Справа №:755/455/25
Провадження №: 2/755/1196/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" грудня 2025 р. Дніпровський районний суд міста Києва в складі: головуючого судді - Гаврилової О.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін, в приміщенні Дніпровського районного суду міста Києва цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звільнення від сплати аліментів,-

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 , через представника - адвоката Сібірцеву Олену Сергіївну, звернувся до Дніпровського районного суду міста Києва з позовом до ОСОБА_2 про звільнення від сплати аліментів.

Згідно заявлених вимог, позивач просить суд звільнити від сплати аліментів на підставі судового наказу Солом`янського районного суду міста Києва від 23 березня 2020 року позивача на користь відповідача, на утримання малолітнього сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі однієї четвертої заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 18 березня 2020 року і до досягнення дитиною повноліття - ІНФОРМАЦІЯ_2 . (а.с.54-60)

Вимоги позову обґрунтовані тим, що 19.08.2006 між сторонами було укладено шлюб, який було розірвано рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 02.04.2024. Від шлюбу народилась дитина - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 23.03.2020 Солом`янським районним судом міста Києва видано судовий наказ про стягнення аліментів у справі №760/7121/20, яким стягнуто з ОСОБА_1 аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання малолітнього сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 18.03.2020 і до досягнення дитиною повноліття, на виконанні у Солом`янському ВДВС у місті Києві перебуває виконавче провадження НОМЕР_3 з примусового виконання вказаного судового наказу, заборгованість зі сплати аліментів відсутня. 01.02.2024 між сторонами було укладено шлюбний договір, сторони серед іншого врегулювали питання утримання дитини - аліментів та додаткових витрат. При цьому позивач сплатив аліменти та додаткові витрати на утримання дитини наперед та в повному обсязі до досягнення дитиною 18 років або до 23 років, у випадку навчання дитини у вищому навчальному закладі. Тобто станом на 01.02.2024 позивач у повному обсязі виконав усі зобов`язання, які покладені на нього щодо утримання дитини, отже з цієї дати у позивача фактично припинилось зобов`язання щодо сплати аліментів та додаткових витрат на утримання дитини. Проте, з позивача в межах виконавчого провадження продовжується примусове стягнення аліментів на утримання дитини, а відповідач не здійснює жодних дій направлених на припинення виконавчого провадження, що призводить до необґрунтованого подвійного стягнення аліментів.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 24.02.2025 відкрито провадження в даній цивільній справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Відповідачем копію ухвали суду про відкриття провадження у справі з копією позовної заяви та доданими документами отримано не було, направлені на адресу зареєстрованого місця проживання відповідача документи повернулись до суду без вручення з відміткою поштового відділення «за закінченням терміну зберігання».

Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі №911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б).

Згідно вимог ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Положеннями ст. 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи.

У відповідності до ч. 8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться.

Відповідач не скористався своїм правом на подання до суду відзиву на позовну заяву.

Таким чином, розглянувши подані позивачем документи, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що надані позивачем докази та повідомлені ним обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, є достатніми для прийняття рішення у справі в порядку спрощеного позовного провадженням, як це передбачено ст. 279 ЦПК України.

Суд у порядку спрощеного позовного провадження без виклику у судове засідання сторін, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи та прийняті судом, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували в зареєстрованому шлюбі з 19.08.2006 (а.с.15), який було розірвано рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 02.04.2024 (а.с.17-20).

Від шлюбу сторони мають дитину - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.16).

Судовим наказом Солом`янського районного суду міста Києва від 23.03.2020 у справі №760/7121/20 стягнуто з ОСОБА_1 аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання малолітнього сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 18.03.2020 і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 21-23).

Згідно довідки Солом`янського відділу державної виконавчої у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) від 23.12.24, на виконанні у відділі перебуває виконавче провадження НОМЕР_3 з примусового виконання виконавчого листа №760/7121/20 про стягнення з ОСОБА_1 аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання малолітнього сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 18.03.2020 і до досягнення дитиною повноліття. Рішення суду про стягнення аліментів виконується в повному обсязі, заборгованість по сплаті аліментів ОСОБА_1 виконується в повному обсязі, заборгованість по сплаті аліментів станом на 23.12.2024 відсутня (а.с.24)

01.02.2024 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено шлюбний договір, яким сторони, серед іншого, погодили, що чоловік у день укладання цього договору зобов`язується виплатити грошові кошти на користь дружини в якості аліментів та додаткових витрат на утримання спільної дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 216 700,00 доларів США, у гривні згідно готівкового курсу продажу долару США, встановленого НБУ, достатнім підтвердженням отримання дружиною грошових коштів за цим договором є нотаріальна заява та власноручна розписка дружини про факт отримання нею грошових коштів (п.1.19. договору), аліменти та додаткові витрати на дитину передбачені п. 1.19. цього договору включають платежі, передбачені ст. 180, 181, 185, 199 СК України, сплата аліментів та додаткових витрат на дитину, передбачених п. 1.19. цього договору, є повним виконанням зобов`язань чоловіком щодо утримання дитини до досягнення нею 18 років у частині аліментів та додаткових витрат та/або 23 років у частині аліментів, пов`язаних із продовженням нею навчання, підписанням цього договору дружина підтверджує, що заборгованості зі сплати аліментів та додаткових витрат на дитину, ц чоловіка до моменту укладання цього договору немає, усі питання щодо утримання дитини до досягнення її повноліття та 23 років у випадку продовження навчання, вважаються врегульованими (п.1.20.-1.22. договору). (а.с.25-28)

