Справа № 591/3531/25
Провадження № 2/591/739/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 грудня 2025 року

Зарічний районний суд м. Суми у складі:

головуючого судді Ніколаєнко О.О.,

за участю секретаря судового засідання Полякової А.О.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Зякуна С.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Суми цивільну справу №591/3531/25 за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Сумиобленерго» про відшкодування матеріальної шкоди та додаткових витрат завданих злочином

встановив:

У квітні 2025 року позивач звернувся до суду з позовом , мотивуючи вимоги тим, що 13.10.1999 року він, будучи малолітнім, з вини відповідача одержав електротравму, внаслідок чого став інвалідом. На даний час він є інвалідом третьої групи безстроково, потребує постійної реабілітації, догляду та побутової допомоги. У періоді з 01.01.2022 по 31.12.2022 він поніс додаткові витрати на звичайний догляд на загальну суму 39300 грн., з урахуванням вини батьків, розмір шкоди складає 70% від цієї суми 27510 грн., а також витрати на побутову допомогу на суму 19650 грн, з урахуванням вини батьків розмір шкоди складає 13755 грн. (19650*70%) . Вказує, що після досягнення повноліття він має право на відшкодування шкоди пов`язаної з втратою працездатності. На даний час він отримав вищу освіту та має кваліфікацію спеціаліста та фахом вчитель біології та розпочав свою трудову діяльність. Однак він не може знайти роботи за фахом, що пов`язано з отриманим каліцтвом. З початку трудової діяльності він має право вимагати збільшення розміру відшкодування шкоди, пов`язаної із зменшенням професійної працездатності внаслідок каліцтва, виходячи з розміру заробітної плати працівників його кваліфікації, але не нижче ніж встановлений законом розмір мінімальної заробітної плати. З урахуванням середньомісячної заробітної плати працівника освіти, ступеня втрати працездатності (55%), з урахуванням вини батьків (30%), розмір шкоди у вигляді втраченого заробітку складає 96317,60 грн. Посилаючись на викладене, просить стягнути з відповідача на його користь 96317,69 грн. в рахунок відшкодування втраченого заробітку та додаткових витрат, в зв`язку з заподіянням шкоди здоров`ю, за період з 01.01.2022 по 31.12.2022 , а також понесені ним витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10000 грн.

Ухвалою суду від 25.04.2025 відкрито спрощене позовне провадження по справі, призначено судове засідання.

У відзиві на позовну заяву відповідач проти позову заперечував. Зазначив, що встановлення позивачу ІІІ групи інвалідності передбачає наявність у нього 1 ступеня обмеження до самообслуговування, цей ступінь не визначає надання особі сторонньої побутової допомоги, а передбачає здатність до самообслуговування з використанням допоміжних засобів. Комісійна судово медична експертиза, якою визначено потребу позивача у постійній побутовій допомозі, була проведена у період, коли позивачу було встановлено ІІ групу інвалідності. Жодних висновків судово медичної експертизи про потребу позивача у постійному сторонньому догляді після встановлення ІІ групи інвалідності (вересень 2024 року) не надано.

Щодо вимог про відшкодування шкоди, пов`язаної зі зменшенням професійної працездатності позивача, вказував, що додані позивачем докази середньої заробітної плати за видом економічної діяльності «Освіта» не є належними: вони містять статистичні показники по Україні, а не по Сумській області, не враховують території, які окуповані та на яких ведуться (велися) бойові дії, статистичні показники усереднені за квартал. Позивачем для проведення розрахунку застосований не розмір заробітної плати працівників його кваліфікації, а узагальнений розмір середньої заробітної плати за 2022 рік по Україні всіх кваліфікацій педагогічних працівників. Просить відмовити у задоволенні позову.

У відповіді на відзив представник позивача зазначила, що наведені відповідачем заперечення стосовно зміни групи інвалідності та потреби у зв`язку з цим у сторонньому догляді, а також заперечення стосовно розміру середньої заробітної плати, з якої має розраховуватися втрачений заробіток, були предметом дослідження під час розгляду попередніх судових справ у цих же правовідносинах. Розпочавши трудову діяльність, позивач набув право на збільшення розміру відшкодування шкоди, пов`язаної зі зменшенням його професійної працездатності.

У запереченнях на відповідь на відзив представник відповідача заперечував проти позову з тих же підстав, які зазначені у відзиві.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала із підстав, зазначених у поданих заявах по суті справи.

