КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа №752/2442/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2025 року м.Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Поліщук Н.В.

суддів Желепи О.В., Соколової В.В.,

за участю секретаря судового засідання Крисіної В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за апеляційною скаргоюОСОБА_1 , поданою адвокатом Зверевою Світланою Сергіївною, на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 15 травня 2025 року, ухвалене під головуванням судді Машкевич К.В., повне судове рішення складено 22 травня 2025 року,

у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», третя особа: Товариства з обмеженою відповідальністю «Маніфою», про визнання договору недійсним, -

встановив:

1. Короткий виклад доводів пред`явленого позову.

У січні 2024 року ТОВ "ФК Європейська агенція з повернення боргів" звернулось до суду із позовом про стягнення заборгованості за договором позики.

Вимоги позову мотивує тим, що 30 березня 2023 року між ТОВ "Маніфою" та ОСОБА_1 укладено договір позики №5394019.

Договір підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора (електронного підпису) і був надісланий на мобільний номер телефона позичальника, про що свідчить пункт 9 договору позики, реквізити та підпис сторін.

Відповідно до пункту 2.5 договору позика надана відповідачу шляхом безготівкового перерахування на рахунок банківської карти, зареєстрованої відповідачем в Особистому кабінеті на веб-сайті товариства.

При укладенні договору відповідач у пунктах 10.1.5 та 10.1.6 договору підтвердив, що вивчив та погоджується з Правилами надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту ТОВ "Маніфою", які є невід`ємною частиною договору.

Ці Правила є публічною офертою відповідно до вимог статей 641, 644 ЦК України.

10 серпня 2023 року між ТОВ "Маніфою" та ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів" був укладений Договір факторингу № 10-08/2023, відповідно до умов якого до товариства перейшло право вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників.

Пунктом 1.2 договору сторони погодили перехід до клієнта права вимоги до боржників у момент підписання сторонами Акту прийому-передачі Реєстру боржників згідно Додатку №1.

Відповідно до Реєстру боржників від 10 серпня 2023 року до Договору факторингу ТОВ "Фінансова компанія" Європейська агенція з повернення боргів" набуло право вимоги до відповідача в сумі 34 760,00 грн, з яких:

- 11 000, 00 грн заборгованості за основною сумою боргу;

- 23 760, 00 грн заборгованості за процентами.

Всупереч умовам кредитного договору, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконав свого зобов`язання, борг не погасив.

Мотивуючи наведеним, просить стягнути із ОСОБА_1 на користь ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів" суму заборгованості за договором позики №5394019 в розмірі 34 760,00 гривень, з яких:

- 11 000, 00 грн заборгованості за основною сумою боргу;

- 23 760, 00 грн заборгованості за процентами.

29 квітня 2024 року ОСОБА_1 подано зустрічну позовну заяву про визнання договору недійсним.

Вимоги зустрічного позову мотивує тим, що відповідач не укладав Договір позики №5394019 від 30 березня 2023 року та не отримував суми позики.

Вказує, що договір укладений від імені позивача невідомими особами шляхом шахрайських дій, використовуючи втрачений номер телефону позивача ( НОМЕР_1 ).

Зазначає, що перші 6 цифр з номеру картки ідентифікують мережу картки та називаються ідентифікаційним номером банку або BIN. Наступні цифри, крім останньої, є унікальними та ідентифікують рахунок клієнта.

Частковий номер картки, вказаний в пункті 2.5 договору, ідентифікується за допомогою відкритих джерел, за яким: BIN 535515, платіжна система MASTERCARD, видана АТ`ПУМБ».

Банківська карта, зазначена в пункті 2.5 договору ( НОМЕР_2 ) ОСОБА_1 не належить, оскільки він не отримував картки в ПУМБ та не має рахунків у цій банківській установі.

Зазначає, що не звертався до ТОВ "Маніфою" за отриманням позики, не залишав будь-яких заявок, не створював особистий кабінет на електронному сервісі, не надавав своїх персональних даних та не ставив підпису (в тому числі електронного) в договорі.

