Номер провадження: 22-ц/813/6738/25
Справа № 946/2362/24
Головуючий у першій інстанції Смокіна Г.І.
Доповідач Коновалова В. А.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

11.12.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого - Коновалової В.А.,

суддів: Лозко Ю.П., Карташова О.Ю.,

за участю секретаря судового засідання Нечитайло А.В.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 ,

на рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 24 червня 2025 року,

за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини та дружини,

в с т а н о в и в:

Короткий зміст позовних вимог

У березні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини та дружини, в обґрунтування якого зазначила, що 15 травня 2023 року позивач та відповідач зареєстрували шлюб у Посольстві України в Республіці Молдові м. Кишинів, про що складений відповідний актовий запис № 23. В шлюбі у сторін народилася дитина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , про що складений відповідний актовий запис № 62.

Спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння між сторонами, напружених стосунків, а також застосування економічного, психологічного та фізичного насилля до позивача. У зв?язку із чим, шлюбні відносини позивач та відповідач не підтримують, проживають окремо і не мають бажання на примирення.

Позивач посилається, що дитина проживає разом із нею за адресою: АДРЕСА_1 , та перебуває на її повному утриманні.

Відповідач не надає матеріальну допомогу на утримання дитини. Крім того, ухиляється від покладеного на нього у відповідності до ст. 180 Сімейного кодексу України обов?язку утримувати свою дитину. Це, зокрема, виявилося у відсутності будь-якого матеріального (грошового) утримання нашої дитини, а також у тому, що чоловік жодним чином не приймає участі у вихованні дитини.

Зазначає, що угода про сплату аліментів між позивачем та відповідачем не укладалась. Тому, з метою захисту прав дитини на належне утримання з боку батька, який проживає окремо, позивач звертається до суду з позовом про стягнення аліментів.

Стверджує, що стан здоров?я відповідача є гарним, крім того, у відповідача на утримані відсутні інші діти, непрацездатна дружина, батьки. Відповідач є моряком та працює з іноземними компаніями, заробітна плата відповідача від іноземних компаній на теперішній час складає близько 2200 євро на місяць, тобто 88000 грн на місяць. Отже, рівень заробітної плати відповідача є високим, що дозволяє йому сплачувати аліменти на утримання дитини у достатньому розмірі для гармонійного розвитку сина, а також сплачувати аліменти на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років.

ОСОБА_1 просила суд стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 20000 гривень, щомісячно, починаючи стягнення з дня подання позову і до досягнення дитиною повноліття та стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання у твердій грошовій сумі у розмірі 10000 гривень щомісячно, починаючи стягнення з дня подання позову і до досягнення дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трьох років.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області рішенням від 03 липня 2025 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини та дружини задовольнив. Стягнув з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щомісячно в твердій грошовій сумі в розмірі 4000 грн з подальшою індексацією відповідно до закону, починаючи з 22 березня 2024 року до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 . Стягнув з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти її на утримання щомісячно в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн з подальшою індексацією відповідно до закону, починаючи з 22 березня 2024 року до досягнення дитиною 3-х років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 . Допустив негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. Стягнув з ОСОБА_2 судовий збір в сумі 484,48 грн, зарахувавши до спеціального фонду Державного бюджету України.

Суд першої інстанції, ухвалюючи оскаржуване рішення, виходив з того, що відповідно до виписки по рахункам відповідача у відділенні АТ «ПУМБ» від 04.12.2024 на рахунки відповідача періодично надходили кошти, зокрема, за 2024 рік надійшло коштів на суму, еквівалентну близько 320000 грн, що згідно поясненням представника відповідача є вірогідно заробітної платою відповідача за вказаний період. Даних про доходи відповідача за період 2025 року суду не надано. Виходячи із загальної суми отриманих відповідачем доходів за період 2024-2025 року (18 місяців) суд вважав за можливе стягувати з відповідача на утримання дитини аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 4000 грн, та на утримання дружини в розмірі 1000 грн щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову, оскільки доказів спроможності відповідача сплачувати аліменти на утримання дитини в розмірі 20000 грн та на утримання дружини в розмірі 10000 грн станом на день розгляду справи позивачкою не надано.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 03 липня 2025 року по справі № 946/2362/24 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини та дружини. Ухвалити нове рішення, яким стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 20000 гривень щомісячно, починаючи стягнення з дня подання позову і до досягнення дитиною повноліття та стягнути на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання у твердій грошовій сумі у розмірі 10000 гривень щомісячно, починаючи стягнення з дня подання позову і до досягнення дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трьох років, посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, що мають значення для справи, порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