У судовому засіданні представник відповідача заперечував проти позову з підстав, вказаних у заявах по суті.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд дійшов таких висновків.

Питання відшкодування позивачу матеріальної шкоди, завданої каліцтвом, а також додаткових витрат і моральної шкоди неодноразово були предметом судового розгляду. При цьому, судовими рішеннями місцевого суду та суду апеляційної інстанції, які набрали законної сили у цивільних справах № 2-10/05, № 2-4/2012, № 2-1133/12, № 591/4121/15-ц, № 591/4854/16, № 591/4920/17, № 591/6741/18, № 591/1252/21, 591/3500/22 були встановлені наступні обставини, які у розумінні ч. 4 ст. 82 ЦПК України не доказуються у даній справі.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Миколаївка Сумського району ОСОБА_2 , будучи малолітнім, отримав електротравми, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, внаслідок яких втратив праву руку на рівні третини передпліччя, а ліва рука частково втратила рухливість.

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 16.09.2002 року, зміненим ухвалою апеляційного суду Сумської області від 26.12.2002 року, ступінь вини ПАТ «Сумиобленерго» у заподіянні шкоди ОСОБА_2 визначено у розмірі 70% від загального розміру шкоди, а його батьків - в розмірі 30%.

За висновком комісійної судово-медичної експертизи Сумського обласного бюро СМЕ від 29.08.2005 року № 79 виявлені у ОСОБА_2 захворювання перебувають у причинному зв`язку з отриманими ним травмами (ураження електричним током високої напруги), що мали місце ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Миколаївка Сумського району.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 досяг повноліття, після чого Сумська обласна МСЕК встановила йому другу групу інвалідності з дитинства.

Відповідно до висновку комісійної судово-медичної експертизи Сумського обласного бюро СМЕ від 21.06.2011 року № 66 ОСОБА_2 після отриманої в 1999 році електротравми потребує постійної реабілітації. Реабілітаційний період триває безстроково. Потребує амбулаторного лікування у ортопеда по місцю проживання, стаціонарного лікування в ортопедичному відділенні один раз на рік та санаторно-курортного лікування один раз на три роки. З 2006 року до часу проведення експертизи та в подальшому за наслідками електротравми потребує постійної побутової допомоги. Спеціальному медичному догляду не підлягає.

В мотивувальній частині вказаного висновку протоколу від 20.07.2011 року №139159 лікарсько-консультативної «Сумська міська клінічна лікарня № 4» вказано про те, що потерпілий ОСОБА_2 за станом здоров`я потребує постійної сторонньої допомоги.

Із довідки МСЕК серії 10ААВ № 922849 від 29.09.2014 року вбачається, що за результатами повторного огляду ОСОБА_2 встановлено третю групу дитинства безтерміново. Йому протипоказана робота з навантаженням на праву руку, рекомендоване лікування у ортопеда, невролога та санаторно-курортне лікування.

Індивідуальною програмою реабілітації інваліда № 914 від 29.09.2014 року позивачу встановлено першу ступінь обмеження до самообслуговування та до трудової діяльності, а також визначено ряд реабілітаційних заходів, які підлягають виконанню. Востаннє було проведено корекцію індивідуальної програми та контроль 22.12.2024 (а.с. 16).

29.06.2013 року ОСОБА_2 отримав базову вищу освіту за напрямом підготовки «Біологія» та здобув кваліфікацію бакалавра, вчителя біології. На даний час не працює.

Висновком комісійної судово-медичної експертизи № 89 від 20.05.2016 року встановлено, що втрата як професійної, так і загальної працездатності у ОСОБА_2 становить 55 %.

Відповідно до відповіді з Державного реєстру платників податків позивач у 2022 році працював та отримував заробітну плату у ТОВ «Екніс-Інжиніринг» у розмірі 15 000 грн. (квітень червень 2022 року), 15250 грн. у липні 2022 року, 7293,48 грн. у серпні 2022 року. Задекларував як фізична особа платник єдиного податку у 2022 році дохід в сумі 127 305,11 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 1195 ЦК України у разі каліцтва або іншого ушкодження здоров`я фізичної особи, яка в момент завдання шкоди не працювала, розмір відшкодування визначається, виходячи з розміру мінімальної заробітної плати.

У відповідності до Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» № 6 від 27.03.1992 року з відповідними змінами та доповненнями, витрати не можуть бути меншими ніж 1/2 частина мінімальної заробітної плати - на звичайний догляд; 1/4 частини мінімальної заробітної плати - на побутову допомогу (прибирання кімнати, прання білизни тощо).

