Справа № 752/2948/25
Провадження № 2/752/4087/25
РІШЕННЯ

Іменем України

26 грудня 2025 року Голосіївський районний суд міста Києва у складі головуючого судді Слободянюк А.В., розглянувши у приміщенні суду у порядку спрощеного позовного провадження, без виклику сторін, цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

У січні 2025 року Акціонерне товариство «Перший український міжнародний банк» (далі - АТ «ПУМБ») звернулось до Голосіївського районному суду міста Києва з позовом до ОСОБА_1 , в якому просило суд стягнути заборгованість у сумі 120 622,10 грн, та судовий збір у розмірі 2 422,40 грн.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачем зазначено, що 22.01.2021 року між АТ «ПУМБ» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 901 на підставі якого відповідачу надано кредит в сумі 11 951,00 грн.

Також 30.08.2021 року між АТ «ПУМБ» та відповідачем було укладено кредитний договір № 301 згідно з умовами якого відповідачу надано кредит в сумі 69 860,00 грн.

Крім того, 18.12.2021 року між позивачем та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 501 за яким відповідачу надано кредит у сумі 8 865,00 грн.

Позивач свої зобов`язання за вказаними кредитними договорами виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредитні кошти в установлених розмірах.

ОСОБА_1 , в свою чергу, зобов`язання за кредитними договорами не виконував, внаслідок чого станом на 31.10.2024 року має заборгованість в загальному розмірі 120 622,10 грн, де: за кредитним договором № 901 від 22.01.2021 року в розмірі 11 474,30 грн, з яких: 6 950,98 грн - заборгованість за кредитом, 4 523,32 грн - заборгованість за процентами; за кредитним договором № 301 від 30.08.2021 року в розмірі 94 984,18 грн, з яких: 55 282,16 грн - заборгованість за кредитом, 14,63 грн - заборгованість за процентами, 39 687,39 грн - заборгованість за комісією; за кредитним договором № 501 від 18.12.2021 року в розмірі 14 163,62 грн, з яких: 8 372,55 грн - заборгованість за кредитом, 2,02 грн - заборгованість за процентами, 5 789,05 грн - заборгованість за комісією.

Позивач направляв письмову вимогу відповідачу на адресу місця проживання, яку він зазначив у анкетах на отримання кредитів, однак у наданий строк заборгованість відповідачем погашена не була.

На підставі викладеного, позивач просить позов задовольнити.

Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 13.02.2025, після усунення недоліків позовної заяви, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, роз`яснено учасникам справи порядок подання заяв по суті справи та наслідки їх неподання.

Відповідачу на адресу його реєстрації судом двічі направлялась копія ухвали суду про відкриття провадження у справі. Повідомлення повернулись до суду без вручення з відмітками поштового відділення: «адресат відсутній за вказаною адресою» та «за закінченням терміну зберігання».

Згідно з положеннями частини сьомої та восьмої статті 128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі №911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, в даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б).

Таким чином, відповідач вважається належним чином повідомленим про розгляд його справи судом, процесуальним правом подати відзив на позовну заяву не скористався.

Враховуючи те, що сторони до судового засідання не викликались, суд, керуючись ч. 2 ст. 247 ЦПК України, розглянув справу без фіксації судового процесу.

Дослідивши докази в справі у їх сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що 30.08.2021 року між АТ «ПУМБ» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 301, шляхом підписання відповідачем заяви на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, в якій відповідач підтвердив, що приймає публічну пропозицію АТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, яка розміщена на сайті АТ «ПУМБ» pumb.ua, в повному обсязі; відповідач просив видати йому кредит на загальні споживчі цілі в розмірі 69 860,00 грн строком на 24 місяці, на умовах сплати процентної ставки в розмірі 0,01 % річних; комісія за обслуговування кредитної заборгованості 2,99 %. Спосіб надання споживчого кредиту: банківський переказ.

Вказані умови кредитування також передбачені і паспортом споживчого кредиту, підписаним ОСОБА_1 30.08.2021 року.

Згідно з платіжною інструкцією № TR.51788998.93331.8810 від 30.08.2021 року відповідачу здійснено переказ 69 860,00 грн кредитних коштів за кредитним договором № 301 від 30.08.2021 року.

Обставини видачі відповідачу вказаної суми коштів також підтверджуються банківською випискою за особовим рахунком ОСОБА_1 за період з 30.08.2021 року по 31.10.2024 року.

Отже, факт надання відповідачу кредитних коштів за вказаним кредитним договором підтверджений первинними банківськими документами.

Згідно з розрахунком заборгованості відповідача перед АТ «ПУМБ» за кредитним договором № 301 від 30.08.2021 року, станом на 31.10.2024 року (включно), заборгованість ОСОБА_1 складає 94 984,18 грн, з яких: 55 282,16 грн - заборгованість за кредитом, 14,63 грн - заборгованість за процентами, та 39 687,39 грн - заборгованість за комісією.

Також 18.12.2021 року між АТ «ПУМБ» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір, шляхом підписання відповідачем заяви № 501 на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, в якій він підтвердив, що приймає публічну пропозицію АТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, яка розміщена на сайті АТ «ПУМБ» pumb.ua, в повному обсязі; відповідач просив надати йому споживчий кредит на загальні споживчі цілі в сумі 8 865,00 грн строком на 36 місяців на умовах сплати комісії за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 3,99 %, а також з розміром процентної ставки 0,010 % річних. Спосіб надання споживчого кредиту: банківський переказ.

Ці ж умови кредитування передбачені й паспортом споживчого кредиту, підписаним відповідачем 18.12.2021 року.

Факт зарахування коштів в розмірі 8 865,00 грн за договором № 501 від 18.12.2021 року на банківський рахунок ОСОБА_1 підтверджується платіжною інструкцією АТ «ПУМБ» № TR.54633660.31902.8810 від 18.12.2021 року, а також банківською випискою по рахунку за період з 18.12.2021 року по 31.10.2024 року, які є первинними банківськими документами.

Згідно з розрахунком заборгованості ОСОБА_1 перед АТ «ПУМБ» за кредитним договором № 501 від 18.12.2021 року, станом на 31.10.2024 року (включно), заборгованість відповідача складає 14 163,62 грн, з яких: 8 372,55 грн - заборгованість за кредитом, 2,02 грн - заборгованість за процентами, 5 789,05 грн - заборгованість за комісією.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що відповідач особисто підписав заяву № 901 від 22.01.2021 року на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, відповідно до умов якої ОСОБА_1 просив відкрити на його ім`я поточний рахунок № НОМЕР_1 у гривнях та надати кредитну картку. Номер кредитної картки (неперсоніфікованої) НОМЕР_2 , а також встановити кредитний ліміт у сумі 20 000,00 грн. Стандартна та реальна річна процентна ставка складає 47,88 %.

Аналогічні умови кредитування передбачені й паспортом споживчого кредиту, підписаним ОСОБА_1 22.01.2021 року, яким також визначено спосіб та строк надання кредиту: шляхом встановлення відновлювальної кредитної лінії в межах встановленого кредитного ліміту на картковому рахунку з дня прийняття рішення банком.

Згідно з довідкою про збільшення кредитного ліміту за договором № 901 від 22.01.2021 року ОСОБА_1 встановлено 22.01.2021 року кредитний ліміт в розмірі 20 000,00 грн, який 27.02.2022 зменшено до 6 951,00 грн, а 03.03.2022 року збільшено до 11 951,00 грн.

Як вбачається з банківської виписки по рахунку ОСОБА_1 за період з 22.01.2021 року по 31.10.2024 року, відповідачу відкрито рахунок № НОМЕР_1 , на який в період з 29.04.2021 року по 01.02.2022 року відбувалося погашення заборгованості за відсотками згідно договору № 901 від 22.01.2021 року.