(1) Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначає, що відповідач приховує свої доходи саме через небажання виконувати свої батьківські обов?язки у повному обсязі та прагнення ухилитися від сплати аліментів у розмірі, що відповідає його реальним фінансовим можливостям, що також виходить з позиції представника відповідача, який зазначав, що відповідач згодний допомагати дитині в мінімальному розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік», з 1 січня 2025 року прожитковий мінімум на дітей віком до 6 років складає 2563 гривні. Тобто, відповідач згодний платити на утримання дитини 1281 гривню, при цьому будучі працездатною особою та маючи високий, стабільний дохід. Зокрема, відповідач не надає достовірної інформації про місце офіційної роботи, заробітну плату, відсутні підтвердження офіційних джерел доходу.

Скаржник посилається, що навіть керуючись випискою на яку посилається суд та яка встановлює, що на рахунок відповідача у відділенні АТ «ПУМБ» за 2024 рік надішли кошти на загальну суму близько 320000 гривень, то мінімальний розмір аліментів від частки доходу на утримання дитини складає 1/4 частка від доходу, отже, за 2024 рік заробітна плата відповідача складає мінімум 320000 за рік, тобто 26600 грн на місяць. 1/4 частка від заробітної плати відповідача на місяць складає 6667 грн. Тобто мінімальний розмір аліментів, який спроможний сплачувати відповідач на утримання дитини складає 6667 грн, не враховуючі інші доходи, які приховує відповідач з метою небажання сплачувати аліменти.

Зазначає, що при винесені рішення були відсутні данні про доходи відповідача за 2025 рік, що впливає на об?єктивність і повноту судового розгляду.

Крім того, враховуючи вік дитини 1 рік і 7 місяців, її гармонійний розвиток потребує постійного та всебічного забезпечення: повноцінного харчування, придбання засобів гігієни, одягу, ліків, іграшок, оплати медичних послуг (у тому числі профілактичних оглядів, щеплень) також витрат на побутові потреби, потребує регулярного лікування, через сезонні захворювання, та придбання медикаментів, проходження медичних обстежень та консультацій лікарів, що, у свою чергу, тягне за собою відповідні витрати.

Вважає, що відповідач приховує свої реальні доходи з метою ухилення від сплати аліментів на утримання дитини, проте, позивачу відомо, що усі доходи він отримує на банківські картки матері.

Щодо утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, зазначає, що відповідач має стабільний та високий дохід, тому сплата аліментів на утримання дружини є необхідним для забезпечення елементарних потреб матері та дитини в період її повної зайнятості доглядом за малолітньою дитиною. Розмір аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років повинен бути спроможним для сплати відповідачем. Тому, виходячи з заробітної плати відповідача, що є відомою позивачу, однак приховується, відповідач спроможний сплачувати аліменти на утримання матері до досягнення дитиною 3-ох років у тій сумі яку просить позивач.

(2) Позиція інших учасників справи

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 21.07.2025 року відкрито провадження у справі, роз`яснено ОСОБА_2 право подання до апеляційного суду відзиву.

ОСОБА_1 копію ухвали про відкриття провадження отримала 05.08.2025 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Представник ОСОБА_2 ОСОБА_4 копію ухвали про відкриття провадження та копію апеляційної скарги отримав 13.11.2025 року в особистому кабінеті Електронного суду, що підтверджується довідками.