Матеріали справи не містять доказів перерахування грошових коштів на вказану в договорі карту, а також доказів належності вказаної картки відповідачу.

Номер телефону, вказаний у договорі позики, був втрачений відповідачем в березні 2023 року, а сам договір укладено від його імені невідомими особами.

Це стало підставою для звернення дружини відповідача до правоохоронних органів.

Мотивуючи наведеним, просить визнати недійсним договір позики №5394019 від 30 березня 2023 року між ТОВ "Маніфою" та ОСОБА_1 . Стягнути судові витрати.

2. Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Рішенням Голосіївського районного суду міста Київ від 15 травня 2025 року первісний позов задоволено. Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» 11 000,00 грн заборгованості по кредиту, 23 760,00 грн відсотків та 3 028, 00 грн судового збору.

В задоволенні зустрічного позову відмовлено.

Задовольнивши первісний позов, суд першої інстанції вказав, що уклавши договір на умовах, викладених у ньому, відповідач як позичальник, засвідчив свою згоду та взяв на себе зобов`язання виконувати умови, які були в ньому закріплені. Суд зробив висновок, що умови договору з боку кредитодавця виконані, грошові кошти відповідачу перераховані на зазначену ним банківську карту, не повернуті, відтак, вимоги позивача є обґрунтовані.

Відмовивши у задоволенні зустрічного позову, суд першої інстанції вказав, що в матеріалах справи відсутні докази протиправності дій третіх осіб щодо відповідача при підписанні договору.

Суд зазначив, що укладений договір позики відповідає вимогам закону, підписаний відповідачем у порядку, визначеному Законом України "Про електронну комерцію" та Правилами надання грошових коштів у позику, у тому числі на умовах фінансового кредиту ТОВ "Маніфою", які є невід`ємною частиною договору. Суд зробив висновок про відсутність підстав для визнання вказаного договору недійсним.

3. Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Не погодившись з ухваленим рішенням, адвокатом Зверевою С.С., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , подано апеляційну скаргу.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на не повне встановлення обставин, що мають значення для справи,

Вказує, що суд не врахував, що ОСОБА_1 не укладав договір і не отримував коштів, не має відношення до картки НОМЕР_3 , не створював особистого кабінету, не надавав своїх персональних даних, не отримував одноразових ідентифікаторів для укладення договору.

Попри витребування банківської виписки, суд першої інстанції, як доказ зарахування коштів, використав довідку ТОВ «Універсальні платіжні рішення», яка не є первинним платіжним документом і не підтверджує, що кошти були перераховані саме ОСОБА_1 .

Судом не встановлено особу, яка фактично отримала кошти, що свідчить про неповне дослідження доказів і є підставою для скасування рішення.

Щодо зустрічного позову вказує, що суд не врахував відсутність волевиявлення та ідентифікації особи позичальника, всупереч вимогам статті 203 ЦК України та статті 12 Закону України "Про електронну комерцію".

Суд, всупереч вимогам практики ЄСПЛ, не надав мотивованих відповідей на ключові аргументи сторони.

Крім того, порушено право на участь у судовому засіданні, оскільки попри ухвалу про проведення відеоконференції 28 листопада 2024 року, представника ОСОБА_1 не було підключено і не надано можливості участі, що свідчить про порушення права на захист.

З огляду на наведене, рішення суду підлягає скасуванню, як ухвалене з неповним з`ясуванням обставин і неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права.

Мотивуючи наведеним, просить рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 15 травня 2025 року скасувати, ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні первісного позову відмовити, зустрічний позов - задовольнити.

4. Доводи особи, яка подала відзив на апеляційну скаргу.

Відзиву на адресу Київського апеляційного суду не надходило.

5. Позиція учасників справи.

30 липня 2025 року на адресу Київського апеляційного суду надійшли письмові пояснення ТОВ "Маніфою".

Вказує на необґрунтованість апеляційної скарги. Зазначає, що 30 березня 2023 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Маніфою» в електронній формі укладено договір позики №5394019 на суму 11 000 грн строком до 29 квітня 2023 року. Товариство виконало зобов`язання, перерахувавши кошти на банківську картку, зареєстровану позивачем у Особистому кабінеті. Договір укладено відповідно до вимог ЦК України, Закону України «Про фінансові послуги», Закону «Про електронну комерцію», Закону «Про захист прав споживачів» та Правил надання позик товариства.

