Справа №701/620/25
Провадження №2/701/380/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 грудня 2025 рокуМаньківський районний суд, Черкаської області
в складі: головуючого-судді -Костенка А. І.
за участі секретаря-Брітан О. О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в с-ще Маньківка матеріали за позовом ОСОБА_1 , представника позивача: ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа: Ставищенська селищна рада Білоцерківського району Київської області про позбавлення батьківських прав,

В С Т А Н О В И В :

Представник позивача звернувся в суд з позовом до відповідача та третьої особи про позбавлення батьківських прав.

На підставу своїх вимог спирається на те, що 6 листопада 2010 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 укладено шлюб, про що у відділі реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві було складено актовий запис № 1855.

Від вказаного шлюбу народився син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 30.08.2011.

Разом з тим, оскільки сімейне життя не склалося рішенням Дніпровського районного суду м. Києва № 755/28013/13-ц від 23.12.2013 вказаний шлюб розірвано.

Фактично шлюбні стосунки були припинені на початку 2012 року і з того часу ОСОБА_3 разом з сином не проживає, участі у його вихованні не бере, з ним не спілкується, морально та матеріально дитину не підтримує і фактично самоусунувся від виконання батьківських обов`язків.

Останнім відомим позивачу місцем проживання відповідача - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є будинок АДРЕСА_1 , але фактична адреса його проживання не відома. Заявнику також відомий номер мобільного телефону ОСОБА_3 : НОМЕР_2 .

Разом з тим, на сьогоднішній день дитина повністю перебуває на утриманні матері, що також підтверджується відповідними документами.

Так, з довідки Ставищенської селищної ради Білоцерківського району Київської області № 489 від 05.05.2025 вбачається, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає разом з матір`ю ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 , та перебуває на її утриманні.

Згідно довідок Ставищенського НВК № 1 «загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів - педагогічний ліцей» від 16.12.2019 № 01-28/171 та від 08.02.2021 № 01-28/43 батько учня ОСОБА_4 не бере участі у вихованні дитини, жодного разу не був присутнім на батьківських зборах.

Згідно довідки комунального закладу Київської обласної ради «Київський обласний ліцей» № 01-16/169 від 08.05.2025 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 » з 02.09.2024 навчається в 7 класі вказаного комунального закладу і перебуває на неповному державному утриманні.

З акту від 07.05.2025, складеного соціальним педагогом ОСОБА_5 , та класним керівником Василенко Л.М., комунального закладу Київської обласної ради «Київський обласний ліцей», вбачається, що батько неповнолітнього ОСОБА_4 , - ОСОБА_3 в період з 02.09.2024 по 07.05.2025 сина не відвідував, на вихідні та канікули не забирав додому, участі у вихованні не приймав і з педагогами не спілкувався, станом здоров`я та розвитку дитини не цікавився. Матеріально не утримував.

З характеристики на ліцеїста комунального закладу Київської обласної ради «Київський обласний ліцей» ОСОБА_6 , 2011 року народження, вбачається, що він бере активну участь у громадському житті школи та класу, займається в спортивному гуртку. Також зазначено, що мати ліцеїста цікавиться навчанням та поведінкою сина, відвідує класні та загальношкільні батьківські збори. Батько ліцеїста за період навчання сина у ліцеї успіхами дитини не цікавився та освітній заклад не відвідував.

З відповіді директора КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги» № 156 від 04.06.2025 на адвокатський запит вбачається, що загальний стан здоров`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , задовільний.

З листа Служби у справах дітей та сім`ї Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації № 40-М-193 від 19.04.2021 вбачається, що батька дитини ОСОБА_3 неодноразово запрошували для співбесіди, але він не з`являвся і двері квартири за адресою: АДРЕСА_3 , членам комісії не відчиняє. В зазначеному листі рекомендовано по питанню доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 , звернутися до органу опіки і піклування за місцем фактичного проживання дитини.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва № 2604/6871/2012 від 20.04.2012 позов ОСОБА_7 , задоволено частково та стягнуто з ОСОБА_3 , на користь позивача аліментів на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі у розмірі 800 грн., щомісячно, починаючи з 26 січня 2012 року і до досягнення повноліття, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Шевченківського управління юстиції у м. Києві від 03.10.2014 відкрито виконавче провадження № 44942101 (ідентифікатор для доступу 0468Д6А835АГ) з примусового виконання виконавчого листа Дніпровського районного суду № 2604/6871/12 від 13.09.2013 про стягнення аліментів з ОСОБА_3 .

