Справа № 930/1363/25
Провадження № 2/930/834/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23.12.2025 року Немирівський районний суд Вінницької області

у складі: головуючого судді - Науменка С.М.

за участю: секретаря судового засідання Андрущак Л.П.

учасників справи: представника позивача Цимбал А.А.

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Немирів, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Ідея Банк» про захист прав споживачів,

В С Т А Н О В И В :

Позивач, ОСОБА_1 , в особі представника адвоката Цимбал А.А., звернулася у суд із позовом до Акціонерного товариства «Ідея Банк», в якому просить суд: застосувати наслідки виконання недійсного правочину (нікчемності) до Договору кредиту та страхування Z02.00601.007177422 від «17» листопада 2020 року в частині нарахування плати за обслуговування кредитної заборгованості; зобов`язати Акціонерне товариство «Ідея банк» вчинити перерахунок заборгованості за кредитом ОСОБА_1 з моменту порушення прав позичальника шляхом реституції; зобов`язати Акціонерне товариство «Ідея банк» повернути на користь ОСОБА_1 надмірно сплачену суму за користування/обслуговування кредиту в розмірі 87 988,29 грн; стягнути з Акціонерного товариства «Ідея Банк» на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) понесені витрати на правову допомогу.

В обгрунтування поданого позову покликається на те, що «17» листопада 2020 року між Акціонерним товариством «Ідея Банк» в особі уповноваженого працівника (далі кредитодавець) з однієї сторони, та Товариство з обмеженою відповідальністю «Нью Файненс Сервіс» (надалі страховий агент) в особі уповноваженого представника з другої сторони та ОСОБА_1 (далі - позичальник/споживач/страхувальник/застрахована особа) було укладено договір кредиту та страхування № Z02.00601.007177422.

Відповідно до пункту 1.1, 2.1 та 2.2 цього договору Банк надає позичальнику кредит у сумі 94 652,00 грн. на споживчі цілі. Строк кредиту надається на 60 фактичних місяців від дня отримання позичальником усієї суми кредиту.

Плата за користування кредитом (проценти) є змінюваною і становить 1,99 % річних.

П. 1.6. цього Договору визначено, що датою повернення кредиту є 17.11.2025 року. Повернення заборгованості здійснюється через рахунок UA…….84264, відкритий у Банку відповідно до Графіку, викладеного в Додатку № 1 до даного Договору.

Кредитні кошти у розмірі 81 246,35 грн. надаються за Договором на рахунок НОМЕР_2 Позичальника (Позивача по справі), а 13 405,65 грн. Банк сплачує на рахунок ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна СТРАХУВАННЯ ЖИТТЯ», яка взагалі не є стороною по Договору.

п. 2 Договору передбачено, що нанесенням власноручного підпису під цим Договором Страхувальник (Застрахована особа) акцептує оферту ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна СТРАХУВАННЯ ЖИТТЯ», 04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців 42, Україна, , www.pzu.com.ua (надалі Страховик), від імені якого діє Страховий агент, та укладає Договір добровільного страхування життя № Z02.00601.007177422 від 17.11.2020 року для клієнтів Акціонерного товариства «Ідея Банк» (надалі ДСЖ), який є «Договором приєднання» згідно ст. 634 Цивільного кодексу України та складається з наступних невід`ємних частин: Частини 1 «Основні умови» ДСЖ, що зазначена у п. 2.1 цього Договору, та Частини 2 «Загальні умови» ДСЖ затвердженої Страховиком форми (оферта), яка містить всі істотні умови, передбачені ст. 16. Закону України «Про страхування», та розміщена на офіційному веб-сайті Страховика www.pzu.com.ua (роздруковується Страхувальником самостійно), з якими Страхувальник погоджується шляхом підписання цього Договору.

У Додатку № 1 до Договору кредиту та страхування № В05.12889.007043973 визначені загальні витрати за кредитом у розмірі 69 632,02 грн. та орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача за весь строк користування кредитом (у т.ч. тіло кредиту, відсотки, комісії та інші платежі) у розмірі 117 552,02 грн.

Відповідно до ст. 641 ЦК України «Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.». Але Позивача не ознайомили з умовами договору добровільного страхування життя, укладеного з ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна СТРАХУВАННЯ ЖИТТЯ».

У додатках до Договору міститься Паспорт споживчого кредиту, який містить дату 24.09.2020 року. Інформації щодо якого рахунку стосується цей документ не має.