Позивач створив Особистий кабінет 27 червня 2021 року, заповнив анкету та надав згоду на обробку персональних даних відповідно до статті 2 Закону «Про захист персональних даних». Ідентифікація проведена через BankID НБУ згідно постановою Національного банку України №107 від 28 липня 2020 року. Подання заявки на позику, підписання паспорта позики та акцепт договору здійснені Позивачем за допомогою одноразового ідентифікатора відповідно до статей 11-12 Закону «Про електронну комерцію», де прямо зазначено, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором є належною формою підпису і не є підставою для визнання правочину недійсним.

Стверджує, що відповідач у справі є постійним клієнтом Товариства та раніше укладав і повністю виконав 22 договори позики, що підтверджує створення ним Особистого кабінету, використання власних персональних даних та усвідомленість волевиявлення. Це спростовує твердження апелянта про те, що він ніколи не укладав договорів, не надавав даних та не отримував коштів.

Посилання скаржника на те, що картка не належить йому, не свідчить про неукладення договору. Звертає увагу, що Верховний Суд у постанові від 31 січня 2024 року у справі №671/1832/20 зазначив, що сам факт перерахування коштів на іншу картку стосується виконання договору, а не факту його укладення.

Відповідно до статті 204 ЦК України діє презумпція правомірності правочину, яка не спростована позивачем.

До пояснень додано: договір позики № 4358430, договір позики №4394729, договір позики №4448466; договір позики № 4904577; договір позики № 4943036; договір позики № 5089800; договір позики № 5113157; договір позики № 5259939; згода на обробку персональних даних; паспорт позики; примірник оферти та акцепту; анкета; договір позики № 2615029; договір позики № 2765663; договір позики № 2843679; договір позики № 2898345; договір позики № 3050629; договір позики № 3159013; договір позики № 3276147; договір позики № 3292326; договір позики № 3457990; договір позики № 3557704; договір позики № 3905090; договір позики № 4227335; договір позики № 4254089; договір позики № 4341299; договір позики № 5394019.

Просить врахувати письмові пояснення, у задоволенні апеляційної скарги відмовити.

В судове засідання учасники справи не з`явились.

14 жовтня 2025 року на адресу суду надійшла заява адвоката Кузьмінова О.В., який діє в інтересах ТОВ "Маніфою", про розгляд справи за відсутності представника.

11 листопада 2025 року від адвоката Зверевої С.С., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , надійшла заява про розгляд справи за її відсутності. Вимоги апеляційної скарги підтримала, просила суд її задовольнити.

Відповідно до статті 372 ЦПК України суд ухвалив розглянути справу за відсутності осіб, які не з`явились, оскільки їхня неявка не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до частини 5 статті 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

6. Позиція суду апеляційної інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого по справі судового рішення, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вирішуючи питання щодо прийняття копій договорів позик, доданих до письмових пояснень ТОВ «Маніфою», колегія суддів ураховує, що предметом розгляду у цій справі є вимоги про стягнення заборгованості виключно за договором позики № 5394019. Відповідно, обставини, що підлягають доказуванню у межах даного спору, мають стосуватися саме зазначеного договору та його виконання.

Сам по собі факт укладення між сторонами інших договорів позики та періодичне користування відповідачем фінансовими послугами ТОВ «Маніфою» не звільняє позивача від обов`язку довести наявність та розмір заборгованості саме за спірним договором.

Оскільки подані третьою особою копії інших договорів позики не входять до предмета доказування у цій справі та не впливають на вирішення спору по суті, колегія суддів не убачає правових підстав для їх прийняття.

7. Фактичні обставини справи, установлені судом.

З матеріалів справи установлено, що 30 березня 2023 року між ТОВ "Маніфою" та ОСОБА_2 укладено договір позики №5394019, відповідно до якого позикодавець передає позичальнику у власність грошові кошти, а позичальник прийняв на себе обов`язок повернути таку ж суму грошових коштів та сплатити позикодавцю проценти за користування позикою та всі інші платежі відповідно до умов цього договору.

