Справа № 212/4769/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 грудня 2025 року місто Кривий Ріг

Покровський районний суд міста Кривого Рогу у складі головуючого судді Пустовіт О.Г., при секретарі судового засідання Мєхтієвій А.Е., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами, -

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача звернувся до суду із позовом до відповідача про стягнення суми боргу за кредитним договором, посилаючись на те, що 20 квітня 2023 року між ТОВ «Маніфою» та ОСОБА_1 було укладено договір позики № 5483299, за яким ТОВ «Маніфою» надав відповідачу кредит у відповідному розмірі на умовах строковості, зворотності, платності. 18 жовтне 2023 року між ТОВ «Маніфою» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу № 18-10/2023 за яким за яким ТОВ «Маніфою» передав ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги до відповідача за договором №5483299 за реєстром боржників, на підставі чого ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 27440 грн, з яких 9000 грн - сума боргу за основною сумою заборгованості та 18440 грн - сума боргу за відсотками.

Також, 16 травня 2023 року між ТОВ «Фінансова компанія «ІНВЕСТРУМ» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 24999-05/2023, за яким ТОВ «Фінансова компанія «ІНВЕСТРУМ» надало кошти відповідачу у відповідному розмірі на умовах строковості, зворотності, платності. 03 липня 2023 року між ТОВ «Фінансова компанія «ІНВЕСТРУМ» та ТОВ «Стар Файненс Груп» було укладено договір факторингу № 3072023, за яким первісний кредитор передав ТОВ «Стар Файненс Груп» за плату належні йому права вимоги до відповідача за договором № 24999-05/2023 за реєстром боржників. 27 грудня 2023 року між ТОВ «Стар Файненс Груп» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу № 27122023-2 за яким за яким ТОВ «Стар Файненс Груп» передав ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги до відповідача за договором №24999-05/2023 за реєстром боржників, на підставі чого ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 53845 грн, з яких 12100 грн - сума боргу за основною сумою заборгованості та 41745 грн - сума боргу за відсотками.

Також 30 травня 2023 року між ТОВ «Фінансова компанія «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 було укладено договір позики № 78964133, за яким ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» надав відповідачу кредит у відповідному розмірі на умовах строковості, зворотності, платності. 14 червня 2021 року між ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу № 14/06/21 за яким за яким ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» передав ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги до відповідача за договором №78964133 за реєстром боржників, на підставі чого ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 36000 грн, з яких 9000 грн - сума боргу за основною сумою заборгованості та 27000 грн - сума боргу за відсотками.

Однак, всупереч умовам кредитних договорів, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконав свого зобов`язання, не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості. На підставі викладеного просив суд стягнути з відповідача на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за кредитними договорами в загальній сумі 117285,00 грн, а також понесені судові витрати в сумі 3028 грн.

Ухвалою суду від 31 травня 2024 року при відкритті провадження у справі судом було визначено проводити розгляд у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Представник позивача в судове засідання не з`явилась, подала клопотання про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі.

18 червня 2024 року до суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву в якій представник вказала, що з позовними вимогами не погоджується та просить суд відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

19 червня 2024 року до суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив на позовну заяву, в якій сторона позивача не погоджується з аргументами та доводами відповідача та просить суд задовольнити позов у повному обсязі посилаючись на аргументи вказані в позовній заяві.

04 липня 2024 року до суду від представника відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив в яких представник просить суд відмосити в задоволенні позову в повному обсязі.

На підставі переліченого суд, дослідивши письмові докази, дійшов висновку про можливість часткового задоволення поданого позову, виходячи з наступного вмотивування.

Згідно із ст. 526 Цивільного кодексу України (далі за текстом рішення - ЦК) зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За змістом ст. 634 ЦК договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

На підставі ст. 1054 ЦК за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За ст. 1048 ЦК позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Згідно із ст. 1049 ЦК позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику в строк та в порядку, що встановлені договором.

На підставі ст. 610 ЦК порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

Відповідно до ст. 625 ЦК боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Крім того суд вказує, що за п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до змісту ч. 1-5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах.

За ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

На підставі ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Згідно із ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Відповідно до ч. 13 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Положеннями ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

За п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

На підставі абз. 2 ч. 2 ст. 639 ЦК якщо сторони домовились укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

З урахуванням викладеного вмотивування суд дійшов висновку, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. 205, 207 ЦК).

Головне, щоб електронний договір включав усі істотні умови для відповідного виду договору, інакше він може бути визнаний неукладеним або недійсним через недодержання письмової форми в силу прямої вказівки закону.

Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі. Якщо є електронна форма договору, то і підписувати його потрібно електронним підписом.

Отже, не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа.

Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є комбінацією цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.

При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення.

Аналогічна правова позиції була викладена Верховним Судом у постанові від 12 січня 2021 року по справі № 524/5556/19.

Судом було встановлено, що 20.04.2023 року між ТОВ «Маніфою» та ОСОБА_1 за допомогою електронного підпису було укладено договір позики №5483299 за умовами якого кредитор надав позичальнику кредит у сумі 9000 грн. строком на 80 днів.

