РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2025 року м. Київ

Солом`янський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Ішуніної Л. М.

за участю секретаря судового засідання Воловіченко Л. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів,

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просив зменшити розмір аліментів, призначений рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 20 червня 2014 року по справі № 760/7605/14-ц за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на дитину, з 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно до 1/6 частини заробітку (доходу) щомісячно, та стягувати з ОСОБА_1 аліменти на користь ОСОБА_2 на неповнолітню дитину, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили.

Свої вимоги мотивує тим, що він з відповідачем перебував у зареєстрованому шлюбі з 08 грудня 2007 року по 13 травня 2013 року. Від шлюбу мають спільну дитину - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 20 червня 2014 року по справі № 760/7605/14-ц задоволено позовні вимоги ОСОБА_5 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 аліменти на неповнолітню дитину, ОСОБА_4 , у розмірі 1/4 заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 11квітня 2014 року і до досягнення дитиною повноліття.

Разом з тим, 15 червня 2017 року відповідач звернулася до виконавчої служби із заявою, в якій зазначила, що не має фінансових претензій по сплаті аліментів на малолітнього сина, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за період з вересня 2014 року по травень 2017 року до свого колишнього чоловіка, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Грошові кошти за вищевказаний період отримано у повному обсязі.

07 червня 2023 року позивач зареєстрував новий шлюб з ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3 у цьому шлюбі народилася дитини, ОСОБА_7 , у зв`язку з чим, дружина позивача з 30 серпня 2023 року по ІНФОРМАЦІЯ_6 перебуває у відпустці по догляду за дитиною, та її дохід за період з січня 2024 року по вересень 2024 року становить 860 грн щомісячно, що є державною допомогою, яку отримують всі матері, які перебувають у відпустці по догляду за дитиною.

Водночас, 09 вересня 2024 року відповідач звернулася до Шевченківського відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) із заявою про примусове виконання рішення про стягнення аліментів. Зазначену заяву мотивувала тим, що батьком дитини недостатньо сплачуються аліменти протягом тривалого часу, а також просила провести розрахунок заборгованості за аліментами за період, починаючи з 11 квітня 2014 року, незважаючи на заяву від 15 червня 2017 року, в якій вона підтвердила факт повного розрахунку за аліментами по травень 2017 року включно.

На підставі указаної заяви, 20 вересня 2024 року Головним державним виконавцем відділу виконавчої служби Полісмаком О. А. відкрито виконавче провадження на підставі виконавчого листа № 760/7605/14, виданого 08 грудня 2014 року. Цього ж дня, у межах виконавчого провадження, винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника. Зі змісту постанови вбачається, що встановлено здійснювати відрахування із суми доходів боржника у відповідності до вимог чинного законодавства, що залишається після утримання податків, зборів та єдиного внеску на державне соціальне страхування в розмірі 25% доходів щомісяця.

29 жовтня 2024 року на адресу відділу виконавчої служби надійшла довідка про доходи позивача, згідно з якою доходи позивача та виплати за аліментами на користь відповідача склали: за травень 2023 року 32 284,72 грн, відраховано в якості аліментів 6 497,30 грн; за червень 2023 року 29 500,98 грн, відраховано в якості аліментів 5 937,07 грн; за липень 2023 року 27 500,91 грн, відраховано в якості аліментів 5 534,56 грн; за серпень 2023 року 29 500,97 грн, відраховано в якості аліментів 5 937,07 грн; за вересень 2023 року 29 500,97 грн, відраховано в якості аліментів 5 937,07 грн; за жовтень 2023 року 29 500,89 грн, відраховано в якості аліментів 5 937,05 грн; за листопад 2023 року 29 500,95 грн, відраховано в якості аліментів 5 937,07 грн; за грудень 2023 року 23 834,28 грн, відраховано в якості аліментів 4 796,65 грн; за січень 2024 року 32 294,87 грн, відраховано в якості аліментів 6 499,34 грн; за лютий 2024 року 32 132,97 грн, відраховано в якості аліментів 6 466,76 грн; за березень 2024 року 32 132,77 грн, відраховано в якості аліментів 6 466,72 грн; за квітень 2024 року 29 874,91 грн, відраховано в якості аліментів 6 012,32 грн; за травень 2024 року 29 799,58 грн, відраховано в якості аліментів 5 997,16 грн; за червень 2024 року 32 132,97 грн, відраховано в якості аліментів 6 466,76 грн; за липень 2024 року 32 132,89 грн, відраховано в якості аліментів 6 466,74 грн; за серпень 2024 року 35 180,98 грн, відраховано в якості аліментів 7 080,17 грн; за вересень 2024 року 32 132,98 грн, відраховано в якості аліментів 6 466,76 грн.

Враховую вищенаведене, дохід позивача невисокий, він прирівнюється до середньомісячного доходу працівника по місту Києву.

У листі головного державного виконавця відділу виконавчої служби Полісмака О. А. № 9 від 18 грудня 2024 року зазначено, що відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 18 грудня 2024 року заборгованість зі сплати аліментів відсутня.

Крім того, позивач зазначає, що станом на момент ухвалення рішення Солом`янським районним судом міста Києва від 20 червня 2014 року, у нього була відсутня друга дитина, та друга дружина, яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною, яких в силу положень чинного сімейного законодавства України, він також зобов`язаний утримувати. Вважає, що викладені обставини свідчать про зміну його сімейного та матеріального стану після ухвалення Солом`янським районним судом міста Києва рішення від 20 червня 2014 року.

Так, до народження другої дитини він мав можливість всі зароблені кошти, за виключенням 1/4 частини доходів, які сплачуються на користь відповідача в якості аліментів, витрачати на забезпечення своєї життєдіяльності. Також, мав можливість допомагати його батькам. Проте, після народження другої дитини позивач вимушений більшу частину свого доходу витрачати на утримання дитини та дружини, яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною, що очевидно свідчить про погіршення його майнового стану.

З урахуванням викладеного, вважає, що продовження сплати аліментів на користь відповідача в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) позивача, вказуватиме на те, що його дохід непропорційно розподілятиметься між його дітьми. Зокрема, дитина від першого шлюбу отримуватиме на утримання більше коштів, порівняно з новонародженою дитиною від другого шлюбу.

При цьому, зауважив, що відповідач на даний момент працездатна, працює багато років поспіль в Солом`янській районній державній адміністрації, інших дітей на утриманні не має, проживає спільно з новим чоловіком, ОСОБА_8 . Також, має у власності 1/2 частини квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

Водночас, позивач немає у власності нерухомого майна. Станом на

даний момент він разом з родиною проживає у квартирі свого батька, ОСОБА_9 , за адресою: АДРЕСА_2 . Щомісячно сплачує за комунальні послуги не менше 3 000 грн у зимовий період.

Крім того, він вимушений витрачати частину свого доходу на батька, ОСОБА_9 , який є особою похилого віку (73 роки), інвалідом війни та має з 30 жовтня 2006 року третю групу інвалідності. Відповідно до виписки із медичної карти стаціонарного хворого № 19/1/4528 від 20 грудня 2019 року батьку позивача 12 червня 2019 року було зроблено аорто-коронарне шунтування та маморокоронарне шунтування. Основний діагноз - ішемічна хвороба серця, стенозуючий коронаросклероз. Позивач в силу закону зобов`язаний допомагати своєму батьку, адже з кожним роком його стан здоров`я погіршується і він потребує більше коштів на ліки, лікування, оздоровлення тощо.

Окрім того, відповідно до довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією від 01 червня 2023 року № 462485, батько другої дружини позивача, ОСОБА_10 , має першу групу інвалідності та перебуває у безпорадному стані, тому він також вимушений виділяти кошти із свого доходу на покращення стану здоров`я батька своєї дружини, оскільки остання не має доходу.

Враховуючи вищевикладені обставини, що зменшення розміру аліментів не призведе до порушення прав сина на належне утримання та розвиток, оскільки розмір аліментів не буде меншим за прожитковий мінімум на дитину відповідно віку, обов`язок обох батьків утримувати дитину, наявні підстави для зменшення розміру аліментів, що призначені рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 20 червня 2014 року по справі № 760/7605/14-ц, тому позивач звернувся до суду з указаною заявою та просив її задовольнити.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06 січня 2025 року вказану справу передано судді Ішуніній Л. М.

Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 13 січня 2025 року відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання.

27 березня 2025 року до суду надійшов відзив, в якому відповідач заперечує проти задоволення позову, посилаючись на те, що з моменту ухвалення рішення Солом`янським районним судом міста Києва від 20 червня 2014 року, матеріальний стан позивача не погіршився, а навпаки, покращився.

Зокрема, у квітні 2023 року він влаштувався на роботу дільничним інспектором та почав отримувати стабільний дохід на рівні 32-35 000 грн, а до квітня 2023 року він не мав постійного заробітку, що призвело до невчасної виплати аліментів та накопичення заборгованості.