Отже можна зробити висновок, що кредитний договір № Z02.00601.007177422 укладений з порушенням норм Закону України «Про споживче кредитування».

Пунктом 1.5 оспорюваного Договору кредиту та страхування № Z02.00601.007177422 передбачено, що під час користування Кредитом Банк надає Позичальнику послуги з щомісячного обслуговування кредитної заборгованості, що визначені цим Договором та Договором комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (надалі ДКБОФО https://ideabank.ua/uk/about/public-contracts), за надання яких встановлена плата, відповідно до п. 5 Додатку № 1 як «Плата за обслуговування кредитної заборгованості». Комісійна винагорода за переказ коштів та приймання готівки з подальшим зарахуванням на рахунки в Банку, інші комісії за відкриття і ведення рахунку, сплачується згідно діючих Тарифів Банку. Тарифи є невід`ємною частиною Договору, та розміщені на веб-сайті Банку: https://ideabank.ua/.

З аналізу змісту сторінки Публічні договори на сайті АТ «Ідея Банк» (https://ideabank.ua/uk/about/public-contracts), на яку посилається банк в п. 1.5 вищезазначеного договору, вбачається, що умови ДКБОФО змінювалися самим АТ КБ «Ідея Банк» в період з часу виникнення спірних правовідносин (17.11.2020 року) до моменту звернення до суду із позовом. При цьому зі змісту кредитного договору, укладеного між сторонами, неможливо визначити та встановити, за які саме послуги, надані банком, встановлено комісію.

Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» (10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Щодо наслідків включення до договору споживчого кредиту умови, якою встановлено плату за надання інформації, що за законом повинна надаватися безоплатно, має застосовуватися той нормативно-правовий акт, який набув чинності на момент виникнення спірних правовідносин та в цій частині відміняє дію попереднього нормативно-правового акта, тобто застосуванню підлягає Закон України «Про споживче кредитування».

Згідно п. 1.3 угоди № Z02.00601.007177422 про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки зазначено, що процентна ставка за користування коштами кредитної лінії становить 1,99 % річних. Однак в угоді не зазначено переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються відповідачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредитної заборгованості.

Ураховуючи, що банк не зазначив та не надав доказів наявності переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні договору, то положення Договору № Z02.00601.007177422 від 17.11.2020 року щодо обов`язку позичальника сплачувати комісію є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Отже, оскільки Позивачу було встановлено щомісячну плату за такі супутні послуги банку, які за законом повинні надаватися безоплатно, такі умови є несправедливими, містять дисбаланс обов`язків на шкоду позичальника та суперечить вимогам Закону України «Про захист прав споживачів».

З Розрахунку по кредиту № Z02.00601.007177422 станом на 06.01.2025 року вбачається, що проведено коштів по рахунку Кт 282 655,31 грн. а по рахунку Дт - 282 655,31 грн. обто заборгованість згідно цього документу відсутня.

Але, відповідно до виписки, наданої Відповідачем вбачається заборгованість 43 814,62 грн, в тч й по платі за обслуговування кредиту 10 608,65 грн.

У виписці за період 02.01.2025 року до сплати по залишку заборгованості 26 462,84 грн. сума по процентам 152,63 грн. Але. Сплачена сума за обслуговування кредиту (яка є незаконною) 121 194,26 грн і заборгованість 6 245,19 грн. У колонці «17» оплачена сума кредиту 61 646,25 грн і заборгованість у колонці «18» 6 542,91.

По-перше розрахунок повністю суперечить виписці, а суми у виписці різняться.

По-друге Позивачем було сплачено 121 194,26 грн в рахунок обслуговування кредиту, що не відповідає вимогам законодавства України і має бути частково врахована в сплату боргу за кредитом, а залишок повернуто Позивачу в рамках норми ст. 216 ЦК України.

Повернення грошових коштів має відбуватись за розрахунком: 43 814,62 (загальна заборгованість) - 4 363,46 6 245,19 (заборгованість за обслуговування кредиту)=33 205,97 (залишок заборгованості). 121 194,26 (сплачена сума за обслуговування кредиту) 33 205,97 (в погашення залишку заборгованості за кредитним договором)= 87 988,29 (сума, що підлягає поверненню).