Згідно п. 2.4.1 Договору акційна процентна ставка, фіксована: 1,54000% на день застосовується протягом першого розрахункового періоду у разі наявності акційних пропозицій та діє лише за умови дотримання позичальником умов оплати заборгованості за цією ставкою відповідно до п. 3.1.1 цього договору.

Згідно п. 2.4.2 Договору базова процентна ставка, фіксована: 2,20000% на день - застосовується протягом першого розрахункового періоду відповідно до п.3.12 цього Договору, а також у разі продовження строку позики протягом першого розрахункового періоду згідно з умовами відповідної Додаткової угоди, укладеної сторонами цього договору.

Таким чином суд дійшов висновку, що договір від 20.04.2023 року був підписаний ОСОБА_1 за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, чим підтверджено укладання між сторонами такої угоди, оскільки без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт позивача за допомогою логіну та пароля договір між сторонами не був би укладений, тому сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов правочину.

Встановлено, що 18.10.2023 року між ТОВ «Маніфою» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу № 18-10/2023 за яким за яким ТОВ «Маніфою» передав ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги до відповідача за договором №5483299 за реєстром боржників, на підставі чого ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 27440,00 грн., з яких 9000,00 грн. сума боргу за основною сумою заборгованості та 18440,00 грн. сума боргу за відсотками.

За п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до ч. 1 ст. 514 ЦК до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Таким чином права вимоги за договором позики № 5483299 від 20.04.2023 р., укладеним ОСОБА_1 із первісним кредитором, перейшло до ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів».

Судом встановлено, що відповідач належним чином не виконувала взяті на себе зобов`язання за таким кредитним договором щодо повернення кредиту та процентів за користування ним, внаслідок чого у ОСОБА_1 утворилась заборгованість, яку відповідач повинен сплатити на користь позивача.

Вирішуючи питання про розмір такої заборгованості суд вказує, що за абз. 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК в разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Отже, суд вказує, що припис абз. 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Враховуючи викладене, суд вважає, що право позикодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги за ч. 2 ст. 1050 ЦК України.

При цьому в охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч. 2 ст. 625 ЦК, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Крім того суд вказує, що до матеріалів справи не було долучено розрахунків за договором кредиту № 5483299, за яким утворилась заборгованість відповідача перед первісним кредитором на суму 27440 грн.

Таким чином суд відхиляє посилання ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» на доведеність розміру боргу відповідача перед позивачем у зазначеному в позовній заяві розмірі за таким договором, оскільки суд не приймає аргументи про те, що первісний кредитор мав право нараховувати передбачені відповідним договором кредиту проценти позичальнику до повного погашення ним заборгованості.

Отже, суд зазначає, що нарахування ОСОБА_1 відсотків за межами дії укладеного відповідачем кредитного договору №5483299 суперечить вимогам закону.

Аналогічна правова позиції була викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року по справі № 444/9519/12.

Таким чином суд встановив наявність боргу ОСОБА_1 перед позивачем за договором № 5483299, а саме в сумі 24840 грн., з яких 9000 грн. борг за кредитом та 15840 грн. борг з відсотків, що повністю узгоджується із умовами такого кредитного договору та додатком до нього, яким визначено, що відсотки на суму боргу нараховуються від дати видачі кредиту та протягом 80 днів у розмірі 2,20000 % на день (9000 х 2,20000% х 80 = 15840).

Крім того, 16.05.2023 року між ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» та ОСОБА_1 за допомогою електронного підпису було укладено кредитний договір № 24999-05/2023, відповідно до якого, відповідачу було надано кредит у розмірі 12100,00 грн строком на 360 днів, процентна ставка становить 2,50% в день та застосовується у межах строку кредиту. Кредит надається клієнту в безготівковій формі на рахунок клієнта, включаючи використання реквізитів платіжної картки (розділ 1 договору «Предмет договору»).

Цей договір підписаний відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором W0431.

Таким чином суд дійшов висновку, що договір від 16 травня 2023 року був підписаний ОСОБА_1 за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, чим підтверджено укладання між сторонами такої угоди, оскільки без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт позивача за допомогою логіну та пароля договір між сторонами не був би укладений, тому сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов правочину.

Встановлено, що 03 липня 2023 року між ТОВ «Фінансова компанія «ІНВЕСТРУМ» та ТОВ «Стар Файненс Груп» було укладено договір факторингу № 3072023, за яким первісний кредитор передав ТОВ «Стар Файненс Груп» за плату належні йому права вимоги до відповідача за договором № 24999-05/2023 за реєстром боржників. 27 грудня 2023 року між ТОВ «Стар Файненс Груп» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу № 27122023 за яким за яким ТОВ «Стар Файненс Груп» передав ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги до відповідача за договором №24999-05/2023 за реєстром боржників, на підставі чого ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 53845 грн., з яких 12100 грн. сума боргу за основною сумою заборгованості та 41745 грн. сума боргу за відсотками.

За п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до ч. 1 ст. 514 ЦК до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Таким чином права вимоги за договором кредитування № 24999-05/2023 від 16.05.2023 р., укладеним ОСОБА_1 із первісним кредитором, перейшло до ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів».