З реєстру виконавчих проваджень, встановлено, що вищевказане виконавче провадження перебуває в статусі «примусове виконання».

Згідно розрахунку заборгованість ОСОБА_3 , зі сплати аліментів станом на 04.06.2025 становить 297279,22 (двісті дев`яносто сім тисяч двісті сімдесят дев`ять) грн.

ОСОБА_1 за місцем проживання та роботи характеризується позитивно, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, до кримінальної відповідальності не притягувалась.

Актом Ставищенської селищної ради обстеження матеріально-побутових умов проживання № 488 від 05.05.2025 підтверджено, що ОСОБА_1 , разом з чоловіком ОСОБА_8 , виховує та здійснює необхідний догляд за трьома неповнолітніми дітьми, в тому числі за ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Діти здорові, охайні, забезпечені всім необхідним. Умови проживання дітей задовільні, є окремі кімнати для проживання.

Будинок, в якому ОСОБА_1 , проживає разом з сім`єю на праві власності належить останній, що підтверджується договором купівлі-продажу житлового будинку, посвідченого державним нотаріусом Ставищенської державної нотаріальної контори Цимбалюк В.М., від 10.06.2015.

25 червня 2025 року виконавчим комітетом Ставищенської селищної ради Білоцерківського району Київської області за № 03-06/1420 складено «Висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 », відповідно до якого орган опіки і піклування - виконавчий комітет Ставищенської селищної ради дійшов висновку, що ОСОБА_3 доцільно буде позбавити батьківських прав відносно його неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що відповідає найкращим інтересам дитини з метою забезпечення йому спокійного та стійкого середовища, що і змусило представника позивача звернутися з відповідним позовом до суду.

Позивач та представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задоволити.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнала та заперечувала проти їх задоволення.

Представник третьої особи: Ставищенської селищної ради в судовому засіданні не заперечував проти задоволення позовних вимог та просив їх задоволити.

Суд, вислухавши учасників процесу, вивчивши матеріали справи встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

6 листопада 2010 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 укладено шлюб, про що у відділі реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві було складено актовий запис № 1855 (а.с. 15).

Від вказаного шлюбу народився син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 30.08.2011 (а.с. 17).

Разом з тим, оскільки сімейне життя не склалося рішенням Дніпровського районного суду м. Києва № 755/28013/13-ц від 23.12.2013 вказаний шлюб розірвано (а.с. 19).

Разом з тим, на сьогоднішній день дитина повністю перебуває на утриманні матері, що також підтверджується відповідними документами.

Так, з довідки Ставищенської селищної ради Білоцерківського району Київської області № 489 від 05.05.2025 вбачається, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає разом з матір`ю ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 , та перебуває на її утриманні (а.с. 35).

Згідно довідок Ставищенського НВК № 1 «загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів - педагогічний ліцей» від 16.12.2019 № 01-28/171 та від 08.02.2021 № 01-28/43 батько учня ОСОБА_4 не бере участі у вихованні дитини, жодного разу не був присутнім на батьківських зборах (а.с. 25, 26).

Згідно довідки комунального закладу Київської обласної ради «Київський обласний ліцей» № 01-16/169 від 08.05.2025 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 » з 02.09.2024 навчається в 7 класі вказаного комунального закладу і перебуває на неповному державному утриманні (а.с. 27).

З акту від 07.05.2025, складеного соціальним педагогом ОСОБА_5 , та класним керівником Василенко Л.М., комунального закладу Київської обласної ради «Київський обласний ліцей», вбачається, що батько неповнолітнього ОСОБА_4 , - ОСОБА_3 в період з 02.09.2024 по 07.05.2025 сина не відвідував, на вихідні та канікули не забирав додому, участі у вихованні не приймав і з педагогами не спілкувався, станом здоров`я та розвитку дитини не цікавився. Матеріально не утримував (а.с. 28).

З характеристики на ліцеїста комунального закладу Київської обласної ради «Київський обласний ліцей» ОСОБА_6 , 2011 року народження, вбачається, що він бере активну участь у громадському житті школи та класу, займається в спортивному гуртку. Також зазначено, що мати ліцеїста цікавиться навчанням та поведінкою сина, відвідує класні та загальношкільні батьківські збори. Батько ліцеїста за період навчання сина у ліцеї успіхами дитини не цікавився та освітній заклад не відвідував (а.с. 299).