Посилання сторони позивача про утримання ним дитини від іншого шлюбу, нової дружини та її батька не підтверджуються відповідними доказами понесення ним таких витрат.

Також, позивачем не надано доказів на підтвердження необхідності надання ним допомоги його батьку з огляду на те, що у батька позивача є ще два сини, які також можуть надавати допомогу: ОСОБА_11 , 1984 року народження та ОСОБА_1 , 1976 року народження, про яких у позові не згадується. Окрім того, батько позивача є військовим пенсіонером та отримує значну пенсію, розмір якої позивач також не вказує у позові. Отже, рівень пенсії батька позивача в сукупності з наявністю інших дітей дає підстави вважати про відсутність необхідності матеріальної допомоги батьку.

Крім того, у 2024 році, вже працюючи на постійній роботі в органах поліції, позивач сплатив накопичені за 7 років борги у розмірі 299 419,82 грн, що також вказує на його спроможність сплачувати аліменти у встановленому судом розмірі.

Наявність у відповідача у власності нерухомості та її відсутність у позивача не підтверджує жодної обставини, яка могла б бути підставою для зменшення аліментів. При цьому, позивач мав у власності частину квартиру у м. Києві та квартиру у м. Вишневому Київської області, але у 2020 році він продав зазначену нерухомість. Також, позивач має у власності автомобіль Mazda, реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 , що вказує на спроможність останнього утримувати автомобіль (обслуговування, заправляти тощо).

Відповідач зазначає, що дитина знаходиться на її утриманні та постійно потребує одягу, взуття, годування та лікування як поточного, так і профілактичного, оскільки має особливості зі здоров`ям, тому зменшення розміру аліментів може вплинути на якість утримання дитини.

Щодо зміни у позивача сімейного стану, то він не довів належними та допустимими доказами погіршення у зв`язку з цим його майнового стану, а наявність дітей від іншого шлюбу не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів.

Враховуючи вищевикладене, позивач не довів зміну його матеріального становища, погіршення стану здоров`я та наявність інших підстав, передбачених СК України для зменшення аліментів, а з довідки про його доходи вбачається, що його заробітна плата вище середньої заробітної плати по м. Києву, тому є достатньою для сплати ним аліментів у розмірі 1/4 частини доходу. Відтак, відповідач просить відмовити у задоволенні позову.

04 квітня 2025 року до суду надійшла відповідь позивача на відзив, в якій зазначив, що твердження сторони відповідача про покращення його матеріального стану після ухвалення судом рішення про стягнення аліментів є необґрунтованими. Позивач ніколи не був безробітним і завжди мав середньомісячний дохід. У період з 2017 по 2018 рік він працював за кордоном у Польщі. З 03 жовтня 2019 року по 17 березня 2023 року він здійснював підприємницьку діяльність. За 2019 рік його дохід становив 480 177,78 грн, за 2020 - 58 950,45 грн, з першого по третій квартал 2023 року - 1 179 010,37 грн.

Щодо того, що позивачем не надано доказів на підтвердження понесення ним витрат на утримання дружини та дитини від другого шлюбу, то матеріали справи містять акти про проживання позивача разом із другою дружиною та їхньою спільною дитиною, а також документи, що свідчать про відсутність доходу, окрім державної допомоги в розмірі 860 грн, у його дружини. Будь-яких заперечень щодо зазначених документів відповідачем у відзиві не наведено.

Крім того, факт сплати позивачем 13 грудня 2024 року на користь відповідача заборгованості за аліментами в сумі 299 419,82 грн не вказує на покращення його матеріального стану та його можливість сплачувати аліменти в розмірі 1/4 частини доходу щомісячно, оскільки вказана сума була наявна у позивача від продажу нерухомості. При цьому, грошовий дохід, який є просто еквівалентом відчуженого платником аліментів майна, не повинен враховуватись під час визначення розміру аліментів.

Наявність у позивача автомобіля не вказує на його можливість сплачувати аліменти у визначеному судовим рішенням розмірі, оскільки вказаний транспортний засіб 2009 року випуску, тобто, йому вже 16 років, та він використовується позивачем разом з родиною лише на вихідних задля поїздок до його батьків та батьків дружини. До того ж, наявність такого автомобіля у власності позивача вказує на те, що він в силу невеликих доходів, не може придбати інший автомобіль.

