Провадження № 22-ц/802/1435/25 Доповідач: Бовчалюк З. А.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 грудня 2025 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Бовчалюк З.А.,

суддів Здрилюк О.І., Карпук А.К.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Луцької міської ради про відшкодування шкоди, за апеляційною скаргою Виконавчого комітету Луцької міської ради на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16 жовтня 2025 року,

В С Т А Н О В И В:

16 липня 2025 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Виконавчого комітету Луцької міської ради про відшкодування шкоди,

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 16 вересня 2024 року за адресою м. Луцьк, Театральний майдан, поблизу будинку №1, на території автостоянки, через падіння частини дерева - порода «Верба», було завдано ряд кузовних пошкоджень належному йому (згідно особливої відмітки у свідоцтві про реєстрацію даного транспортного засобу серії НОМЕР_1 про право керування, який належить батькові позивача ОСОБА_2 ) на праві власності транспортному засобу марки «SKODA OKTAVIA AMBIENTE», р.н. знак НОМЕР_2 , 2008 року випуску та спричинено майнову шкоду.

Згідно з висновком експертного дослідження № ЕД-19/103-24/12252-АВ від 18.09.2024 року, вартість матеріального збитку, завданого власнику, внаслідок падіння дерева на автомобіль марки «SKODA OKTAVIA AMBIENTE», р.н. знак НОМЕР_2 , VIN-код № НОМЕР_3 , 2008 року випуску, на дату проведення дослідження становить 23 967,63 грн.

19.09.2024 року позивачем на адресу директора департаменту житлово-комунального господарства Луцької міської ради було подано заяву про відшкодування завданих збитків та витрат на експертизу, яка, згідно відповіді від 15.10.2024 року за № 19.1- 9/1739/2024, залишена без задоволення.

Відповідно до письмової відповіді від 15.10.2024 року, відповідач повідомив, що пошкоджене дерево породи «верба», біля фонтанів на Театральному майдані в м. Луцьк, зростає на землях комунальної власності Луцької міської територіальної громади, які не надані нікому у власність чи користування.

Посилаючись на викладене позивач просить суд стягнути з Департаменту житлово - комунального господарства Луцької міської ради на свою користь 23 967,63 грн. у відшкодування матеріальної шкоди, спричиненої падінням на автомобіль частини дерева, 1 818,00 грн. пов`язані з оплатою експертного дослідження та 1 211,20 грн. сплаченого судового збору.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16 жовтня 2025 року позов задоволено.

Ухвалено стягнути з Виконавчого комітету Луцької міської ради на користь ОСОБА_1 23 967,63 грн. в рахунок відшкодування шкоди.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

Виконавчий комітет Луцької міської ради в своїй апеляційні скарзі, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, яке призвело до неправильного вирішення справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

На переконання скаржника, суд першої інстанції дійшов до помилкового висновку про задоволення позову та стягнення завданої позивачу майнової шкоди саме з Виконавчого комітету Луцької міської ради. Суд першої залишив поза увагою те, що Виконавчий комітет не уповноважений визначати балансоутримувача зелених насаджень, і не був визначений Луцькою міською радою таким балансоутримувачем, відповідно є неналежним відповідачем у справі. Саме до повноважень міських рад належить визначення балансоутримувачів об`єктів благоустрою, які у свою чергу є відповідальними за охорону та утримання зелених насаджень. Дерево з якого впала гілка на належний позивачу автомобіль перебувало на комунальній земельній ділянці, власником якої не є Виконавчий комітет Луцької міської ради, а є Луцька міська територіальна громада в особі Луцької міської ради, яка уповноважена визначати балансоутримувачів об`єктів благоустрою. До того ж пошкодження транспортного засобу позивача сталося внаслідок складних погодних умов, тобто, непереборної сили, а тому покладення обов`язку щодо відшкодування завданої шкоди на Виконавчий комітет Луцької міської ради у даному випадку відсутні.

У відзиві на апеляційну скаргу, представник позивача просить апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Відповідно до частини 1 статті 369 ЦПК України апеляційний суд розглянув справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Як передбачено частинами 4, 5 статті 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Датою прийняття постанови у даній справі є 26 грудня 2025 року, тобто дата складення повного судового рішення.

Згідно з частинами 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що апеляційну скаргу відповідача необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , має в своєму користуванні автомобіль марки «SKODA OKTAVIA AMBIENTE», р.н. знак НОМЕР_2 , 2008 року випуску, згідно особливої відмітки у свідоцтві про реєстрацію даного транспортного засобу серії НОМЕР_1 про право керування, який належить батькові позивача ОСОБА_2 на праві власності.