Законом України «Про Державний бюджет на 2022 рік» встановлений розмір мінімальної заробітної плати з 01 січня 2021 року - 6500 грн., з 01 жовтня 2022 року - 6700 грн.

Виходячи з викладеного, додаткові витрати з 01 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року становлять:

- на звичайний догляд в розмірі 1/2 частини мінімальної заробітної плати щомісяця 6500 грн х 9 місяців : 2 + 6700 грн. х 3 місяці : 2 = 39300 грн., з вирахуванням вини батьків розмір шкоди складає 27510 грн. (39300 грн. - 30%);

- на побутову допомогу в розмірі 1/4 частини мінімальної заробітної плати щомісяця 6500 грн. х 9 місяців : 4 + 6700 грн. х 3 місяці : 4 = 19650 грн., з вирахування вини батьків розмір шкоди складає 13755 грн. (19650 грн. - 30%).

Загальна сума додаткових витрат, які підлягають відшкодуванню позивачу, складають 41265 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 1195 ЦК України у разі каліцтва або іншого ушкодження здоров`я фізичної особи, яка в момент завдання шкоди не працювала, розмір відшкодування визначається виходячи з розміру мінімальної заробітної плати.

Відповідно до ч. 3 ст. 1199 ЦК України після початку трудової діяльності відповідно до одержаної кваліфікації потерпілий має право вимагати збільшення розміру відшкодування шкоди, пов`язаної із зменшенням його професійної працездатності внаслідок каліцтва або іншого ушкодження здоров`я, виходячи з розміру заробітної плати працівників його кваліфікації, але не нижче встановленого законом розміру мінімальної заробітної плати.

З викладених норм права вбачається, що якщо особа, яка не працювала та отримала каліцтво, в подальшому отримує освіту, здобуває відповідну кваліфікацію та починає трудову діяльність, вона відповідно отримує професійну працездатність.

Працездатність - це здатність людини до активної діяльності, що характеризується можливістю виконання роботи і функціональним станом організму в процесі роботи.

Професійна працездатність - рід трудової діяльності людини, яка володіє комплексом спеціальних знань, практичних навичок, одержаних шляхом спеціальної освіти, навчання чи досвіду, які дають можливість здійснювати роботу в певній сфері виробництва.

Отримавши професію, ОСОБА_2 отримав і можливість виконувати роботу відповідно до здобутої кваліфікації, а відтак і можливість отримувати за цю кваліфіковану роботу більший заробіток і саме ця можливість для осіб, які отримали каліцтво, у розумінні ч. 3 ст. 1199 ЦК України, є додатковою гарантією соціального захисту потерпілої особи.

Свою трудову діяльність за здобутою кваліфікацією ОСОБА_2 розпочав 24.06.2014 року на посаді вихователя і факт його звільнення з цієї посади, тобто переривання безпосередньої трудової діяльності, не впливає на право вимоги на збільшення розміру відшкодування, як і не позбавляє такого права.

Таким чином, ОСОБА_2 , розпочавши трудову діяльність відповідно до одержаної кваліфікації, набув право на збільшення розміру відшкодування шкоди, пов`язаної із зменшенням його професійної працездатності внаслідок каліцтва, виходячи з розміру заробітної плати працівників його кваліфікації.

Згідно статистичної інформації Головного управління статистики у Сумській області від 26.05.2023, 31.01.2025 вбачається, що середня заробітна плата штатних працівників Сумської області за видом економічної діяльності «Освіта» у січні 2022 року становила 10 350 грн.у зв`язку з запровадженим воєнним станом суб`єкти подання звітності мають право не подавати статистичну та фінансову звітність. У зв`язку з цим формування статистичних показників щодо середньої заробітної плати, починаючи з даних за лютий 2022 року здійснюватись не може. Середньомісячна заробітна плата штатних працівників за видом економічної діяльності «Освіта» в Україні (без урахування тимчасово окупованих територій та частини територій, на яких ведуться бойові дії) у 2022 році становила 11431 грн. за 1 квартал 2022 року, 11907 грн. за 2 квартал 2022 року, 11258 грн. за 3 квартал 2022 року, 13429 грн. за 4 квартал 2022 року (а.с. 18-20).

