РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

01 грудня 2025 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Аббасової Н.В.,

секретаря судового засідання - Сухини А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні зали суду в м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И В:

У липні 2025 року позивачка ОСОБА_1 звернулася до Печерського районного суду м.Києва із позовом до ОСОБА_2 , у якому просить шлюб між громадянином Алжирської Народної Демократичної Республіки ОСОБА_2 та громадянкою України ОСОБА_1 , зареєстрований Дніпровським районним у м.Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у м.Києві 20.06.2019, актовий запис № 1343 - розірвати.

Позовні вимоги мотивує тим, що 20.06.2019 укладено шлюб між громадянкою України ОСОБА_1 та громадянином Алжирської Народної Демократичної Республіки ОСОБА_2 , який зареєстрований Дніпровським районним у м.Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у м.Києві, актовий запис № 1343, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 .

Як вказує позивачка, через несумісність характерів та різні погляди на шлюб та сім`ю, сторони припинили підтримувати сімейні відносини, вести спільне господарство та проживають окремо. Позивачка впевнена, що примирення, подальше спільне життя та збереження шлюбу є неможливим.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 14.08.2025 року вказану позовну заяву направлено за підсудністю до Шевченківського районного суду м. Києва, визначивши підсудність за правилами ст.ст. 27, 31 ЦПК України.

13.10.2025 до Шевченківського районного суду м. Києва надійшли матеріали даної справи та протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.10.2025 передані судді Аббасовій Н.В.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 24.10.2025 у справі про розірвання шлюбу відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Позивачка в судове засідання не з`явилася, повідомлена належним чином. Від представника позивачки надійшла заява про розгляд справи за відсутності позивачки та її представника.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся судом належним чином.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача за наявними матеріалами справи та ухвалити заочне рішення відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, оскільки позивач не заперечував проти заочного розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, 20.06.2019 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстровано шлюб, актовий запис № 1343, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим 20.06.2019 Дніпровським районним у м.Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у м. Києві серії НОМЕР_1 .

Судом установлено, що подружжя сімейно-шлюбних стосунків не підтримує та спільне господарство не ведуть та проживають окремо.

Суд зауважує, що відповідно до матеріалів справи вбачається, що відповідач у справі, є громадянином іноземної держави, а саме, як вбачається із копії свідоцтва про шлюб від 20.06.2019, ОСОБА_3 є громадянином Алжирської Народної Демократичної Республіки.

У відповідності до вищенаведеного, суд під час вирішення вищевказаної справи повинен керуватися положеннями Закону України «Про міжнародне приватне право» (далі - Закон).

Пунктом 2 ч. 1 ст. 1 Закону встановлено, що іноземний елемент - ознака, яка характеризує приватноправові відносини, що регулюються цим Законом, та виявляється в одній або кількох з таких форм:

- хоча б один учасник правовідносин є громадянином України, який проживає за межами України, іноземцем, особою без громадянства або іноземною юридичною особою;

- об`єкт правовідносин знаходиться на території іноземної держави;

- юридичний факт, який створює, змінює або припиняє правовідносини, мав чи має місце на території іноземної держави.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону вибір права - право учасників правовідносин визначити право якої держави підлягає застосуванню до правовідносин з іноземним елементом.

Зі статті 7 Закону вбачається, що при визначенні права, що підлягає застосуванню, суд чи інший орган керується тлумаченням норм і понять відповідно до права України.

Згідно із ст. 55 Закону право на шлюб визначається особистим законом кожної з осіб, які подали заяву про укладення шлюбу. У разі укладення шлюбу в Україні застосовуються вимоги Сімейного кодексу України щодо підстав недійсності шлюбу.

Статтею 63 Закону встановлено, що припинення шлюбу та правові наслідки припинення шлюбу визначаються правом, яке діє на цей час щодо правових наслідків шлюбу.

Відповідно до п. 11 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про практику розгляду судами цивільних справ з іноземним елементом" передбачено, що правові наслідки шлюбу з іноземним елементом визначаються статтею 60 Закону України "Про міжнародне приватне право". Правові наслідки шлюбу визначаються спільним особистим законом подружжя, тобто правом тієї держави, громадянами якої вони є одночасно, а за його відсутності - правом держави, у якій подружжя мало останнє спільне місце проживання, за умови, що хоча б один з подружжя все ще має місце проживання у цій державі. Наприклад, якщо подружжя, що є громадянами різних держав, спільно проживали на території України і на час розірвання шлюбу хоча б один з них продовжує проживати на її території, то розірвання шлюбу здійснюється за законодавством України. У випадку відсутності такої ситуації - правові наслідки шлюбу визначаються правом, з яким обидва з подружжя мають найбільш тісний зв`язок іншим чином.

Наявні у справі докази об`єктивно свідчать про те, що позивачка ОСОБА_1 є громадянкою України, що підтверджується копією паспорту, сторони тривалий час проживають на території України, про що свідчать документи по справі. З урахуванням наведених обставин суд вважає, що спір підлягає вирішенню відповідно до законодавства України.

Відповідно до ст.16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

Відповідно до ч. 1 ст. 110, ст. 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Позивачка скористалася даним правом та звернулася до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу.

Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем.

Згідно положень частини третьої та четвертої ст. 56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Відповідно до норм сімейного законодавства, добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз», підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків.

Судом було встановлено, що причиною припинення шлюбно-сімейних відносин являється те, що спільне життя Позивачки з Відповідачем не склалося та припинено. Подальше спільне життя та збереження шлюбу неможливе.

Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Частиною 2 статті 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд вважає, що оскільки на даний час сторони не ведуть спільного господарства, не підтримують шлюбних стосунків, позивач наміру зберігати сім`ю не має, шлюб існує формально, подальше спільне життя суперечить інтересам позивача, відтак є усі підстави для розірвання шлюбу.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню судові витрати, понесені останньою, які складаються з судового збору в розмірі 1 211,20 грн.

Керуючись ст. ст. 4, 10, 12, 13, 17, 18, 76-81, 200, 206, 258-259, 263-268, 273, 352, 354-355 ЦПК України, ст.ст. 104, 110, 112, 113 Сімейного кодексу України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, - задовольнити.

Шлюб укладений між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований 20.06.2019 Дніпровським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 1343,- розірвати.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 211,20 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Реквізити сторін:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса місця проживання - АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ;

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса місця проживання - АДРЕСА_2 .

Суддя: Н.В. Аббасова