Посилання відповідача на те, що їх спільний з позивачем син, фактично знаходиться на її утриманні є безпідставними, оскільки з матеріалів виконавчого провадження вбачається, що розмір аліментів за 2024 рік, які відраховувались із заробітної плати позивача на утримання сина, становив від 6 500 грн до 7 000 грн щомісячно, що свідчить про утримання дитини обома батьками.

Твердження відповідача про наявність у їхнього сина особливостей зі здоров`ям не підтверджується будь-якими доказами, а витрати понесені нею у зв`язку з консультаціями лікарів, що проводилися у клініці сучасної дієтології ОСОБА_12 , можуть бути предметом вивчення по справі про стягнення додаткових витрат на дитину, однак відповідач з такими вимогами до суду не зверталася.

Надані відповідачем квитанції та фіскальні чеки на підтвердження понесення нею витрат на дитину не можуть підтверджувати, що такі витрати були понесені без використання аліментів, які сплачує позивач. Крім того, факт утримання відповідачем сина ніхто не оспорював, а предметом дослідження у цій справі є зміна матеріального та сімейного стану позивача.

Позивач також додав, що у нього погіршився стан здоров`я, відповідно до консультаційного висновку лікаря-отоларинголога від 01 квітня 2025 року йому призначені операція на 09 квітня 2025 року. У зв`язку з викладеним, позивач вимушений нести витрати для покращення свого здоров`я, що також впливає на необхідність зменшення розміру аліментів.

Враховуючи вищевикладене, позивач наполягав на задоволенні позову.

21 квітня 2025 року відповідачем подано до суду заперечення на відповідь на відзив позивача, в яких вона підтримала доводи викладені у відзиві та просила відмовити у задоволенні позову, оскільки позивач не довів погіршення його майнового стану та зміни сімейного стану, що впливали б на його можливість сплачувати аліменти у встановленому розмірі.

05 травня 2025 року ухвалою суду, занесеною до протоколу судового засідання, закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві та відповіді на відзив, просив позов задовольнити. Крім того, зауважив, що кошти отримані позивачем від продажу квартир були передані його батькам в рахунок повернення боргу, оскільки його батьками була сплачена заборгованість за кредитним договором, боржниками з яким були позивач та відповідач.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, посилаючись на обставини, викладені у відзиві та запереченнях на відповідь на відзив, просив відмовити у задоволенні позову.

Вислухавши представника позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи та проаналізувавши надані докази, суд виходить з наступного.

За загальним правилом статей 15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Суд установив, що сторони перебували у шлюбі з 08 грудня 2007 року, який рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 29 квітня 2013 року, що набрало законної сили 13 травня 2013 року було розірвано.

Від шлюбу сторони мають спільного сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження від 20 березня 2009 року.

Рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 20 червня 2014 року стягнуто з ОСОБА_1 аліменти на користь ОСОБА_5 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 11 квітня 2014 року і до досягнення дитиною повноліття.

08 грудня 2014 року Солом`янським районним судом міста Києва на підставі зазначеного рішення видано виконавчий лист № 760/7605/14.

15 червня 2017 року відповідачем власноручно було написано заяву про те, що вона не має фінансових претензій по сплаті аліментів на сина ОСОБА_4 , 2009 року народження з вересня 2014 року по травень 2017 року до свого колишнього чоловіка - ОСОБА_1 . Грошові кошти за вищевказаний період отримано у повному обсязі.

Разом з тим, 20 вересня 2024 року на підставі виконавчого листа № 760/7605/14 від 08 грудня 2014 року головним державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Полісмаком О.О. відкрито виконавче провадження № НОМЕР_5.

Цього ж дня головним державним виконавцем було винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, якою постановлено проводити щомісячне утримання з усіх видів заробітку (доходу), що належить до виплати боржнику, після відрахування податків, в розмірі 25% - поточних аліментів від доходу щомісячно.