Отже, у зв`язку з нікчемністю умов Договору № Z02.00601.007177422 щодо нарахування комісії за обслуговування кредиту, Позивачці має бути відшкодовано 87 988,29 грн.

Ухвалою суду від 13 червня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження, з викликом сторін у судове засідання.

У судовому засіданні представник позивача адвокат Цимбал А.А. позовні вимоги підтримала, з підстав викладених у позові. Просила суд позов задоволити.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце його проведення, що підтверджується матеріалами справи, а саме рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень та даними щодо отримання судових повісток через систему «Електронний суд». Клопотань про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило, відзив на позовну заяву відповідачем не подано.

За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника відповідача, оскільки у матеріалах справи наявні достатні та належні докази для вирішення спору по суті, які дають змогу встановити права, обов`язки та взаємовідносини сторін.

Заслухавши пояснення представника позивача адвоката Цимбал А.А., дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд встановив, що 17 листопада 2020 року між Акціонерним товариством «Ідея Банк» в особі уповноваженого працівника, з однієї сторони, та Товариство з обмеженою відповідальністю «Нью Файненс Сервіс», в особі уповноваженого представника з другої сторони та ОСОБА_1 було укладено договір кредиту та страхування № Z02.00601.007177422.

Відповідно до пункту 1.1, 2.1 та 2.2 цього договору Банк надає позичальнику кредит у сумі 94 652,00 грн. на споживчі цілі. Строк кредиту надається на 60 фактичних місяців від дня отримання позичальником усієї суми кредиту. Плата за користування кредитом (проценти) є змінюваною і становить 1,99 % річних.

П. 1.6. цього Договору визначено, що датою повернення кредиту є 17.11.2025 року. Повернення заборгованості здійснюється через рахунок UA…….84264, відкритий у Банку відповідно до Графіку, викладеного в Додатку № 1 до даного Договору.

Кредитні кошти у розмірі 81 246,35 грн. надаються за Договором на рахунок НОМЕР_2 Позичальника (Позивача по справі), а 13 405,65 грн. Банк сплачує на рахунок ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна СТРАХУВАННЯ ЖИТТЯ», яка взагалі не є стороною по Договору.

п. 2 Договору передбачено, що нанесенням власноручного підпису під цим Договором Страхувальник (Застрахована особа) акцептує оферту ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна СТРАХУВАННЯ ЖИТТЯ», 04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців 42, Україна, , www.pzu.com.ua (надалі Страховик), від імені якого діє Страховий агент, та укладає Договір добровільного страхування життя № Z02.00601.007177422 від 17.11.2020 року для клієнтів Акціонерного товариства «Ідея Банк» (надалі ДСЖ), який є «Договором приєднання» згідно ст. 634 Цивільного кодексу України та складається з наступних невід`ємних частин: Частини 1 «Основні умови» ДСЖ, що зазначена у п. 2.1 цього Договору, та Частини 2 «Загальні умови» ДСЖ затвердженої Страховиком форми (оферта), яка містить всі істотні умови, передбачені ст. 16. Закону України «Про страхування», та розміщена на офіційному веб-сайті Страховика www.pzu.com.ua (роздруковується Страхувальником самостійно), з якими Страхувальник погоджується шляхом підписання цього Договору.

Пунктом 1.5 оспорюваного Договору кредиту та страхування № Z02.00601.007177422 передбачено, що під час користування Кредитом Банк надає Позичальнику послуги з щомісячного обслуговування кредитної заборгованості, що визначені цим Договором та Договором комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, за надання яких встановлена плата, відповідно до п. 5 Додатку № 1 як «Плата за обслуговування кредитної заборгованості». Комісійна винагорода за переказ коштів та приймання готівки з подальшим зарахуванням на рахунки в Банку, інші комісії за відкриття і ведення рахунку, сплачується згідно діючих Тарифів Банку. Тарифи є невід`ємною частиною Договору, та розміщені на веб-сайті Банку: https://ideabank.ua/.

Відповідно достатті 15 ЦК Україникожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Статтею 16 ЦК Українипередбачено, що кожна особа має право звернутися за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст.6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України).

Згідно ч.1 ст.628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно достатті 1054 Цивільного кодексу Україниза кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» договір про надання споживчого кредиту укладається між кредитодавцем та споживачем, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобов`язання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобов`язується повернути їх разом з нарахованими відсотками.