Згідно пункту 2.3.3., 2.3.6. сума позики 11 000,00 гривень, строк повернення 18 червня 2023 року.

Відповідно до пункту 2.4. договору процентні ставки, що застосовуються в межах строку позики за цією додатковою угодою: базова процентна ставка, фіксована: 2.20000% на день - застосовується протягом першого розрахункового періоду за цією додатковою угодою. Основна процентна ставка, фіксована: 3,00000% на день - застосовується протягом усього строку позики, окрім першого розрахункового періоду за цією додатковою угодою (том 1 а.с. 4-8).

Відповідно до п.2.5. договору позика надається позичальнику в день підписання сторонами договору позики шляхом безготівкового переказу на банківський рахунок позичальника за номер електронного платіжного засобу (банківської картки) НОМЕР_2 , зареєстрованого позичальником для цієї цілі в особистому кабінеті.

Передувало укладенню такого договору ознайомлення ОСОБА_2 із паспортом позики, що підтверджується електронним підписом споживача, вчиненим 30 березня 2023 року одноразовим ідентифікатором /t90220/ (а.с. 13).

Відповідно до даних листа ТОВ "Універсальні платіжні рішення" №2782_34 від 19 серпня 2024 року убачається, що за договором на переказ коштів ФК-П-20/05-05, укладеного між ТОВ "Маніфою" та ТОВ "Універсальні платіжні рішення" успішно перераховано кошти на платіжні карту клієнта: 30 березня 2023 року 23:25:33 на суму 11 000,00 гривень, маска картки НОМЕР_2 , номер транзакції в системі iPay.ua - 217348583, призначення платежу: Зачисление 11 000,00 гривень на картку НОМЕР_2 (том 1 а.с. 140).

10 серпня 2023 року між ТОВ "ФК "Європейська Агенція з повернення боргів" та ТОВ "Маніфою" укладено договір факторингу №10-08/2023, відповідно до якого клієнт зобов`язався відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому у третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (суму позики), плату за позикою (проценти за користування позикою та проценти на прострочену позику), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить банку (том 1 а.с. 14-16).

Згідно даних витягу з реєстру боржників до договору факторингу №10-08/2023 від 10 серпня 2023 року ТОВ "Маніфою" передало ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів" право вимоги до ОСОБА_1 за договором позики №5394019 на суму 34 760,00 гривень, з яких 11 000,00 гривень заборгованість за основною сумою, 23 760,00 гривень заборгованість за процентами (том 1 а.с. 18).

Згідно даних розрахунку заборгованості за кредитним договором №5394019 від 30 березня 2023 року, складеного представником ТОВ "ЄАПБ" убачається, що станом на 31 грудня 2023 року заборгованість ОСОБА_1 становить 34 760,00 гривень (а.с. 19).

Відповідно до даних талону-повідомлення єдиного обліку №12164 про прийняття і реєстрацію заяви про кримінальне правопорушення від 06 травня 2023 року убачається, що надійшла заява ОСОБА_3 про те, що 30 березня 2023 року невідома особа оформила кредит на суму 11 000,00 гривень, користуючись втраченим номером телефону НОМЕР_1 чоловіка ОСОБА_1 .

8. Мотиви, якими керується колегія суддів апеляційного суду, та застосовані норми права.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина 2 статті 639 ЦК України).

Абзац 2 частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1 статті 1048 ЦК України).

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

Згідно з пунктом 6 частини 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пункт 12 частини 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»).

Відповідно до частини 3 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною 6 цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини 4 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Згідно з частини 6 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Згідно частини 8 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Із матеріалів справи убачається, що ОСОБА_1 30 березня 2023 року укладено договір позики №5394019, підписаний електронним підписом шляхом використання одноразового ідентифікатора q35875 надісланого на номер мобільного телефону НОМЕР_1 .