Відповідно до розрахунку заборгованості ОСОБА_1 перед АТ «ПУМБ» за кредитним договором № 901 від 22.01.2021 року, станом на 31.10.2024 року (включно), заборгованість відповідача складає 11474,30 грн, з яких: 6 950,98 грн - заборгованість за кредитом, 4 523,32 грн - заборгованість за процентами.

Банком на адресу відповідача було надіслано письмову вимогу (повідомлення) вих. № КНО-44.2.2/683 від 04.11.2024 року про наявну заборгованість за вище переліченими кредитними договорами в загальному розмірі 120 622,10 грн та про добровільне виконання зобов`язань перед банком (реєстр поштових відправлень рекомендованих листів додається), однак у наданий строк заборгованість відповідачем погашена не була.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно із частиною першою, другою статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України визначено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші.

Статтею 1056 ЦК України визначено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Що стосується заявлених вимог про стягнення із ОСОБА_1 на користь АТ «ПУМБ» заборгованості за кредитним договором № 301 від 30.08.2021 року в частині стягнення 55 282,16 грн - заборгованості за кредитом, 14,63 грн - заборгованості за процентами, а також за кредитним договором № 501 від 18.12.2021 року в частині стягнення 8 372,55 грн - заборгованості за кредитом і 2,02 грн - заборгованості за процентами, то суд вважає, що наявні правові підстави для стягнення отриманих і неповернутих сум коштів, а також сплати процентів за користування кредитними коштами, адже сторона позивача підтвердила вказаний факт, а також обставини надання відповідачу коштів у обумовлених розмірах доводяться платіжними інструкціями та виписками по особовим рахункам ОСОБА_1 за періоди: з 30.08.2021 року по 31.10.2024 року та з 18.12.2021 року по 31.10.2024 року, а конкретні розміри процентних ставок за користування кредитними коштами передбачені підписаними відповідачем заявами на приєднання до договорів комплексного банківського обслуговування фізичних осіб.

При визначенні розміру вказаної вище суми заборгованості в загальному розмірі 63 671,36 грн, суд виходить з того, що відповідачем не надано суду жодних доказів, які б підтверджували в цій частині факт повернення в повному обсязі отриманих за зазначеними кредитними договорами коштів.

Крім того, позивачем заявлені вимоги про стягнення з відповідача 39 687,39 грн заборгованості за комісією за кредитним договором № 301 від 30.08.2021 року та 5 789,05 грн заборгованості за комісією за кредитним договором № 501 від 18.12.2021 року.

За загальним правилом, передбаченим ст. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Частинами 2,3 ст. 215 ЦК України визначено, що недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.

Згідно із ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.

Отже, Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.

На виконання вимог, у тому числі, п. 4 ч. 1 ст. 1 та ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» Правління Національного банку України постановою від 08.06.2017 року № 49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі - Правила про споживчий кредит). Цією ж постановою визнано такою, що втратила чинність, постанову Правління Національного банку України від 10.05.2007 року № 168 «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту».

Відповідно до п. 5 Правил про споживчий кредит банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил.

Банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (п. 8 Правил про споживчий кредит).

Згідно з додатком 1 до Правил про споживчий кредит загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту.

Правила про споживчий кредит розроблені й затверджені на виконання вимог Закону України «Про споживче кредитування» та підтверджують правомірність дій банку щодо встановлення у договорі споживчого кредиту комісії за обслуговування кредитної заборгованості.

Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації.

Відповідно до ч. ч. 1,2 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема, інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.

Згідно із ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.

З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» (з 10.06.2017 року) щодо оплатності обслуговування кредитної заборгованості, сплату якої вимагає позивач, є нікчемною відповідно до ч. ч. 1 та 2 ст. 11, ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування».

До цього зводяться висновки, викладені Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 13.07.2022 року в справі № 496/3134/19.