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача просить суд апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції залишити без змін, в обґрунтування посилається на те, що стороною позивача не надано доказів, що відповідач офіційно працює та має доходи за період 2025 року, посилання позивача на те, що відповідач є моряком та його заробітна плата складає 2200 Евро на місяць не було підтверджено доказами, щодо утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, зазначає, що у відповідача відсутні доходи, а тому він не має можливості надавати таку матеріальну допомогу.

Від представника ОСОБА_1 ОСОБА_5 до суду надійшла відповідь на відзив.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 11.12.2025 року, яка занесена до протоколу судового засідання, відмовлено у долучені до матеріалів справи відповіді на відзив.

Учасники процесу про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Представник ОСОБА_1 ОСОБА_5 судову повістку-повідомлення отримала 21.10.2025 року в особистому кабінеті Електронного суду, що підтверджується довідкою.

Представник ОСОБА_2 ОСОБА_4 судову повістку-повідомлення отримав 13.11.2025 року в особистому кабінеті Електронного суду, що підтверджується довідкою.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, у відповідності до ч. 5 ст. 130 ЦПК України тау відповідності до вимог п. 1 ч. 8 ст. 128 ЦПК України.

Представник ОСОБА_1 ОСОБА_5 в судовому засіданні доводи апеляційної скарги підтримала.

Представник ОСОБА_2 ОСОБА_4 в судовому засіданні в режимі відеоконференції заперечував проти задоволення апеляційної скарги.

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступного.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Суд першої інстанції, ухвалюючи оскаржуване рішення, виходив з того, що відповідно до виписки по рахункам відповідача у відділенні АТ «ПУМБ» від 04.12.2024 на рахунки відповідача періодично надходили кошти, зокрема, за 2024 рік надійшло коштів на суму, еквівалентну близько 320000 грн, що згідно поясненням представника відповідача є вірогідно заробітної платою відповідача за вказаний період. Даних про доходи відповідача за період 2025 року суду не надано. Виходячи із загальної суми отриманих відповідачем доходів за період 2024-2025 року (18 місяців) суд вважав за можливе стягувати з відповідача на утримання дитини аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 4000 грн, та на утримання дружини в розмірі 1000 грн щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову, оскільки доказів спроможності відповідача сплачувати аліменти на утримання дитини в розмірі 20000 грн та на утримання дружини в розмірі 10000 грн станом на день розгляду справи позивачкою не надано.

Проаналізувавши встановлені судом першої інстанції обставини у справі, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Судом встановлено, що сторони знаходилися у шлюбі з 15.05.2023, що підтверджено свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_2 , виданим 15.05.2023 Посольством України в Республіці Молдова, актовий запис № 23.

Від шлюб мають малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим 29.01.2024 Ізмаїльським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Ізмаїльському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис № 62.

Дитина проживає з матір`ю, що відповідачем не оспорюється та не підлягає додаткового доказування відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України.

Згідно з актом обстеження матеріально-побутових умов сім`ї № 46, виданим старостою Нагірнянського старостинського округу Ренійської міської територіальної громади 18.03.2024 року, ОСОБА_1 проживає у АДРЕСА_1 разом із сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та матір`ю ОСОБА_6 .

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Статтею 141 СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

За ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно зі ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Статтею 51 Конституції України, частинами другою, третьою статті 5 СК України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини. Отже, при регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини.

Відповідно до частини 1 статті 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного.

Частинами 2, 4 статті 84 СК України передбачено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі (частина 1 статті 80 СК України).

Згідно зі статтею 79 СК України аліменти одному з подружжя присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви.

Верховний суд у постанові від 13 червня 2019 року у справі № 201/2097/17 (провадження № 61-26230 ск 18) вказав, що у частинах другій та четвертій статті 84 СК України передбачено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Визначальним на підставі цієї норми закону є наявність у дружини права на утримання, незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища.