Крім одноразового ідентифікатору реквізити сторін договору мають інші відомості про відповідача, а саме: дані паспорту та ідентифікаційний код, тобто в розумінні Закону України «Про електронну комерцію» відповідний договір, підписаний відповідачем, є належним та допустимим доказом на підтвердження існування зобов`язань.

Доказів, що указаний в договорі та паспорті споживчого кредиту одноразовий ідентифікатор та персональні дані належать третім особам, а не відповідачу, останнім не надано, тоді як наведений позивачем алгоритм укладення договорів виключає підстави уважати, що без їх погодження позичальник міг отримати кредитні кошти.

Аналогічний висновок міститься у постановах Верховного Суду від 07.10.2020 у справі №127/33824/19, від 23.03.2020 у справі №404/502/18, від 09.09.2020 у справі №732/670/19, від 10.06.2021 у справі №234/7159/20, від 12.08.2022 у справі №234/7297/20, від 09.02.2023 у справі №640/7029/19.

Суд звертає увагу, що заперечуючи факт укладення договору позики, скаржником надано копію талону-повідомлення єдиного обліку №12164 від 06 травня 2023 року про надходження заяви ОСОБА_3 . Разом з цим, відповідачем не надано будь-яких інших доказів на підтвердження обставин, викладених ним у його зустрічній позовній заяві. Безпосередньо відповідач у правоохоронні органи з приводу неправомірних дій інших осіб не звертався. Крім цього, матеріали справи не містять будь-яких відомостей, щодо результату розгляду заяви.

Факт перерахування коштів за кредитним договором підтверджується даними листа ТОВ "Універсальні платіжні рішення" №2782_34 від 19 серпня 2024 року, відповідно до якого 30 березня 2023 року 23:25:33 на картку НОМЕР_2 перераховано 11 000,00 гривень, номер транзакції в системі iPay.ua - 217348583, призначення платежу: Зачисление 11 000,00 гривень на картку НОМЕР_2 .

При цьому, суд звертає увагу, що реквізити картки вказано у пункті 2.5 договору позики, який заповнюється позичальником та містить анкеті дані відповідача, в тому числі реквізити документу, що посвідчує особу.

Разом з цим, усупереч статті 81 ЦПК України, заперечуючи проти позовних вимог ТОВ "ЄАПБ", відповідачем не спростовувано, що банківська карта, зазначена у договорі позики останньому не належить.

Колегія суддів бере до уваги, що ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 02 серпня 2024 року було задоволено клопотання представниці відповідача адвоката Краснопьорової О.С. про витребування у АТ «ПУМБ» інформації щодо повного номера банківської картки № НОМЕР_2 , особи, якій вона належить, а також наявності у ОСОБА_1 відкритих рахунків у цьому банку.

На виконання зазначеної ухвали 09 квітня 2025 року до суду першої інстанції надійшов лист АТ «ПУМБ», з якого убачається, що емітентом і власником карток з BIN № НОМЕР_4 є АТ «Ідея Банк», у зв`язку з чим для отримання запитуваної інформації рекомендовано звернутися безпосередньо до АТ «Ідея Банк» (том 1 а.с. 171).

Водночас представницею відповідача не було заявлено клопотання про витребування відповідної інформації у АТ «Ідея Банк». Крім того, 14 травня 2025 року, користуючись наданими процесуальними правами та усвідомлюючи ризики настання наслідків, пов`язаних із вчиненням або невчиненням процесуальних дій, подала заяву про розгляд справи за її відсутності.

Доказів на підтвердження того, що відповідачу ОСОБА_1 не належить картка НОМЕР_3 , останнім не надано.

За встановлених обставин, колегія суддів робить висновок, що доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та на їх правильність не впливають.

Порушень норм процесуального права, які давали б підстави для скасування рішення суду першої інстанції, колегією суддів не установлено.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 259, 268, 367, 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану адвокатом Зверевою Світланою Сергіївною, залишити без задоволення.

Рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 15 травня 2025 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення, касаційна скарга на постанову може бути подана протягом тридцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Верховного Суду. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повну постанову складено 19 грудня 2025 року.

Суддя-доповідач Н.В. Поліщук

Судді О.В. Желепа

В.В. Соколова