Справа № 162/1276/25
Провадження № 2-о/162/39/2025
ЛЮБЕШІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 грудня 2025 року селище Любешів

Суддя Любешівського районного суду Волинської області Глинянчук В.Д., розглянувши заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа - Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області, про встановлення фактів, що мають юридичне значення,

встановив:

ОСОБА_1 просить встановити факт, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживала у будинку АДРЕСА_1 та мала першу групу інвалідності згідно з довідкою МСЕК серії 12 ААБ, та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , є одна і та ж особа та є дружиною заявника.

Заяву умотивовано тим, що ОСОБА_1 03 червня 1973 року уклав шлюб із ОСОБА_3 , 1951 року народження. Після реєстрації шлюбу дружині було присвоєно прізвище « ОСОБА_3 ». Дружина померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . У свідоцтві про одруження серії НОМЕР_1 та у свідоцтві про смерть серії НОМЕР_2 прізвище дружини зазначено як « ОСОБА_3 ». При цьому перше свідоцтво про смерть було видано на прізвище « ОСОБА_3 », а 27 січня 2023 року були внесені зміни у свідоцтво про смерть та вказано прізвище померлої « ОСОБА_3 ». У пенсійному посвідченні, у довідці МСЕК прізвище дружини значиться як « ОСОБА_3 ». Заявник є пенсіонером і хоче перейти на пенсію по втраті годувальника. Головне управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області рішенням від 15 грудня 2025 року відмовило заявнику через розбіжність в документах прізвища годувальниці ОСОБА_2 . У зв`язку з наведеним ОСОБА_1 змушений звернутися до суду.

Вивчивши заяву ОСОБА_1 , додані матеріали, проаналізувавши законодавство, доходжу висновку про необхідність відмови у відкритті провадження у справі.

Відповідно до частини першої статті 293 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК) окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно із статтею 315 ЦПК суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Справи про встановлення факту належності особі паспорта, військового квитка, квитка про членство в об`єднанні громадян, а також свідоцтв, що їх видають органи державної реєстрації актів цивільного стану, судовому розгляду в окремому провадженні не підлягають. Суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

Відповідно до статті 318 ЦПК у заяві про встановлення юридичного факту повинно бути зазначено: 1) який факт заявник просить встановити та з якою метою; 2) причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; 3) докази, що підтверджують факт. До заяви додаються докази, що підтверджують викладені в заяві обставини, і довідка про неможливість відновлення втрачених документів.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 186 ЦПК суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Таким чином, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення; встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах; заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо); чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

При вирішенні питання про прийняття заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, суддя, окрім перевірки відповідності поданої заяви вимогам закону щодо форми та змісту, зобов`язаний з`ясувати питання про підсудність та юрисдикційність. Оскільки чинним законодавством передбачено позасудове встановлення певних фактів, що мають юридичне значення, то суддя, приймаючи заяву, повинен перевірити, чи може взагалі ця заява розглядатися в судовому порядку і чи не віднесено її розгляд до повноважень іншого органу.

Необхідно звернути увагу, що цивільним процесуальним законодавством не передбачено порядку встановлення фактів належності правовстановлюючих документів померлим особам, перебування їх у шлюбі, «що вони є одними і тими ж особами» тощо.

Із змісту заяви ОСОБА_1 слідує, що він звертавсь в органи Пенсійного фонду України з приводу призначення пенсії у зв`язку із втратою годувальника та отримав відмову.

Питання пенсійного забезпечення в Україні врегульовано Законом України «Про пенсійне забезпечення», Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Органи Пенсійного фонду України відповідно до цих законів є спеціальними суб`єктами владних повноважень з приводу призначення пенсій.

Таким чином, якщо заявник не згідний з діями чи бездіяльністю відповідних суб`єктів владних повноважень, відповідно до статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України він має право звернутися до суду у порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до статті 7 Закону України «Про судовий збір» у зв`язку із відмовою у відкритті провадження у справі сплачений ОСОБА_1 при поданні заяви судовий збір необхідно повернути.

Враховуючи наведене, керуючись статтями 186, 293, 315, 318 ЦПК,

постановив:

Відмовити у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа - Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області, про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Повернути ОСОБА_1 судовий збір у сумі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що якщо заявник не згідний з діями чи бездіяльністю відповідних суб`єктів владних повноважень з приводу відмови йому у призначенні пенсії по втраті годувальника, він має право звернутися до належного суду у порядку адміністративного судочинства.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Волинського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя Любешівського районного суду

Волинської області В.Д. Глинянчук