Цього ж числа ОСОБА_2 склала нотаріально посвідчену заяву про те, що вона підтверджує факт отримання від ОСОБА_1 , серед іншого, 216 700,00 доларів США готівкою на виконання ним п. 1.19. шлюбного договору, укладеного між сторонами 01.02.2024, фінансових та будь-яких інших претензій до ОСОБА_1 не має і в майбутньому матиме не буде, усі умови шлюбного договору, укладеного між сторонами 01.02.2024, ОСОБА_1 виконано у повному обсязі. (а.с.29)

Також 01.02.2024 ОСОБА_2 склала власноручну розписку, якою підтвердила факт отримання від ОСОБА_1 грошових коштів, в тому числі й 216 700,00 доларів США на виконання ним п. 1.19. шлюбного договору від 01.02.2024 (а.с.30-31).

Позивач ОСОБА_1 вважає, що внаслідок укладання між сторонами вказаного вище шлюбного договору та виконання ним у повному обсязі умов цього договору по сплаті аліментів, його зобов`язання щодо сплати аліментів та додаткових витрат на утримання дитини фактично припинилось, проте перебування судового наказу про стягнення аліментів на утримання дитини на примусовому виконання призводить до подвійного стягнення аліментів та порушення прав позивача.

Стаття 121 СК України містить загальні підстави виникнення прав та обов`язків матері, батька і дитини, за якими: права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.

За змістом зазначених норм права (ст. 122-125 СК України), походження дитини від певної особи визначається за фактом народження дитини від цієї особи в шлюбі або поза ним, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, документом закладу охорони здоров`я про народження дитини дружиною та свідоцтвом про народження дитини, виданим органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі актового запису про народження.

Факт походження дитини від певної особи є підставою для виникнення у цієї особи обов`язків щодо виховання та утримання дитини, визначених розділом ІІІ Сімейного кодексу України, в тому числі обов`язків щодо утримання дитини.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 СК України за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.

Батьки мають право укласти договір про сплату аліментів на дитину, у якому визначити розмір та строки виплати. Умови договору не можуть порушувати права дитини, які встановлені цим Кодексом. Договір укладається у письмовій формі і нотаріально посвідчується. (ч. 1 ст. 189 СК України).

За правилами частини 4 статті 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

За своєю суттю зазначена норма права є нормою матеріального права, оскільки містить право особи на зміну правовідносин, визначених рішенням суду та умови і підстави такої зміни. Той факт, що вона міститься у процесуальному Законі суті цієї норми не змінює.

Отже, за змістом цієї норми права, особа з якої за рішенням суду стягнуто періодичні платежі у випадку зміни будь яких обставин, що впливають на її обов`язок щодо сплати таких платежів, має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати у тому числі припинення такого обов`язку. При цьому зазначена норма не надає чіткого переліку обставин, що впливають на припинення платежів, а тому ними можуть бути будь які обставини, що з урахуванням інтересів першочергово дитини, змінюють обов`язок щодо сплати цих платежів, зокрема й укладання між батьками дитини та виконання платником аліментів договору про сплату аліментів на дитину, у якому визначений розмір та строки виплати аліментів, - в даному випадку на перед одноразовим платежем.

Виконання тим з батьків, який проживає окремо від дитини, умом договору про сплату аліментів на утримання дитини наперед єдиним платежем, є обставиною, яка припиняє обов`язок утримання дитини цим з батьків.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Оскільки в ході розгляду справи достовірно встановлено, що позивач, як батько ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виконав в повному обсязі умови шлюбного договору, яким визначені розмір та порядок сплати ним аліментів та додаткових витрат на дитину, суд беручи до уваги, що позивач ОСОБА_1 не позбавлений права на судовий захист, шляхом подання даного позову, приходить до висновку, що позивач має бути звільнений від сплати аліментів на користь відповідача ОСОБА_2 на утримання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що стягуються на підставі судового наказу Солом`янського районного суду міста Києва від 23 березня 2020 року у справі №760/7121/20, оскільки авансове виконання позивачем аліментних зобов`язань у відповідності до укладеного між батьками договору є суттєвою обставиною в розумінні ст. 197 СК України, ч. 4 ст. 273 ЦПК України.

У відповідності до положень ст.141 ЦПК України, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 1 211,20 грн.

На підставі викладеного, керуючись статтями 18, 121-125, 189, 197 Сімейного кодексу України, статтями 2, 10, 12, 13, 76-81, 89, 141, 247, 258, 259, 263-265, 273, 274, 279, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ) про звільнення від сплати аліментів - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , від сплати аліментів, які стягуються на підставі судового наказу Солом`янського районного суду міста Києва від 23 березня 2020 року в справі №760/7121/20 на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на утримання малолітнього сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 18 березня 2020 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1 211,20 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя: