справа № 682/2948/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 грудня 2025 року м. Корець

Суддя Корецького районного суду Рівненської області Загородько Н.А., розглянувши заяву про видачу судового наказу Товариства з обмеженою відповідальністю "Хмельницькенергозбут" про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за спожиту електроенергію з ОСОБА_1 ,

в с т а н о в и в:

До Корецького районного суду Рівненської області за підсудністю із Славутського міськрайонного суду Хмельницької області за підсудністю на підставі ухвали Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 06.11.2025 року надійшли матеріали цивільної справи, наказного провадження за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Хмельницькенергозбут" про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за спожиту електроенергію з ОСОБА_1 , які передані у провадження судді Загородько Н.А. на підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до заявлених позовних вимог заявник просить суд стягнути із ОСОБА_1 на користь ТОВ "Хмельницькенергозбут" заборгованості на суму 5 950 грн. 22 коп. та понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 302 грн. 80 коп.

Право на звернення до суду за судовим захистом своїх прав та охоронюваних законом інтересів є одним із важливіших конституційних прав громадян та юридичних осіб.

Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950, далі - Конвенція 1950 року), а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до статті 7 Закону України від 23 лютого 2006 року №3477-IV«Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовуються судами при розгляді справ як джерело права.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції 1950 року кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Статтями 2, 3, 4 ЦПК України передбачено, що завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України «Про міжнародне приватне право», законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховою радою України. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦПК України усі справи, що підлягають вирішенню в порядку цивільного судочинства, розглядаються місцевими загальними судами як судами першої інстанції, крім справ, визначених частинами другою та третьою цієї статті.

Правила щодо підсудності цивільних справ, які підлягають вирішенню в порядку цивільного судочинства, тобто розмежування компетенції по розгляду і вирішенню підвідомчих суду цивільних справ всередині системи судів цивільної юрисдикції, визначені в Главі 2 Розділу III ЦПК України.

Згідно приписів ст. 162 ЦПК України, заява про видачу судового наказу подається до суду першої інстанції за загальними правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.

Положеннями ст. 30 ЦПК України визначено виключну підсудність позовів.

Відповідно до ч. 1 ст. 30 ЦПК України позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою.

Відтак, позови, що виникають з приводу нерухомого майна це позови, пов`язані з нерухомим майном, нерухомістю, нерухомою річчю, а тому усі позови, у спорах, які є наслідком правовідносин, пов`язаних з обігом нерухомого майна повинні бути пред`явлені до суду за місцем знаходження майна.

Згідно правового висновку, викладеного в постанові Верховного Суду від 10.04.2019 року по справі №638/1988/17, правила виключної підсудності застосовуються до позовів з приводу нерухомого майна, стосуються позовів з приводу будь-яких вимог, пов`язаних з правом особи на нерухоме майно: земельні ділянки, будинки, квартири тощо, зокрема щодо права власності на нерухоме майно, а також щодо речових прав на нерухоме майно, дійсності (недійсності) договорів щодо такого майна або спорів з приводу невиконання стороною договору, об`єктом якого є нерухоме майно.

Звертаючись до суду із вимогами по видачу судового наказу про стягнення заборгованості за надані послуги з розподілу природного газу з ОСОБА_1 заявник виходив з того, що боржником здійснюється споживання електричних послуг за адресою: АДРЕСА_1 .

За вимог п.1 ч. 3 ст. 376 ЦПК України обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення є порушення норм процесуального права, якщо справу розглянуто неповноважним складом суду.

Принцип законного судді нерозривно пов`язаний з правом особи на повноважний, компетентний суд. Відповідно до статті 8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом.

Суд не тільки вправі, а й зобов`язаний ухилитися від розв`язання справ, йому не підсудних.

Вимоги статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод є виконаними, коли справа заявника була розглянута національним судом, який створено на підставі закону. Європейський суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях наголошував, що поняття «суд, встановлений законом», стосується не тільки юридичного підґрунтя самого по собі існування «суду», але також і дотримання судом спеціальних норм, які регулюють його юрисдикцію, підсудність, повноваження судді (належний склад суду).

Передаючи дану заяву за підсудністю, Славутського міськрайонного суду Хмельницької області виходив з того, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , то суд дійшов до висновку, що дана справа не підсудна Славутському міськрайонному суду Хмельницької області, а тому дану цивільну справу слід передати за підсудністю на розгляд до Корецького районного суду Рівненської області, посилаючись на ч. 8 ст. 165 ЦПК України.

Разом з цим, не підлягають застосуванню положення ч. 8 ст. 165 ЦПК України, оскільки боржником за заявленими вимогами є фізична особа, а положення даної статті застосовуються лише у тому разі, якщо за результатами розгляду отриманих судом відомостей про місцезнаходження боржника - юридичної особи або фізичної особи - підприємця буде встановлено, що заява про видачу судового наказу не підсудна цьому суду, суд не пізніше десяти днів з дня надходження заяви постановляє ухвалу про передачу заяви про видачу судового наказу разом з доданими до неї документами за підсудністю.

Таким чином, враховуючи заявлені вимоги, суд доходить до висновку, що вимоги заяви пред`явлені щодо нерухомого майна, за адресою: АДРЕСА_1 , до спірних правовідносин підлягають застосуванню правила виключної підсудності.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо: справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Аналізуючи вищевикладені доводи, беручи до уваги відомості про місцезнаходження відповідача, суддя приходить до висновку про передачу вказаної цивільної справи на розгляд до Славутського міськрайонного суду Хмельницької області.

Керуючись ст. ст. 4, 27, 31, 187, 260, 353, 354 ЦПК України, суддя,

у х в а л и в:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Хмельницькенергозбут" про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за спожиту електроенергію з ОСОБА_1 - передати за підсудністю до Славутського міськрайонного суду Хмельницької області.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Рівненського апеляційного суду.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Н.А. Загородько