Згідно із ч. 1 і 2 ст. 12 ЗУ "Про споживче кредитування" (в редакції, чинній на час укладення спіоного кредитного договору) у договорі про споживчий кредит зазначаються:

1)найменування та місцезнаходження кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), прізвище, ім`я, по батькові та місце проживання споживача (позичальника);

2)тип кредиту (кредит, кредитна лінія, кредитування рахунку тощо), мета отримання кредиту;

3)загальний розмір наданого кредиту;

4)порядок та умови надання кредиту;

5)строк, на який надається кредит;

6)необхідність укладення договорів щодо додаткових чи супутніх послуг третіх осіб, пов`язаних з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту (за наявності);

7)види забезпечення наданого кредиту (якщо кредит надається за умови отримання забезпечення);

8)процентна ставка за кредитом, її тип (фіксована чи змінювана), порядок її обчислення, у тому числі порядок зміни, та сплати процентів;

9)реальна річна процентна ставка та загальна вартість кредиту для споживача на дату укладення договору про споживчий кредит. Усі припущення, використані для обчислення такої ставки, повинні бути зазначені;

10)порядок повернення кредиту та сплати процентів за користування споживчим кредитом, включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, у вигляді графіка платежів (у разі кредитування у вигляді кредитування рахунку, кредитної лінії графік платежів може не надаватися);

11)інформація про наслідки прострочення виконання зобов`язань зі сплати платежів, у тому числі розмір неустойки, процентної ставки, інших платежів, які застосовуються чи стягуються при невиконанні зобов`язання за договором про споживчий кредит;

12)порядок та умови відмови від надання та одержання кредиту;

13)порядок дострокового повернення кредиту;

14)відповідальність сторін за порушення умов договору.

У договорі про споживчий кредит можуть бути зазначені інші умови, визначені законом та за домовленістю сторін.

Відповідно до частин першої та другої статті 11 Закону України "Про споживче кредитування" після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.

За змістом статей 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів» до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема про встановлення обов`язкових для споживача умов, з якими він не мав реальної можливості ознайомитися перед укладенням договору; надання продавцю (виконавцю, виробнику) права в односторонньому порядку змінювати умови договору на власний розсуд або на підставах, не зазначених у договорі; передбачення зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати в договори зі споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінене або визнане недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору.

Із вказаного вбачається, що для кваліфікації умов договору як несправедливих необхідна наявність одночасно таких ознак: по-перше, умови договору порушують принцип добросовісності, по-друге, умови договору призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов`язків сторін, по-третє, умови договору завдають шкоди споживачеві.

Щодо твердження представника позивача, що положення договору про споживчий кредит щодо плати комісії за обслуговування кредитної заборгованості є несправедливими, а тому є підставою для визнання їх недійсними суд зазначає наступне.

Відповідно дочастини четвертоїстатті 263 ЦПК Українипри виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Верховний Суд України у постанові від 16 листопада 2016 року у справі № 6-1746цс16 вказав, що відповідно до пункту 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затвердженихПостановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на кредитного договору тощо).

Відповіднодо ч.2 ст.11 Закону України «Про споживче кредитування`після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунків щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум, а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.

Згідно угоди та договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб позичальнику було встановлено плату за обслуговування кредиту, яка включає в себе надання інформації за рахунками позичальника.

Однак, всупереч до ч.1 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування», згідно з якою надання інформації щодо кредиту позивачу має бути безоплатна, відповідачем було встановлено плату за надання такої інформації.

Враховуючи наведене, Акціонерне товариство «Ідея Банк» включило до договору умову про сплату додаткового платежу за дії, які банківська установа здійснює у власних інтересах. При цьому банк отримує плату за користування кредитними коштами у вигляді процентів, що відповідно до суті кредитного договору є винагородою кредитодавця.

Відповідно до частини першої статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти, а позичальник повернути кредит та сплатити проценти. Інших обов`язкових платежів за дії, що не є окремою послугою для позичальника, законодавством не передбачено.

Згідно з частиною третьою статті 509 та статтею 627 Цивільного кодексу України зобов`язання і договори мають ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Встановлення додаткового платежу за дії, які банк здійснює виключно у власних інтересах, порушує баланс прав та обов`язків сторін і суперечить зазначеним засадам.

Крім того, відповідно до статті 11 та частини п`ятої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» умови договору, які зумовлюють обов`язкову сплату споживачем платежів за послуги, що фактично не надаються або не є самостійними, визнаються несправедливими та не є обов`язковими для споживача.