З відповіді директора КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги» № 156 від 04.06.2025 на адвокатський запит вбачається, що загальний стан здоров`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , задовільний (а.с. 30-33).

З листа Служби у справах дітей та сім`ї Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації № 40-М-193 від 19.04.2021 вбачається, що батька дитини ОСОБА_3 неодноразово запрошували для співбесіди, але він не з`являвся і двері квартири за адресою: АДРЕСА_3 , членам комісії не відчиняє. В зазначеному листі рекомендовано по питанню доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 , звернутися до органу опіки і піклування за місцем фактичного проживання дитини (а.с. 34).

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва № 2604/6871/2012 від 20.04.2012 позов ОСОБА_7 , задоволено частково та стягнуто з ОСОБА_3 , на користь позивача аліментів на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі у розмірі 800 грн., щомісячно, починаючи з 26 січня 2012 року і до досягнення повноліття, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (а.с. 20).

Постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Шевченківського управління юстиції у м. Києві від 03.10.2014 відкрито виконавче провадження № 44942101 (ідентифікатор для доступу 0468Д6А835АГ) з примусового виконання виконавчого листа Дніпровського районного суду № 2604/6871/12 від 13.09.2013 про стягнення аліментів з ОСОБА_3 (а.с. 21).

З реєстру виконавчих проваджень, встановлено, що вищевказане виконавче провадження перебуває в статусі «примусове виконання» (а.с. 22).

Згідно розрахунку заборгованість ОСОБА_3 , зі сплати аліментів станом на 04.06.2025 становить 297279,22 (двісті дев`яносто сім тисяч двісті сімдесят дев`ять) грн. (а.с. 23-24).

ОСОБА_1 за місцем проживання та роботи характеризується позитивно, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, до кримінальної відповідальності не притягувалась.

Актом Ставищенської селищної ради обстеження матеріально-побутових умов проживання № 488 від 05.05.2025 підтверджено, що ОСОБА_1 , разом з чоловіком ОСОБА_8 , виховує та здійснює необхідний догляд за трьома неповнолітніми дітьми, в тому числі за ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Діти здорові, охайні, забезпечені всім необхідним. Умови проживання дітей задовільні, є окремі кімнати для проживання (а.с. 42-43).

Будинок, в якому ОСОБА_1 , проживає разом з сім`єю на праві власності належить останній, що підтверджується договором купівлі-продажу житлового будинку, посвідченого державним нотаріусом Ставищенської державної нотаріальної контори Цимбалюк В.М., від 10.06.2015 (а.с. 44-47).

25 червня 2025 року виконавчим комітетом Ставищенської селищної ради Білоцерківського району Київської області за № 03-06/1420 складено «Висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 », відповідно до якого орган опіки і піклування - виконавчий комітет Ставищенської селищної ради дійшов висновку, що ОСОБА_3 доцільно буде позбавити батьківських прав відносно його неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що відповідає найкращим інтересам дитини з метою забезпечення йому спокійного та стійкого середовища (а.с. 53-55).

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що відповідач ніяким чином не піклується про дитину, не проявляє заінтересованості в його подальшій долі, не цікавиться його успіхами, станом здоров`я, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, його навчанням, підготовкою до самостійного життя, зокрема - не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на його фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню ним загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до його внутрішнього світу; не створює умов для отримання ним освіти, тобто створились умови, які шкодять інтересам неповнолітньої дитини. Відповідач, покладених законом на батьків обов`язків, не виконує, не бере педагогічної, матеріальної, грошової, посильної трудової, або будь-якої іншої участі у вихованні дитини.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_9 , суду показала, що із сім`єю дружить більше шести років. Знає тільки, що він ОСОБА_10 , особисто вона батька не бачила, не знає про нього абсолютно нічого і в розмовах про нього ніколи не йшлося ні від ОСОБА_11 ні від ОСОБА_12 . Так як вона знає, абсолютно ніякої участі у вихованні батько не бере, ні фінансової, ні моральної, ні фізичної, ніякої. ОСОБА_13 ніколи тему про батька не піднімав, вона не чула нічого. Вихованням дитини займалася ОСОБА_12 і ОСОБА_14 , її чоловік. ОСОБА_15 хороший хлопчик із своїми принципами, із своїми моральними установами, хороша дитина. Він навчається зараз у Володарці, Київський обласний ліцей. Навчається він нормально. ОСОБА_11 в школу возить мама, у неділю вона його завозить, а в п`ятницю сама їде і його забирає. Батько ніякої участі у вихованні не приймає, вона не чула про нього, і те що батько подзвонив чи подарував щось, навіть якщо він не проживає з сином, вона такого не чула ні від ОСОБА_11 , ні від кого. ОСОБА_16 зараз третій шлюб з ОСОБА_17 . Дитина не спілкується з батьком, тому що його немає, розмови не ведуться, ОСОБА_13 ці розмови не піднімає ні з мамою ні з нею. Вона про нього не чула і розмов не чула. Батька немає і питань немає. Вона бачить з цією сім`єю кожен день. Вона проживає в кінці вулиці, але вони разом ходять в садочок, у неї її похресниця і коли вона не хвора, то кожний день у ОСОБА_18 і бачить цю сім`ю постійно. Вони говорили про це, і в неї є чоловік і сім`я так само, і по жіночому батько просто втік, це була одна відповідь і вона бачила, що ця вся ситуація їй неприємна.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_19 , суду показала, що почалося все з весілля, коли з його сторони нікого не було, був тільки один батько, матері навіть не було. Вони розписались і через два місяці він втік. Він з`явився за два місяці до пологів. Народився ОСОБА_15 , пів року вони жили і вирішили приїхати в Ставище до них і там працювати. Він працював у неї на виробництві офіційно. Купили йому машину, вона зі свого боку дала кошти і він продав свою стару машину і купили іншу машину, він сів у неї і втік, ще дитині не було двох років і це останній раз коли вона його бачила. Телефонного спілкування не було. Відповідач ніколи нічого, навіть цукерки не передавав. Це її онук, вони гуляють і до школи вона його приводить, додому приходить, день народження святкують, якісь подарунки приносить, друзі приносять, а з боку батька ніколи нічого не було. Кожен день вона його бачить. Дочка здійснює виховання, вона слідкує за уроками, це і навчання і одягає, вона все робить. ОСОБА_13 ніколи не задавав питань про батька, він його і в очі не бачив. Про батька він не питав. ОСОБА_12 не намагалась налагодити контакт батька з сином. Було колись, що потрібно було кудись їхати чи паспорт і потрібен був його дозвіл вже точно не пам`ятає, а він постійно змінює номера телефонів. ОСОБА_20 таке, що дзвонили, а номер вже недійсний, один номер, другий номер. Шкоди дитині не завдав, тому що як батько може завдати шкоди дитині як його немає. Інші баба з дідом колись були, може п`ять років було дитині, вона їх навіть не бачила, і чого вони приїжджали вона не знає.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_21 , суду показав, що він одружився з 2008 року. Було весілля, він був присутній. Відповідач не брав участі у вихованні дитини. Відповідач їхав, а потім приїжджав через пів року після народження. Він кожен день спілкується з ОСОБА_12 . Відповідача він не бачив давно, відтоді як відповідач поїхав з машиною, і більше ніякої участі у вихованні він не приймав. Чи допомагав відповідач матеріально він не чув. Вихованням дитини займається ОСОБА_22 . До них приїжджає, вони займаються іноді. Він з ОСОБА_11 щодо батька не спілкувався зовсім. Спочатку якось не хотілось озвучувати чого батька немає. ОСОБА_15 почав цікавитись про батька, коли йому було напевно десять років. Про те, що батьку перешкоджали бачитись чи спілкуватись з сином він такого не чув. Він знає, що відповідач приписаний в ОСОБА_23 , бо колись його підвозив. Ніякої участі батька у вихованні дитини зовсім не було. Чи намагалась ОСОБА_12 налагодити з батьком дитини відносини йому невідомо. ОСОБА_12 хотіла з ним спілкуватись, а він не хотів, десь переховувався. Як він знає відповідач не виходив на контакт.