Судом встановлено, що відповідач належним чином не виконувала взяті на себе зобов`язання за таким кредитним договором щодо повернення кредиту та процентів за користування ним, внаслідок чого у ОСОБА_1 утворилась заборгованість, яку відповідач повинен сплатити на користь позивача.

Вирішуючи питання про розмір такої заборгованості суд вказує, що за абз. 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК в разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Отже, суд вказує, що припис абз. 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Враховуючи викладене, суд вважає, що право позикодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги за ч. 2 ст. 1050 ЦК.

Таким чином суд встановив наявність боргу ОСОБА_1 перед позивачем за договором 24999-05/2023 саме в сумі 53845 грн., з яких 12100 грн. борг за кредитом та 41745 грн. борг з відсотків, що повністю узгоджується із умовами такого кредитного договору та додатком до нього.

Крім того судом також встановлено, що 30 травня 2023 року між ТОВ «Фінансова компанія «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 за допомогою електронного підпису було укладено договір позики №78964133за умовами якого кредитор надав позичальнику кредит у сумі 9000 грн. строком на 30 днів (до 29.06.2023), за яким нараховується 2,50 % на день до повного повернення кредиту.

Встановлено, що 14.06.2021 між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу №14/06/21, у відповідності до умов якого ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» Права Вимоги до Боржників, вказаним у Реєстрі боржників.

Відповідно до Реєстру боржників №12 від 22.11.2023 до Договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до Відповідача в сумі 36000 гривень, з яких 9000,00 гривень сума заборгованості за основною сумою боргу, 27000,00 гривень сума заборгованості за відсотками.

За п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до ч. 1 ст. 514 ЦК до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Таким чином права вимоги за договором позики № 78964133 від 30 травня 2023 р., укладеним ОСОБА_1 із первісним кредитором, перейшло до ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів».

Судом встановлено, що відповідач належним чином не виконувала взяті на себе зобов`язання за таким кредитним договором щодо повернення кредиту та процентів за користування ним, внаслідок чого у ОСОБА_1 утворилась заборгованість, яку відповідач повиненна сплатити на користь позивача.

Вирішуючи питання про розмір такої заборгованості суд вказує, що за абз. 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК в разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Отже, суд вказує, що припис абз. 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Враховуючи викладене, суд вважає, що право позикодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги за ч. 2 ст. 1050 ЦК.

При цьому в охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч. 2 ст. 625 ЦК, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Крім того суд вказує, що до матеріалів справи не було долучено розрахунків за договором кредиту № 78964133, за яким утворилась заборгованість відповідача перед первісним кредитором на суму 36000 грн.

Таким чином суд відхиляє посилання ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» на доведеність розміру боргу відповідача перед позивачем у зазначеному в позовній заяві розмірі за таким договором, оскільки суд не приймає аргументи про те, що первісний кредитор мав право нараховувати передбачені відповідним договором кредиту проценти позичальнику до повного погашення ним заборгованості.

Отже, суд зазначає, що нарахування ОСОБА_1 відсотків за межами дії укладеного відповідачем кредитного договору № 78964133 суперечить вимогам закону.

Аналогічна правова позиції була викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року по справі № 444/9519/12.

Таким чином суд встановив наявність боргу ОСОБА_1 перед позивачем за договором № 78964133 саме в сумі 15750 грн., з яких 9000 грн. борг за кредитом та 6750 грн. борг з відсотків, що повністю узгоджується із умовами такого кредитного договору та додатком до нього, яким визначено, що відсотки на суму боргу нараховуються від дати видачі кредиту та протягом 80 днів у розмірі 2,50 % на день (9000 х 2,50% х 30 = 15750).

Підсумовуючи, суд зазначає, що позовні вимоги ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», заявлені до відповідача, підлягають на підставі викладеного судом вмотивування частковому задоволенню шляхом стягнення на користь позивача з ОСОБА_1 боргу за договорами кредитів у загальному розмірі 94435 грн.

Відповідно до ст. 141 ЦПК на користь позивача з відповідача підлягають також стягненню витрати ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» зі сплати судового збору відповідно до частки задоволених судом позовних вимог, що дорівнює відповідно 2438,07 грн. (94435/117285 х 3028 = 2438,07).

Керуючись ст. 12, 13, 81, 133, 141, 142, 200, 223, 259, 263-265 ЦПК, -

У Х В А Л И В :

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за договором позики №5483299 в розмірі 24840,00 грн., заборгованість за кредитним договором № 24999-05/2023 в розмірі 53845,00 грн., заборгованість за договором позики № 78964133 в розмірі 15750,00 грн., а всього 94435 (девь`яносто чотири тисячі чотириста тридцять п`ять) гривень 00 копійок.

У задоволенні решти заявлених позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» витрати з оплати судового збору в сумі 2438,07 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», , юридична адреса: м. Київ, вул. Симона Петлюри 30.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення суду складено та підписано 29 грудня 2025 року.

Суддя: О. Г. Пустовіт