ПОСТАНОВА

Іменем України

26 грудня 2025 року м. Кропивницький

справа № 383/1212/25

провадження № 22-ц/4809/1846/25

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: Єгорової С. М. (суддя-доповідач), суддів: Карпенка О. Л., Чельник О. І.,

учасники справи:

заявник - Товариство з обмеженою відповідальністю "Газорозподільні мережі України" в особі Кропивницької філії Товариства з обмеженою відповідальністю "Газорозподільні мережі України",

боржник ОСОБА_1 ,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Газорозподільні мережі України" в особі Кропивницької філії Товариства з обмеженою відповідальністю "Газорозподільні мережі України" на ухвалу Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 03 жовтня 2025 року у складі головуючого судді Замші О. В.

УСТАНОВИВ:

Короткий зміст заяви про видачу судового наказу і ухвали суду першої інстанції.

У вересні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Газорозподільні мережі України" в особі Кропивницької філії Товариства з обмеженою відповідальністю "Газорозподільні мережі України" звернулося до Бобринецького районного суду Кіровоградської області із заявою, в якій просило видати судовий наказ про стягнення із ОСОБА_1 на користь заявника боргу за надання послуг з розподілу природного газу в сумі 2 884 грн 33 коп, 93 грн 77 коп 3% річних, 302 грн 18 коп інфляційні втрати.

Ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 03 жовтня 2025 року відмовлено у видачі судового наказу за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Газорозподільні мережі України" в особі Кропивницької філії Товариства з обмеженою відповідальністю "Газорозподільні мережі України" про стягнення з ОСОБА_1 боргу за надання послуг з розподілу природного газу.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції керувався тим, що відсутні відомості щодо реєстрації місця проживання ОСОБА_1 на території Кетрисанівської сільської ради, у зв`язку з чим заявнику необхідно відмовити у видачі судового наказу з підстав, передбачених ч. 9 ст.165 ЦПК України.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Газорозподільні мережі України" в особі Кропивницької філії Товариства з обмеженою відповідальністю "Газорозподільні мережі України", в інтересах якого діє адвокат Усатенко В. Ю., подало до апеляційного суду апеляційну скаргу, в якій з підстав неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, ставить питання про скасування ухвали Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 03 жовтня 2025 року та видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» в особі Кропивницької філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України»: - 2 884,33 грн заборгованості за послугу з розподілу природного газу, - 93,77 грн 3% річних, - 302,18 грн інфляційних втрат, - 242,24 грн судового збору.

В обгрунтування зазначено, що відповідно до ст. 30 ЦПК України позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою. Таким чином відсутність реєстрації боржника за адресою вказаного нерухомого майна не впливає на визначення підсудності даної справи.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи.

Відзиву на апеляційну скаргу не подано, що згідно вимог ч. 3 ст. 360 ЦПК України не перешкоджає пергляду ухвали суду першої інстанції.

Позиція апеляційного суду.

Відповідно до статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Пунктом 1 частини 1 статті 353 ЦПК України визначено, що окремо від рішення суду може бути оскаржена в апеляційному порядку ухвала суду першої інстанції про відмову у видачі судового наказу.

Частиною 2 ст. 369 ЦПК України встановлено, що апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Враховуючи вищевикладене, оскільки із матеріалів справи не встановлено обставин, які б унеможливлювали розгляд справи без повідомлення учасників справи, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

З урахуванням вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції у межах, передбачених ст. 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції без змін.

Мотиви, з яких виходить колегія суддів апеляційного суду.

Згідно з ч. 1ст. 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Тобто наказне провадження - це самостійний і спрощений вид судового провадження у цивільному судочинстві при розгляді окремих категорій справ, у якому суддя в установлених законом випадках на підставі поданої заяви особою, якій належить право вимоги, без судового засідання і виклику стягувача та боржника, але на основі доданих до заяви документів видає судовий наказ, що є особливою формою судового рішення.