Згідно з довідкою про доходи позивача від 23 жовтня 2024 року № 1481 доходи позивача та виплати за аліментами на користь відповідача склали: за травень 2023 року 32 284,72 грн, відраховано в якості аліментів 6 497,30 грн; за червень 2023 року 29 500,98 грн, відраховано в якості аліментів 5 937,07 грн; за липень 2023 року 27 500,91 грн, відраховано в якості аліментів 5 534,56 грн; за серпень 2023 року 29 500,97 грн, відраховано в якості аліментів 5 937,07 грн; за вересень 2023 року 29 500,97 грн, відраховано в якості аліментів 5 937,07 грн; за жовтень 2023 року 29 500,89 грн, відраховано в якості аліментів 5 937,05 грн; за листопад 2023 року 29 500,95 грн, відраховано в якості аліментів 5 937,07 грн; за грудень 2023 року 23 834,28 грн, відраховано в якості аліментів 4 796,65 грн; за січень 2024 року 32 294,87 грн, відраховано в якості аліментів 6 499,34 грн; за лютий 2024 року 32 132,97 грн, відраховано в якості аліментів 6 466,76 грн; за березень 2024 року 32 132,77 грн, відраховано в якості аліментів 6 466,72 грн; за квітень 2024 року 29 874,91 грн, відраховано в якості аліментів 6 012,32 грн; за травень 2024 року 29 799,58 грн, відраховано в якості аліментів 5 997,16 грн; за червень 2024 року 32 132,97 грн, відраховано в якості аліментів 6 466,76 грн; за липень 2024 року 32 132,89 грн, відраховано в якості аліментів 6 466,74 грн; за серпень 2024 року 35 180,98 грн, відраховано в якості аліментів 7 080,17 грн; за вересень 2024 року 32132,98 грн, відраховано в якості аліментів 6 466,76 грн.

Відповідно до листа головного державного виконавця від 18 грудня 2024 року № 9, згідно з розрахунком заборгованості зі сплати аліментів від 18 грудня 2024 року заборгованість за сплати аліментів у ОСОБА_1 відсутня.

Зі змісту розрахунку заборгованості зі сплати аліментів вбачається, що у грудні 2024 року позивач сплатив 300 959,80 грн на погашення заборгованості, у зв`язку з чим, станом на 18 грудня 2024 року сукупний розмір заборгованості становить 0,00 грн.

Також, судом установлено, що 07 червня 2023 року позивач зареєстрував шлюб з ОСОБА_6 (після реєстрації шлюбу прізвище « ОСОБА_13 »), що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 07 червня 2023 року.

Від указаного шлюбу мають спільного сина - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження від 08 липня 2023 року.

Звертаючись до суду із позовом про зменшення розміру аліментів ОСОБА_1 зазначав, що стягнення з нього аліментів у розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу) на користь відповідача на утримання сина - ОСОБА_4 не відповідає чинному законодавству, оскільки він має ще малолітню дитину від другого шлюбу та стягнення аліментів у такому розмірі порушує рівність прав дітей на забезпечення їм достатнього рівня життя. Крім того, на його утриманні перебуває дружина, яка перебуває у відпусті по догляду за дитиною та не має власного доходу, непрацездатний батько, та батько його дружини, який перебуває у безпорадному стані. Також, погіршився стан здоров`я позивача, у зв`язку з чим, було проведене оперативне втручання, що вимагало витрат та впливає на можливість сплати ним аліментів у визначеному розмірі.

Згідно з частинами першою та другою статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Частиною першою статті 51 Конституції України встановлено обов`язок батьків утримувати дітей до їх повноліття.

Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Положеннями частин першої та другої статті 141 СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Частинами другою, третьою статті 181 СК України встановлено, що за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення (частина перша статті 182 СК України).

При цьому, як передбачено частиною другою статті 182 СК України, мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Відповідно до статті 7 Закону України «Про державний бюджет на 2024 рік» прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років становить 3 196 грн, статті 7 Закону України «Про державний бюджет на 2025 рік» прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років становить 3 196 грн.

Згідно з частиною першою статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

В частині першій статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Отже, зі змісту статей 181, 192 СК України вбачається, що розмір аліментів, визначений за домовленістю між батьками, не вважається незмінним. Таким чином, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13.

Аналіз вказаних норм права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів.

При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного і зміни матеріального стану. Однак, зміна сімейного стану є самостійною, не залежною від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів.

Верховний Суд неодноразово у своїх постанова, зокрема від 28 травня 2021 року (справа № 715/2073/20) вказував, що зміна сімейного стану позивача, а саме народження дитини, не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів. Крім того, батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою.

Звертаючись до суду із позовом про зменшення розміру аліментів ОСОБА_4 зазначав, що в нього погіршилось матеріальне становище та змінився сімейний стан.

Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

З матеріалів справи вбачається, що на момент ухвалення рішення від 20 червня 2014 року про стягнення аліментів на сина сторін - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у ОСОБА_1 була лише одна дитина.

Разом з тим, ІНФОРМАЦІЯ_3 у ОСОБА_1 народився ще один син - ОСОБА_7 , який перебуває на його утриманні, оскільки матір дитини, з якою позивач перебуває у зареєстрованому шлюбі, перебуває у відпустці по догляду за дитиною, та окрім державної допомоги у 860 грн щомісяця, будь-якого іншого доходу не має, що підтверджується довідкою з місця роботи дружини від 20 листопада 2024 року за вих. № 0711, відомостями з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору за період з 1 кварталу по 3 квартал 2024 року.