Згідно з частиною першою статті 203 та частиною першою статті 215 Цивільного кодексу України правочин є недійсним у разі невідповідності його змісту вимогам закону. Відповідно до статті 228 Цивільного кодексу України правочин, що порушує публічний порядок та спрямований на порушення прав споживача, є нікчемним.

З огляду на викладене суд дійшов висновку, що спірна умова кредитного договору суперечить вимогам цивільного законодавства та законодавства про захист прав споживачів, є нікчемною та, з урахуванням заявлених позовних вимог, підлягає визнанню недійсною.

Що ж стосується позовною вимог про зобов`язання Акціонерне товариство «Ідея банк» вчинити перерахунок заборгованості за кредитом ОСОБА_1 з моменту порушення прав позичальника шляхом реституції, суд звертає увагу на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні все, що вона одержала на виконання цього правочину.

Відповідно до ч.ч.1,2,3 ст.1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава,на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно відтого, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконноговолодіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Статтею 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

У відповідності до вимог ст.263 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвалюючи рішення у даній справі, суд враховує усталену практику Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, зокрема у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свободзобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України», заява № 4909/04, від 10 лютого 2010 року).

Таким чином, виходячи з наведених вище доводів та мотивів, суд прийшов до висновку, що позовна вимог в частині зобов`язання Акціонерне товариство «Ідея банк» вчинити перерахунок заборгованості за кредитом ОСОБА_1 з моменту порушення прав позичальника шляхом реституції, підставна та підлягає до задоволення.

Враховуючи встановлені судом обставини, правову оцінку спірних правовідносин та дійшовши висновку про нікчемність умов Договору № Z02.00601.007177422 в частині нарахування та стягнення комісії за обслуговування кредиту, суд зазначає, що правові наслідки нікчемного правочину визначаються вимогами цивільного законодавства.

Відповідно до частини першої статті 216 Цивільного кодексу України у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні все отримане за таким правочином. Як встановлено судом, Позивачкою на виконання нікчемної умови договору було сплачено Акціонерному товариству «Ідея Банк» комісію за обслуговування кредиту на загальну суму 87 988,29 грн.

Отже, у зв`язку з нікчемністю умов Договору № Z02.00601.007177422 щодо нарахування комісії за обслуговування кредиту, сплачені Позивачкою грошові кошти у розмірі 87 988,29 грн підлягають поверненню (відшкодуванню) на її користь.

Відповідно до частини третьої статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» позивач звільняється від сплати судового збору за подання позову, пов`язаного з порушенням його прав як споживача.

З огляду на викладене та відповідно до статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, судовий збір у розмірі 1211,20 грн. підлягає стягненню з Акціонерного товариства «Ідея Банк» на користь держави.

Крім того, відповідно до статей 133, 137 та 141 Цивільного процесуального кодексу України, з урахуванням поданих доказів понесення витрат на професійну правничу допомогу та принципу співмірності таких витрат, з Акціонерного товариства «Ідея Банк» підлягають стягненню витрати на правову допомогу на користь позивачки у розмірі 18 500 грн.

Керуючись ст.ст.62, 81, 128, 141, 223, 258, 259, 263-265, 280, 351-355 ЦПК України, ст.ст. 4, 15, 16, 203, 207, 215, 216, 1054 ЦК України, Законом України«Про споживчекредитування» суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Ідея Банк» про захист прав споживачів задовольнити повністю.

Застосувати наслідки виконання недійсного правочину (нікчемності) до Договору кредиту та страхування Z02.00601.007177422 від «17» листопада 2020 року в частині нарахування плати за обслуговування кредитної заборгованості.

Зобов`язати Акціонерне товариство «Ідея банк» вчинити перерахунок заборгованості за кредитом ОСОБА_1 з моменту порушення прав позичальника шляхом реституції;

Зобов`язати Акціонерне товариство «Ідея банк» повернути на користь ОСОБА_1 надмірно сплачену суму за користування/обслуговування кредиту в розмірі 87 988,29 грн;

Стягнути з Акціонерного товариства «Ідея Банк», на користь держави судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

Стягнути з Акціонерного товариства «Ідея Банк» на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) понесені витрати на правову допомогу у розмірі 18 500 грн.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку передбаченому ст.ст.351-356 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Суддя: С.М. Науменко