Відповідно до ч.5 ст.165 ЦПК України у разі якщо боржником у заяві про видачу судового наказу вказана фізична особа, яка не має статусу підприємця, суддя не пізніше двох днів з дня надходження такої заяви, крім випадків подання заяви про видачу судового наказу в електронній формі до боржника, що має офіційну електронну адресу, звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване у встановленому порядку місце проживання фізичної особи-боржника.

Відповідно до ч. 7 ст. 165 ЦПК України суддя з метою визначення підсудності може користуватися даними Єдиного державного демографічного реєстру.

Відповідно до ч. 9 ст. 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу у разі, якщо отримана судом інформація не дає можливості встановити зареєстроване у встановленому порядку місце проживання (перебування) фізичної особи-боржника.

Відповідно до ч. 1 ст. 166 ЦПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Звертаючись до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення із ОСОБА_1 на користь заявника боргу за надання послуг з розподілу природного газу в сумі 2 884 грн 33 коп, 93 грн 77 коп 3% річних, 302 грн 18 коп інфляційні втрати, заявник зазначив, що адресою проживання боржника є АДРЕСА_1 .

Наявними у матеріалах справи доказами підтверджується, що 29 вересня 2025 року за вх.№ ЕП-1826/25 до Бобринецького районного суду Кіровоградської області на запит від 26 вересня 2025 року №383/1212/25/ЕП-415/2025-вих. надійшло повідомлення з Центрально-південного міжрегіонального управління Державної міграційної служби, у якому зазначено, що за відомостями з обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УППРЕ ЦПМУ ДМС, місце проживання ОСОБА_1 не значиться (а.с.20).

У відповіді з Єдиного державного демографічного реєстру №1821058 від 26 вересня 2025 року зазначено, що за параметрами пошуку місця реєстрації ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_1 , особу не знайдено (а.с.17).

01 жовтня 2025 року за вх.№ 5868/25 до Бобринецького районного суду Кіровоградської області на запит від 26 вересня 2025 року №383/1212/25/12849/2025 надійшло повідомлення з Кетрисанівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області, у якому зазначено, що згідно відомостей реєстраційного обліку Кетрисанівської сільської ради, реєстрація місця проживання ОСОБА_1 на території Кетрисанівської сільської ради, відсутня (а.с.21).

За таких обставин суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову у видачі судового наказу на підставі ч. 9 ст. 165 ЦПК України.

Доводи апеляційної скарги про те, що відсутність реєстрації боржника за адресою нерухомого майна не впливає на визначення підсудності даної справи не заслуговують на увагу, оскільки вимогами ч. 9 ст. 165 ЦПК України чітко визначено, що підставою для відмови у видачі судового наказу є відсутність можливості встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи - боржника.

Крім того, згідно з ч. 2 ст. 161 ЦПК України особа має право звернутися до суду з вимогами, визначеними у частині першій цієї статті, в наказному або в спрощеному позовному провадженні на свій вибір.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не впливають на правильність постановленої ухвали.

З урахуванням наведеного, суд апеляційної інстанції, вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову у видачі судового наказу та вірно застосував до правовідносин, що виникли між сторонами, положення ст. ч. 9 ст. 165 ЦПК України.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Виходячи з викладеного, судом першої інстанції правильно застосовано норми чинного законодавства, що регулюють підстави відмови у видачі судового наказу.

З підстав, передбачених статтею ст. 375 ЦПК України, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції без змін

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381, 384 ЦПК України ЦПК України, Кропивницький апеляційний суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Газорозподільні мережі України" в особі Кропивницької філії Товариства з обмеженою відповідальністю "Газорозподільні мережі України" залишити без задоволення.

Ухвалу Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 03 жовтня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена у касаційному порядку відповідно до вимог статті 389 ЦПК України до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Повний текст складено 26.12.2025.

Судді С. М. Єгорова

О. Л. Карпенко

О. І. Чельник