як зазначив Верховний Суд у постанові від 16 вересня 2020 року у справі № 200/5647/18, виписка з особового рахунку може бути належним доказом заборгованості відповідача за кредитом, яка повинна досліджуватися судами у сукупності з іншими доказами.

Основні вимоги щодо організації бухгалтерського обліку в банках України визначені у Положенні про організацію бухгалтерського обліку в банках України (далі Положення), затвердженому постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75 (зі змінами), за яким бухгалтерський облік в банках - процес виявлення, вимірювання, реєстрації, накопичення, узагальнення, зберігання та передавання інформації про операції банку зовнішнім та внутрішнім користувачам для прийняття рішень; клієнтські рахунки - рахунки, за якими обліковуються кошти, розпорядником яких є клієнти банку. До клієнтських рахунків належать кореспондентські, поточні, вкладні (депозитні) рахунки, рахунки умовного зберігання (ескроу), розрахункові рахунки; операція банку - дія або подія, внаслідок якої відбуваються зміни у фінансовому стані банку та яка відображається за балансовими або позабалансовими рахунками банку; первинний документ - документ, який містить відомості про операцію.

Операції, які здійснює банк, мають бути належним чином задокументовані. Підставою для бухгалтерського обліку операцій банку є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні документи, складені в електронній формі, застосовуються в бухгалтерському обліку за умов дотримання вимог законодавства України про електронні документи та електронний документообіг. Касовими документами оформляються операції з готівкою. Касові документи оформляються відповідно до вимог, визначених нормативно-правовими актами Національного банку України щодо організації касової роботи в банках України. Відображення в обліку операцій банку і його клієнтів за безготівковими розрахунками здійснюється на підставі платіжних інструкцій, наданих/складених відповідно до нормативно-правових актів Національного банку України з питань безготівкових розрахунків та виконання міжбанківських платіжних операцій в Україні в національній валюті (п.п. 41-46 Положення).

Відповідно до п.п. 51-52 Положення первинні документи в паперовій/електронній формі повинні мати такі обов`язкові реквізити: 1) назву документа (форми); 2) дату складання; 3) найменування клієнта/банку, прізвище, власне ім`я та по батькові (за наявності) фізичної особи, який/яка склав/склала документ/від імені якого/якої складений документ; 4) зміст та обсяг операції (підстави для її здійснення) та одиницю її виміру; 5) посади осіб, відповідальних за здійснення операції та правильність її оформлення; 6) особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні операції. Залежно від характеру операції та технології оброблення облікової інформації до первинних документів можуть уключатися додаткові реквізити (печатка, номер документа, підстава для здійснення операції). Банк має право самостійно визначати інші додаткові реквізити первинних документів у паперовій/електронній формі. Первинні документи, які не містять обов`язкових реквізитів, є недійсними і не можуть бути підставою для бухгалтерського обліку.

Дослідивши надану позивачем на підтвердження доводів позову банківську виписку, апеляційний суд дійшов висновку, що вона не відповідає наведеним вище вимогам, які ставляться до первинної документації у банках України, оскільки не відображає повної та точної інформації про рух коштів на рахунку відповідачки.

Так, у наданій банківській виписці взагалі відсутня інформація про перерахування на рахунок Позичальника суми кредиту у погодженому у Кредитному договорі розмірі, що свідчить про відсутність доказу належного виконання Банком взятого на себе зобов`язання.

Крім того, банківська виписка не відображає касової операції, здійсненої відповідачкою у день укладення Кредитного договору з внесення готівки у касу Банку у сумі 3040,00 грн, яка підтверджується наявною у справі копією квитанції від 07 грудня 2021 року № 10452525 (а.с. 11 зв. бік).

Зазначений платіж також не врахований позивачем у розрахунку заборгованості.

Поряд з цим, доказів існування між Банком та відповідачкою інших зобов`язань, аніж ті, що визначені Кредитним договором, матеріали справи не містять.

За викладеного, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції надав належну оцінку наявним у справі письмовим доказам, зокрема, банківській виписці по особовому рахунку Позичальника, та дійшов обґрунтованого висновку, що їх не можна вважати належними доказами існування у відповідачки заборгованості за Кредитним договором, а також її розміру.

Апеляційним судом взято до уваги, що сплата відповідачкою коштів у рахунок погашення заборгованості за Кредитним договором, що відображено у виписці, вказує на наявність відповідних зобов`язань Позичальника на момент оплати, проте, враховуючи встановлену судом неповноту відображення інформації, не може свідчити ні про наявність боргу, ні про його розмір на момент звернення позивача до суду з позовом у даній справі.

За викладеного, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Викладені в апеляційній скарзі доводи не спростовують відповідних обґрунтованих та правомірних висновків місцевого суду.

Оскільки наявності визначених ЦПК України підстав для зміни чи скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції апеляційним судом не встановлено, у задоволенні апеляційної скарги належить відмовити.

Загальний висновок суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Кропивницький апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» залишити без задоволення, а рішення Подільського районного суду міста Кропивницького від 19 вересня 2025 року, - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Л. М. Дьомич

Судді О. Л. Дуковський

О. А. Письменний