З актів про фактичне проживання особи за адресою: АДРЕСА_2 вбачається, що позивач разом із дружиною, ОСОБА_14 та сином, ОСОБА_7 , проживають разом за вказаною адресою.

Водночас, при визначенні розміру аліментів враховуються зобов`язання платника аліментів щодо утримання всіх неповнолітніх дітей чи інші аліментні зобов`язання.

При зміні розміру аліментів, суд бере до уваги інтереси всіх дітей та сторін, так як згідно положень сімейного законодавства при наявності у платника аліментів інших дітей суд повинен виходити з рівності прав кожної дитини на належне матеріальне утримання.

Діти, народжені в різних шлюбах від різних матерів, мають абсолютно рівні права на матеріальну допомогу. Такий висновок зроблений Верховним Судом у постанові від 21 липня 2021 року у справі № 691/926/20.

За таких обставин, ураховуючи, що у позивача окрім сина сторін ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , також наявна дитина від іншого шлюбу, 2023 року народження, рівність прав дітей на належне матеріальне утримання, суд дійшов до висновку, що є підстави для зменшення розміру аліментів.

Разом з тим, посилання позивача на те, що на його утриманні перебуває також його непрацездатний батько, та батько його дружини, не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду. Зокрема, будь-яких належних доказів на підтвердження того, що позивачем регулярно надаються кошти на утримання батьків, оскільки будь-яких квитанцій, чеків про перерахування коштів, придбання продуктів, ліків тощо матеріали справи не містять. Окрім того, відсутнє підтвердження дійсної необхідності їхнього утримання, з огляду на те, що у батька позивача, окрім нього, є ще два сини, а обов`язку утримувати батька дружини позивач немає.

Щодо тверджень позивача про те, що він утримує свою дружину, яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною, то на переконання суду, такі обставини не можуть бути підставою для зменшення розміру аліментів, оскільки позивач не може компенсувати такі витрати за рахунок зменшення витрат на дитину.

Посилання позивача на те, що його майновий стан погіршився не знайшли свого підтвердження, оскільки з наявних у справі відомостей про його доходи вбачається, що він має стабільний дохід у розмірі, що є середнім по м. Києву. Розмір понесених ним витрат на оплату комунальних послуг жодним чином не свідчить про погіршення його майнового стану.

Крім того, безпідставними є твердження позивача про те, що у нього погіршився стан здоров`я, у зв`язку з чим, було проведено оперативне втручання, що вплинуло на його можливість сплачувати аліменти, оскільки із долучених ним доказів вбачається, що його захворювання не носить хронічний характер, та вимагало витрат саме на час проведення операції та відновлення після неї. Доказів того, що позивач потребує постійного лікування та витрат на ліки матеріали справи не містять.

Враховуючи вищевикладене, а також приймаючи до уваги рівний обов`язок обох батьків утримувати до повноліття своїх дітей, повноцінно забезпечувати їх інтереси, неприпустимість покращення майнового стану платника аліментів за рахунок зменшення їх розміру, враховуючи наявність у позивача ще однієї дитини, рівність прав кожної дитини на належне матеріальне утримання, недоведеність позивачем інших обставин для зменшення розміру аліментів, суд дійшов висновку про зменшення розміру аліментів, що стягуються з ОСОБА_1 із розміру 1/4 частини від усіх видів доходу щомісячно до 1/5 частини усіх видів доходу.

За правилами статті 191 СК України лише для стягнення аліментів встановлено час, з якого вони присуджуються, а зменшення розміру аліментів відбувається за загальними правилами, а саме з моменту набрання рішенням суду законної сили.

Враховуючи вищевикладене, позов підлягає частковому задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись статтями 84, 91, 141, 180-184, 191, 192 СК України, статтями 2, 4, 10, 12, 13, 76-81, 89, 141, 258, 263, 264, 265, 273, 354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Зменшити розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_1 , на підставі рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 20 вересня 2014 року у справі № 760/7605/14-ц, на користь ОСОБА_2 на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , із розміру 1/4 частини від усіх видів доходу щомісячно до 1/5 частини усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Відомості щодо учасників справи:

позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,

РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 ;

відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ,

РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 .

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо або через суд першої до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Л. М. Ішуніна