Отже, враховуючи середню заробітну плату штатних працівників освіти по Україні у 2022 році, процент втрати професійної працездатності (55%), ступінь вини відповідача (70%) загальний розмір шкоди пов`язаної із зменшенням професійної працездатності внаслідок каліцтва з 01 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року складає 55052,69 грн. ((10350 грн. + 11431грн. ? 2 + 11907 грн.? 3 + 11258грн. ? 3 + 13429грн. ? 3)*0,55*0,7)

Загальний розмір відшкодування втраченого заробітку та додаткових витрат, в зв`язку з заподіянням шкоди здоров`ю, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача становить 96 317,36 грн., які слід стягнути з відповідача.

Суд відхиляє доводи відповідача стосовно відсутності потреби позивача у постійній побутовій допомозі після зміни встановленої позивачу групи інвалідності. Висновком комісійної судово-медичної експертизи Сумського обласного бюро СМЕ від 21.06.2011 року № 66 встановлено таку потребу позивача. Жодних доказів на спростування цього висновку відповідачем не надано.

Не заслуговують на увагу також доводи відповідача про те, що при визначенні розміру шкоди, завданої позивачу підлягає врахуванню розмір заробітної плати працівників відповідної кваліфікації з урахуванням кваліфікаційних категорій та педагогічні і наукові звання працівників від яких залежить тарифний розряд та тарифний коефіцієнт, а не розмір середньої заробітної плати певного виду економічної діяльності, оскільки положеннями ч.3ст. 1199 ЦК України визначено право потерпілого на відшкодування шкоди, пов`язаної із зменшенням професійної працездатності внаслідок каліцтва або іншого ушкодження здоров`я, відповідно доотриманоїним кваліфікації, а не відповідно до займаної посади чи професії.

Також суд вважає необгрунтованими доводи відповідача стосовно неналежності наданої позивачем статистичної інформації про розмір середньої заробітної плати. Як зазначено в довідці управління статистики Сумської області, з лютого 2022 року формування статистичних показників здійснюватись не може. Разом з тим, управління статистики надало інформацію про розмір середньомісячної заробітної плати штатних працівників за видом економічної діяльності "Освіта" по Україні. Відповідачем на спростування цих показників не надано доказів, не надано контррозрахунку, який би був підтверджений доказами, про розмір заробітної плати за отриманою позивачем кваліфікацією виходячи із статистичних показників по Сумській області. За таких обставин, суд вважає необхідним при визначенні розміру середньої заробітної плати, яка застосовується у спірних правовідносинах, керуватися статистичними показниками, які надані позивачем.

Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, у зв`язку з задоволенням позову, оскільки позивач був звільнений від сплати судового збору, з відповідача на користь держави підлягає стягненню 1211,20 грн. судового збору.

Позивачем заявлено клопотання про відшкодування йому витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000 грн.

Статтею 137 ЦПК України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Понесені позивачем витрати на професійну правничу допомогу підтверджуються копією договору, за якими адвокат Сукач О.С. зобов`язується надати позивачу консультаційні та юридичні послуги щодо захисту інтересів останнього у Зарічному районному суді у даній справі. Договором визначено фіксований гонорар - 10 000 грн. та оплату договору готівковим розрахунком при підписанні договору. Також понесені витрати підтверджуються квитанцією, розрахунком сум витрат на професійну правничу допомогу (а.с. 83-86).

Відповідачем заявлено клопотання про зменшення витрат з під став їх неспівмірності.

Враховуючи складність справи та виконаної адвокатом роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій розумності розміру адвокатських витрат, виходячи з конкретних обставин справи, часу участі адвоката в судових засіданнях, а також з урахуванням поданого представником відповідача заперечень щодо розміру заявлених до стягнення витрат на правничу допомогу та його доводів щодо їх не співмірності, суд приходить до висновку про необхідність зменшити їх розмір та стягнути з відповідача на користь позивача 8000 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 8276-81, 137, 141, 247, 263-265 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_2 задловольнити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Сумиобленерго» ( м. Суми вул. І.Сірка, буд.№7 ) на користь ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) 96 317,36 грн. в рахунок відшкодування втраченого заробітку та додаткових витрат за період з 01.01.2022 по 31.12.2022 у зв`язку з заподіянням шкоди здоров`ю, а також 8 000 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Сумиобленерго» ( м. Суми вул. І.Сірка, буд.№7 ) на користь держави 1211,20 грн. судового збору.

Рішення суду може бути оскаржено до Сумського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст судового рішення виготовлено 29 грудня 2025 року.

Суддя О.О. Ніколаєнко