Поряд із цим, що стосується заявлених вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором № 901 від 22.01.2021 року, то суд зазначає, що позивачем не надано суду жодних належних і допустимих доказів на підтвердження перерахування будь-якої суми коштів на відкритий відповідачу рахунок НОМЕР_1 в межах встановленого кредитного ліміту у розмірі 20 000,00 грн за вказаним кредитним договором і таких відомостей (операцій) не містять й надані АТ «ПУМБ» виписки з особових рахунків відповідача.

Крім того, в матеріалах справи відсутні підтвердження видачі ОСОБА_1 відповідно до умов заяви № 901 від 22.01.2021 на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб кредитної картки (неперсоніфікованої) з номером НОМЕР_2 , а також користування нею відповідачем.

Також суд зауважує, що сама по собі довідка АТ «ПУМБ» про збільшення кредитного ліміту ОСОБА_1 за кредитним договором № 901 від 22.01.2021 року є внутрішнім одностороннім документом банку та не може підтверджувати обставини того, що кошти в межах вказаних у ній кредитних лімітів в дійсності отримано відповідачем.

Крім того, що стосується зазначених у цій довідці дат і сум встановлення кредитного ліміту, його подальшого зменшення та збільшення, то такі не узгоджується з наданими позивачем доказами, а саме виписками по особових рахунках відповідача, в яких відсутні відповідні операції за вказаними в довідці сумами та датами.

Між тим, наданий банком розрахунок заборгованості за кредитним договором № 901 від 22.01.2021 року не є документом первинного бухгалтерського обліку, а є одностороннім арифметичним розрахунком стягуваних сум, який відповідно повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), а тому не може підтверджувати сам факт отримання коштів за кредитом і користування ними.

Схожі висновки щодо оцінки односторонніх документів банку Великою Палатою Верховного Суду викладено в постанові від 03.07.2019 року, прийнятій в справі № 342/180/17.

Крім того, суд зазначає, що операції, які містяться в банківській виписці по рахунку ОСОБА_1 за період з 22.01.2021 року по 31.10.2024 року, по погашенню на рахунок № НОМЕР_1 в період з 29.04.2021 року по 01.02.2022 заборгованості за відсотками згідно договору № 901 від 22.01.2021 року без надання доказів, яку конкретну суму кредитних коштів в межах кредитного ліміту отримав відповідач за вказаним договором, не дозволяють суду з`ясувати, яка частина тіла кредиту та відсотків за його користування була сплачена відповідачем і, виходячи з якої суми кредитної заборгованості такі відсотки нараховані позивачем, що також позбавляє суд можливості з`ясувати та перевірити в цій частині правильність проведеного позивачем розрахунку заборгованості, який вправі самостійно розподіляти та нараховувати платежі за кредитом.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позивачем не надано до суду належних та допустимих доказів на підтвердження своїх вимог, а саме, що АТ «ПУМБ» здійснило перерахування кредитних коштів за кредитним договором№ 901 від 22.01.2021 на рахунок ОСОБА_1 , наявності заборгованості та їх розміру, а тому підстави для задоволення позову в цій частині відсутні, в тому числі й щодо стягнення 4 523,32 грн заборгованості за процентами, вимоги щодо яких є похідними від вимог про стягнення основної суми кредитної заборгованості за цим кредитним договором.

З огляду на наведене, оскільки вимоги позивача задоволені частково, тому з відповідача на користь позивача відповідно до ст. 141 ЦПК України належить стягнути витрати по сплаті судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (52,79 %) в розмірі 1 278,78 грн.

На підставі викладеного, керуючись нормами матеріального права та статтями 76-81, 89, 141, 178, 258, 259, 263-265, 268, 273, 275, 279, 354, 355 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Позов Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» заборгованість в розмірі 63 671 (шістдесят три тисячі шістсот сімдесят одна) гривня 36 копійок.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 278 (одна тисяча двісті сімдесят вісім) гривень 78 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості про учасників справи:

Позивач - Акціонерне товариство «Перший український міжнародний банк», , місце знаходження: 04070, м. Київ, вул. Андріївська, буд. 4;

Відповідач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Повний текст судового рішення складено 26 грудня 2025 року.

Суддя А. В. Слободянюк