16 вересня 2024 року за адресою м. Луцьк, Театральний майдан, поблизу будинку № 1, на території автостоянки, через падіння частини дерева - порода «Верба», було завдано ряд кузовних пошкоджень належному позивачу (згідно особливої відмітки у свідоцтві про реєстрацію даного транспортного засобу серії НОМЕР_1 про право керування, який належить батькові позивача ОСОБА_2 ) транспортному засобу марки «SKODA OKTAVIA AMBIENTE», р.н. знак НОМЕР_2 , 2008 року випуску, та спричинено майнову шкоду.

Вказану подію зареєстровано працівниками поліції в ІКС ІПНП Луцького РУП 16 вересня 2024 за №33041.

Згідно з висновком експертного дослідження № ЕД-19/103-24/12252-АВ від 18.09.2024 року, вартість матеріального збитку завданого власнику, внаслідок падіння дерева на автомобіль марки «SKODA OKTAVIA AMBIENTE», р.н. знак НОМЕР_2 , VIN-код № НОМЕР_3 , 2008 року випуску, на дату проведення дослідження становить 23 967,63 грн.

Вказаний висновок відповідачами не заперечувався та не спростовувався.

19.09.2024 року позивачем на адресу директора департаменту житлово-комунального господарства Луцької міської ради було подано заяву про відшкодування завданих збитків та витрат на експертизу, яка, згідно відповіді від 15.10.2024 року за № 19.1-9/1739/2024, залишена без задоволення.

Відповідно до письмової відповіді від 15.10.2024 року, відповідач повідомив, що пошкоджене дерево породи «верба», біля фонтанів на Театральному майдані в м. Луцьк, зростає на землях комунальної власності Луцької міської територіальної громади, які не надані нікому у власність чи користування.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ст. 15 ЦК України, ч.1 ст. 16 ЦК України).

Судовому захисту підлягають лише порушене, невизнане або оспорюване право особи, а також її законний інтерес.

Згідно з ч. 1 ст. 10 Закону України «Про місцеве самоврядування» сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

За приписами частини 1 та 2 ст. 11 Закону України «Про місцеве самоврядування» виконавчими органами сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх створення) рад є їх виконавчі комітети, відділи, управління та інші створювані радами виконавчі органи. Виконавчі органи сільських, селищних, міських, районних у містах рад є підконтрольними і підзвітними відповідним радам, а з питань здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади - також підконтрольними відповідним органам виконавчої влади.

Пунктом 5 ч. 2 ст. 10 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» передбачено, що до повноважень виконавчих органів сільських, селищних і міських рад у сфері благоустрою населених пунктів належить здійснення самоврядного контролю за станом благоустрою та утриманням територій населених пунктів, інженерних споруд та об`єктів, підприємств, установ та організацій, майданчиків для паркування транспортних засобів (у тому числі щодо оплати послуг з користування майданчиками для платного паркування транспортних засобів), озелененням таких територій, охороною зелених насаджень, водних об`єктів тощо.

Відповідно до ч. 1,2 ст. 52 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні» виконавчий комітет сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради може розглядати і вирішувати питання, віднесені цим Законом до відання виконавчих органів ради.

Виконавчий комітет ради: координує діяльність відділів, управлінь та інших виконавчих органів ради, підприємств, установ та організацій, що належать до комунальної власності відповідної територіальної громади, заслуховує звіти про роботу їх керівників.

Згідно з ч.1,2 ст. 54 ст. 52 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні» сільська, селищна, міська, районна у місті (у разі її створення) рада у межах затверджених нею структури і штатів може створювати відділи, управління та інші виконавчі органи для здійснення повноважень, що належать до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад.

Відділи, управління та інші виконавчі органи ради є підзвітними і підконтрольними раді, яка їх утворила, підпорядкованими її виконавчому комітету, сільському, селищному, міському голові, голові районної у місті ради.

Отже, виходячи зі змісту вказаних правових норм, виконавчий комітет Луцької міської ради координує діяльність відділів, управлінь та інших виконавчих органів ради, підприємств, установ та організацій, що належать до комунальної власності, та такі підпорядковані виконавчому комітету.

Положеннями ст. 25, ч. 7 ст. 28 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» визначено, що утримання та благоустрій прибудинкової території багатоквартирного житлового будинку, належних до нього будівель, споруд проводиться балансоутримувачем цього будинку або підприємством, установою, організацією, з якими балансоутримувачем укладено відповідний договір на утримання та благоустрій прибудинкової території. Правила утримання зелених насаджень міст та інших населених пунктів затверджуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства, за погодженням із заінтересованими центральними органами виконавчої влади.

Пунктом 3.2. Правил утримання зелених насаджень у населених пунктах України, затверджених наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 10 квітня 2006 року № 105 (далі Правила), передбачено, що елементами благоустрою є: покриття доріжок відповідно до норм стандартів; зелені насадження (у тому числі снігозахисні, протиерозійні) уздовж вулиць і доріг, у парках, скверах і алеях, бульварах, садах, інших об`єктах благоустрою загального користування, санітарно-захисних зонах, на прибудинкових територіях; будівлі та споруди системи збирання і вивезення відходів; засоби та обладнання зовнішнього освітлення та зовнішньої реклами; комплекси та об`єкти монументального мистецтва; обладнання дитячих, спортивних та інших майданчиків; малі архітектурні форми; інші елементи благоустрою.

Відповідно до п. 5.5. Правил відповідальними за збереження зелених насаджень, належний догляд за ними є: на об`єктах благоустрою державної чи комунальної власності балансоутримувачі цих об`єктів; на територіях установ, підприємств, організацій та прилеглих територіях установи, організації, підприємства; на територіях земельних ділянок, які відведені під будівництво, забудовники чи власники цих територій; на безхазяйних територіях, пустирях місцеві органи самоврядування; на приватних садибах і прилеглих ділянках їх власники або користувачі.

Отже, балансоутримувачем зелених насаджень є уповноважене органами місцевого самоврядування підприємство, яке відповідає за утримання та збереження зелених насаджень.

Пунктом 7 ч. 1 ст. 17 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» передбачено право громадян звертатися до суду з позовами про відшкодування шкоди, заподіяної майну чи здоров`ю громадян унаслідок дій чи бездіяльності балансоутримувачів об`єктів благоустрою.

Згідно з ч. 1 та п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Частиною 2 ст. 1166 ЦК України передбачено, що особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини.

Виходячи з визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного судочинства, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності його вини у завданні шкоди позивачеві.

Підпунктом 7 п. «а» ч. 1 ст. 30 Закону України «Про місцеве самоврядування» визначено, що до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать організація благоустрою населених пунктів, залучення на договірних засадах з цією метою коштів, трудових і матеріально-технічних ресурсів підприємств, установ та організацій незалежно від форм власності, а також населення; здійснення контролю за станом благоустрою населених пунктів, організації озеленення, охорони зелених насаджень і водойм, створення місць відпочинку громадян.

Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що саме до відання виконавчого органу міської ради належить організація благоустрою населених пунктів, та контроль за станом зелених насаджень, а обов`язок з відшкодування заподіяної позивачу майнової шкоди внаслідок падіння дерева покладається саме на балансоутримувача, визначеного органом місцевого самоврядування, як відповідальну особу за стан відповідних зелених насаджень. При цьому позивач, як потерпіла особа має довести належними та допустимими доказами факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинно-наслідковий зв`язок між протиправною поведінкою та завданою шкодою.

Тобто до відання виконавчого органу міської ради належить організація благоустрою населених пунктів, визначення балансоутримувача та контроль за станом зелених насаджень, а обов`язок з відшкодування заподіяної позивачу майнової шкоди внаслідок падіння дерева покладається саме на балансоутримувача, визначеного органом місцевого самоврядування, як відповідальну особу за стан зелених насаджень за адресою: м. Луцьк, Театральний майдан, 1.

Безпідставними та бездоказовими є твердження Виконавчого комітету Луцької міської ради про те, що пошкодження належного позивачу автомобіля сталося внаслідок непереборної сили, а саме сильного вітру.

Згідно з довідкою Волинського ЦГМ від 15.01.2024 року, що міститься матеріалах справи, 16.09.2024 року з 12 год. 27 хв. до 18 год. 30 хв. спостерігались максимальні пориви вітру до 17 м/с та згідно повідомлення є небезпечним метеорологічними явищами І рівня небезпечності (НМЯ І).

Враховуючи ту обставину, що пориви вітру у вказаний період часу не перевищували 17 м/с, що відноситься до небезпечного метеорологічного явища І рівня небезпечності (НМЯ І) та згідно «Настанови з метеорологічного прогнозування» створює певні незручності для населення та функціонування господарського комплексу країни, тобто не є стихійним явищем, на відміну від ІІ та ІІІ рівня небезпечності.

Сам лише факт небезпечного метеорологічного явища І рівня небезпечності (НМЯ І), не є непереборною силою та не є безумовною підставою для звільнення від відповідальності.

При цьому варто зауважити, що Волинського ЦГМ повідомив про максимальні пориви вітру 17 м/с у вагомий проміжок часу (понад 4 години), а тому залишається неспростованою та обставина, що станом на безпосередній момент падіння дерева на автомобіль позивача (16.09.2024 року близько 14 год. 08 хв.) пориви вітру досягали своєї максимальної сили або ж перевищували 15 м/с.

Колегія суддів вважає на необхідне зазначити, що за належної організації відповідачем Виконавчим комітетом Луцької міської ради благоустрою та контролю за станом зелених насаджень, у даному випадку дерева, яке не має балансоутримувача та знаходилося на земельній ділянці комунальної власності Луцької міської територіальної громади, наслідків заподіяння шкоди можна було запобігти.

Також не знайшли свого підтвердження доводи апеляційної скарги відповідача про те, що позивачем до позовної заяви не долучено жодних доказів, щодо аварійного стану дерева, яке впало на автомобіль позивача.

Відповідно до ч.2 ст.1166 ЦК особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Таким чином, установлена презумпція вини заподіювала шкоди, саме він повинен довести, що шкоду завдано не з його вини.

Отже, саме відповідач повинен довести, що дерево перебувало в задовільному стані, тобто не було «аварійним».

Відповідно до п.9.1 Правил утримання зелених насаджень у населених пунктах України, затверджених Наказ Міністерства будівництва, архітектури та житлово- комунального господарства України 10.04.2006 N105, (надалі -Правила):

«Несприятливі умови урбанізованого міського середовища призводять до передчасного старіння насаджень і зниження їх життєздатності. Для встановлення ступеня життєздатності деревних рослин балансоутримувачу необхідно провести діагностику стану зелених насаджень і на основі діагностичних ознак планувати агротехніку догляду за зеленими насадженнями.

Під час догляду за деревами застосовують три види обрізання: формувальне, санітарне й омолоджувальне.

Санітарне обрізання крони виконують, щоб позбутися старих, хворих, сухих і пошкоджених гілок, а також гілок, спрямованих всередину крони або зближених одна з одною. Обрізанню підлягають також пагони, що відходять від центрального стовбура вгору під гострим кутом, щоб уникнути їхнього обламування.

Санітарне обрізання потрібно проводити протягом вегетаційного періоду.

На вулицях, площах населених пунктів у процесі обстеження зелених насаджень виявляють і потенційно аварійні гілки. Це скелетні гілки, які мають видимі ознаки враження шкідниками та хворобами. Їх необхідно видаляти.

Згідно з розділом 12, п.п. 12.1, 12.2 Правил, з метою контролю за станом міських зелених насаджень здійснюють їх загальні, часткові та позачергові огляди. Загальні огляди проводяться двічі на рік - навесні та восени. При загальному огляді обстежують усі елементи об`єктів благоустрою, а при частковому - лише окремі елементи. Позачергові огляди проводять після злив, ураганів, сильних вітрів, снігопадів, паводків тощо.

Весняний огляд проводять з метою перевірки стану насаджень, газонів, квітників, доріжок, площадок та інших елементів благоустрою. Під час огляду уточнюють обсяги робіт з поточного ремонту, садіння дерев та чагарників, багаторічних рослин, газонів. За даними обстежень складають акт та перелік заходів, необхідних для підготовки об`єктів до експлуатації в літній період.

Під час осіннього огляду перевіряється готовність об`єктів благоустрою до зими і складається акт.

Виконавчий комітет, в межах наданих йому повноважень, повинен був організувати та здійснити контроль за станом зелених насаджень, в даному випадку дерева породи «верба», яке зростає на Театральному майдані, частина якого впала на належний позивачу автомобіль, шляхом проведення, як мінімум загального огляду, який проводяться двічі на рік - навесні та восени та скласти про це відповідний акт.

Відповідачем не надано таких актів обстеження, які передували падінню дерева до 16.09.2024р.

Отже, відповідачами, не здійснювались жодні огляди вказаного дерева на предмет його стану.

Доводи апеляційної скарги відповідача не містять спростування розміру майнової шкоди, яку судом було стягнуто на користь позивача.

Задовольнивши позов ОСОБА_1 , суд першої інстанції, з врахуванням ст. 141 ЦПК України, стягнув з відповідача на користь позивача 1818, 00 грн витрат на проведення експертиза та 968,96 грн судового збору

Суд в даному випадку правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду та не містять підстав для скасування рішення чи зміни, а є власним суб`єктивним тлумаченням норм права та обставин справи, яким суд дав відповідну правову оцінку.

Доводи апеляційної скарги про зазначення судом першої інстанції, що 23967, 63 гривень стягується на відшкодування моральної шкоди, не впливають на правильність висновків суду про задоволення позову

Як вбачається з тексту оскаржуваного рішення, а саме з мотивувальної його частини, судом першої інстанції вирішувалась саме позовна вимога про стягнення майнової шкоди, а не моральної шкоди. Таким чином в резолютивній частині оскарженого рішення судом першої інстанції було допущено описку, яка відповідно до вимог ст. 269 ЦПК України підлягає виправленню судом, який ухвалив рішення, з власної ініціативи або за заявою сторони у справі.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі наведеного, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстави для його зміни чи скасування відсутні.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Виконавчого комітету Луцької міської ради залишити без задоволення.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16 жовтня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий-суддя:

Судді: