Справа № 604/1416/25
Провадження № 2-н/604/53/25
У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 грудня 2025 року сел. Підволочиськ

Суддя Підволочиського районного суду Тернопільської області Сіянко В.М., розглянувши матеріали справи за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за споживання природного газу з ОСОБА_1 , -

у с т а н о в и в :

До Підволочиського районного суду Тернопільської області надійшла заява ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за споживання природного газу за період з 01.12.2022 по 31.10.2025 з ОСОБА_1 .

Дослідивши заяву про видачу судового наказу та додані до неї копії документів на підтвердження обставин, якими заявник обґрунтовує свої вимоги, приходжу до висновку про наявність передбачених законом підстав для відмови у видачі судового наказу, виходячи з наступного.

Згідно положень п. 1 ч. 2, ч. 3 ст. 19 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, зокрема, у порядку наказного провадження. Наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості (п. 3 ч. 1ст. 161 ЦПК України).

Відповідно до п. 1 ч. 1ст. 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заява подана з порушеннями вимог ст. 163 цього Кодексу.

За змістом пунктів 4, 5 ч. 2 ст. 163 ЦПК України у заяві про видачу судового наказу повинно бути зазначено: вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються; перелік доказів, якими заявник обґрунтовує вказані обставини.

До заяви про видачу судового наказу додаються: копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній формі), за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості; інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги (пункти 3, 4 ч. 3ст. 163 ЦПК України).

Відповідно до роз`яснень п. 13 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 грудня 2011 року N 14 "Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження" у разі заявлення вимоги про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні послуги, судовий наказ може бути видано за наявності відповідних договорів про надання таких послуг, інших письмових доказів, що підтверджують фактичне надання та отримання таких послуг. Крім того, заявник має обґрунтувати свої вимоги та додати документи, що вказують на правильність і безспірність розрахунків, а також застосування тарифів на відповідні послуги.

Отже, правила п. 3 ч. 3 ст. 163 ЦПК України щодо обов`язкового додавання копії договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, виходячи зі змісту заявлених відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 161 ЦПК України грошових вимог, спрямовані на забезпечення безспірного характеру наказного провадження, а тому захист права у наказному провадженні може мати місце за наявності безспірної вимоги стягувача, що підтверджується належно оформленими письмовими документами.

В обґрунтування заявлених вимог представник ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» посилається на: 1) постанову Національної комісії, що здійснює регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП) N 2500 від 30 вересня 2015 року «Про затвердження типового договору постачання природного газу побутовим споживачам», згідно якої договір між постачальником природного газу та споживачем є публічним договором приєднання відповідно до ст. ст. 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України; 2) Правила постачання природного газу, затверджені постановою НКРЕКП N 2496 від 30 вересня 2015 року, відповідно до яких акцептуванням публічного договору постачання природного газу побутовим споживачам є повернення споживачем постачальнику підписаної заяви-приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам, сплата/часткова сплата споживачем вартості спожитого природного газу, та (або) факт фактичного споживання природного газу; 3) розрахунок по особовому рахунку НОМЕР_1 боржника.

Разом з тим, примірника підписаної боржником заяви-приєднання, яка б свідчила про приєднання боржника до умов договору постачання природного газу споживачам, заявником суду надано не було.

Стягувачем не надано письмових доказів, що підтверджують фактичне надання та отримання послуг з газопостачання, саме ОСОБА_1 , а також доказів щодо підписаного, укладеного договору між сторонами, в тому числі доказів щодо підписання заяви-приєднання саме ОСОБА_1 , та/або сплати ним рахунку за надану послугу.

Крім того, відповідно до п. 23 Розділу III Правил постачальник має право безперешкодного доступу до лічильників газу, встановлених у побутового споживача, для перевірки показань фактично використаних побутовим споживачем обсягів природного газу; проводити разом із побутовим споживачем звіряння фактично використаних обсягів природного газу з підписанням відповідного акта.

Разом з тим, жодних доказів на підтвердження встановлених постачальником обсягів використаного споживачем природного газу представником заявника до заяви про видачу судового наказу додано не було.

Також враховується, що відповідно до п. 21 Розділу III Правил побутовий споживач має право на отримання інформації про наявні способи досудового вирішення спорів з постачальником, дані про фактичні нарахування (обсяг та вартість) за послуги з газопостачання та іншу інформацію відповідно до договору постачання природного газу.

Разом з тим, всупереч зазначеним вище приписам, представником заявника не було додано до заяви про видачу судового наказу письмових доказів направлення споживачу ОСОБА_1 , письмової вимоги про сплату заборгованості за спожитий газ, доказів отримання ним вказаної вимоги або причини не вручення її останньому.

Поряд з цим в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що боржник є власником нерухомого майна по АДРЕСА_1 .

Відповідно до вимог п.5 ч.2 ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги (п. 6 ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги»).

За встановлених обставин в їх сукупності, з урахуванням не надання заявником доказів укладення із боржником ОСОБА_1 письмового договору, за яким до нього пред`явлено вимогу про стягнення заборгованості за спожитий природний газ, в тому числі, і в порядку, передбаченому ч. 1 ст. 634 ЦК України, шляхом приєднання боржника до запропонованих постачальником умов, а також інших письмових доказів, що вказують на правильність та безспірність наданого заявником розрахунку заборгованості, приходжу до висновку про відмову у видачі судового наказу з підстави, передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 165 ЦПК України.

Окрема увага заявника звертається на те, що у випадку відсутності письмового договору, за яким пред`явлено вимогу про стягнення грошової заборгованості, судовий наказ не може бути видано, а вимога про стягнення заборгованості в такому випадку може бути пред`явлена в порядку позовного провадження.

Керуючись ст.ст. 163, 165 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Відмовити у видачі судового наказу за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за споживання природного газу з ОСОБА_1 .

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення до Тернопільського апеляційного суду безпосередньо або через Підволочиський районний суд Тернопільської області.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.М. Сіянко