Допитаний в судовому засіданні неповнолітній ОСОБА_4 , суду показав, що батька він ніколи не бачив, ніяк з ним не зв`язувався, не розмовляв, в соц мережах його не знаходив, не переписувався, контакту ніякого не було. В обличчя його ніразу не бачив. Батько на зв`язок по телефону до нього не виходив ніразу і не переписувався. Так як він знає, матеріальну допомогу батько не надавав. Його вихованням займається мама та його вітчим, він його виховує, надає матеріальну і моральну допомогу кожен день. Навчається він у Київському обласному ліцеї у селищі міського типу Володарка. З навчанням у нього нормально. Проживає у гуртожитку. Забезпечують всім необхідним. Він розуміє суть справи. Він не бачить сенсу не позбавляти батьківських прав, тому що батько не бере участі в його житті. Батько ніразу не виявляв до нього інтересу. Якби він був присутнім на відеозв`язку, він його не впізгав би, тому що ніразу не його не бачив і не знає його в лице. Він проживає в ОСОБА_24 з матір`ю та вітчимом. Вітчима звати ОСОБА_25 . Вітчима він називає татом і до нього звик. У матері був інший чоловік давно, але він його не пам`ятає. Йому пояснювали, що батько ніколи не проявляв до нього інтерес, не дзвонив, не писав, не просив матір дати його соц мережі. Мама йому не пропонувала спілкуватися з батьком і такої потреби не було. Він не очікує хоч мінімального спілкування з батьком. Йому розповідали про наслідки від рішення суду. Пояснили, що його батька позбавлять батьківських прав і ОСОБА_25 може стати потенційно його батьком. Він хоче щоб позбавили батьківських прав його біологічного батька, так як в нього є інший батько і він його називає татом. Він проживає з ним три роки.

Суд при вирішенні даного спору керується наступним.

Відповідно до статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Частинами першою, другою статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Стаття 9 Конвенції покладає на держави-учасниці обов`язок забезпечувати те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Відповідно до статті 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків.

У статті 7 СК України визначено необхідність забезпечення дитині можливості здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Відповідно до частин першої та другої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

У пункті 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» судам роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Згідно із статтею 18 Закону України «Про охорону дитинства» держава забезпечує право дитини на проживання в таких санітарно-гігієнічних та побутових умовах, що не завдають шкоди її фізичному та розумовому розвитку.

Відповідно до статті 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний стан. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (частина третя статті 51 Конституції України).

Відповідно до частини першої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Зокрема, пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько, можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Виходячи з тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України суд має підстави для висновку, що ухилення від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав виключно за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Разом з тим, зазначені чинники, повинні мати систематичний та постійний характер, як кожен, так і в сукупності, можна розцінити як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав має передувати виважена та ґрунтована підготовка, збір необхідної доказової бази, адже більшість чинників, які є підставою для прийняття позитивних рішень у вказаних категоріях справи, мають оцінювальний характер, залежать від конкретних обставин справи та особистості учасників цих правовідносин.

Інтереси дитини полягають в тому, щоб забезпечити її право на потребу у любові, піклуванні та матеріальної забезпеченості (ст. 5 Декларації про соціальні та правові принципи, що стосуються захисту і благополуччя дітей, особливо у разі передачі дітей на виховання та їх усиновлення від 03 грудня 1986 року).

Дитина має право на особливе піклування та повинна мати свободу вибору щодо своїх батьків тощо.

Аналізуючи встановлені факти у контексті позбавлення батьківських прав, суди повинні зважувати на те, що позбавлення батьківських прав на дитину та освідомлення цього самою дитиною вже несе в собі негативний вплив на її свідомість та застосовувати цей захід як крайню міру впливу та захисту прав дитини.

Суд бере до уваги, що Європейський суд з прав людини зауважує, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (справа «Мамчур проти України» (CASE OF MAMCHUR v. UKRAINE) від 16 липня 2015 року).

Відповідно до ст. 141 СК України батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини, в тому числі і щодо її утримання.

Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї.

Суд зауважує, що відповідач не виявив свідомого бажання приймати участь у вихованні дитини, що підтверджується вищевикладеними обставинами, а також тим, що останній в судове засідання не з`явився, що в сукупності свідчить про відсутність інтересу до дитини.

Суд вважає, що представником позивача надано до суду належні та допустимі докази винної поведінки відповідача щодо своєї дитини та винятковості даного випадку, а саме: відсутність піклування про фізичний і духовний розвиток дитини та свідоме нехтування відповідачем своїми батьківськими обов`язками, що в своїй сукупності свідчить про наявність підстав для застосування до відповідача крайнього заходу впливу у вигляді позбавлення його батьківських прав щодо неповнолітньої дитини, тому позов про позбавлення батьківських прав підлягає до повного задоволення виключно в інтересах неповнолітньої дитини: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 12, 19, 76-81, 263-265 ЦПК України, ст. 51 Конституції України, ст. ст. 7, 19, 141, 150, 155, 164, 180, 182, 183, 184 СК України, ст.ст. 8, 11 Закону України "Про охорону дитинства", суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задоволити.

Позбавити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстрованого та жителя АДРЕСА_1 ) батьківських прав відносно його неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Черкаського апеляційного суду впродовж тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження.

СуддяА. І. Костенко