Згідно з ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до вимог ч. 1, 2 ст. 184 СК України,суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частина 1 ст. 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 89 ЦПК України).

Суд першої інстанції, частково задовольняючи позов, виходив з того, що відповідно до виписки по рахункам відповідача у відділенні АТ «ПУМБ» від 04.12.2024 на рахунки відповідача періодично надходили кошти, зокрема, за 2024 рік надійшло коштів на суму, еквівалентну близько 320000 грн. Даних про доходи відповідача за період 2025 року суду не надано.

Таким чином, як правильно встановлено судом першої інстанції, у АТ «ПУМБ» відповідач отримав дохід за 2024 рік у загальному розмірі близько 320000 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги ОСОБА_1 посилалася на фінансову можливість ОСОБА_2 сплачувати аліменти вказуючи, що відповідач є моряком та працює з іноземними компаніями, доходи отримує на банківські картки матері.

Разом з тим, як під час розгляду справи в суді першої інстанції, так і апеляційної інстанції позивачем на підтвердження вказаних обставин належних та достатніх доказів не надано. Із клопотаннями щодо встановлення обставин працевлаштування відповідача до суду позивач та його представник не зверталися. Доказів наявності на праві власності у відповідача майна, рухомого та не рухомого позивачем суду не надано.

Заперечуючи щодо позову, ОСОБА_2 просив відмовити в задоволенні позову у повному обсязі.

Заперечення ОСОБА_2 щодо позовних вимог ґрунтувалися на тому, що позивачем не доведено розмір доходу відповідача. Разом із тим відповідач розмір свого доходу не вказав і доказів на підтвердження свого матеріального стану не надав.

Колегія суддів звертає увагу, що на батька покладено однаковий з позивачем обов`язок щодо утримання і матеріального забезпечення своєї дитини, яка проживає разом із матір`ю.

Норми національного та міжнародного права вказують на те, що в усіх рішеннях, що стосуються дітей, їхні найкращі інтереси повинні стояти понад усе. Дитині має забезпечуватися такий захист, який є необхідним для її благополуччя.

Під інтересами дитини необхідно розуміти збереження здоров`я дитини, нормального психічного та фізичного розвитку, виховання в дитині якостей, необхідних суспільству. Визначення інтересів дитини охоплює також необхідні матеріальні, побутові умови життя дитини.

Оскільки малолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає разом із матір`ю, витрати на харчування, одяг, навчання, відпочинок, розвиток тощо несе позивачка, що не спростовано в свою чергу відповідачем.

Враховуючи вік дитини, апеляційний суд вважає, що визначений судом першої інстанції розмір аліментів, а саме 4000,00 грн на дитину не буде достатнім для забезпечення її якнайкращих інтересів, не забезпечить дитині належний рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку,

Одержання аліментів на дитину тим з батьків, з яким проживає дитина, відповідає легітимній меті -захисту прав дитини.

У разі виникнення спору між батьками, який випливає з сімейних відносин, суди мають керуватися справедливою рівновагою між інтересами дитини та інтересами обох батьків, яка має бути спрямована на задоволення індивідуальних потреб дитини відповідно до її віку, статі, стану здоров`я, особливостей розвитку, життєвого досвіду, родинної, культурної та етнічної належності, тобто отримання дитиною належного матеріального утримання від обох батьків.

Відповідно до практики ЄСПЛ рівність прав батьків є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені інтереси дитини у спорі, а вже тільки потім права батьків.

Оскільки відповідач є працездатним, інших зобов`язань щодо сплати аліментів на утримання дітей або непрацездатних членів сім`ї не має, урахувавши право дитини на достатній рівень життя, апеляційний суд вважає, що аліменти в розмірі 6000 грн будуть мінімально необхідними для потреб малолітньої дитини та відповідатимуть теперішнім можливостям батька надавати таку допомогу, оскільки зворотного ним не доведено.

З урахуванням викладеного вище колегія суддів вважає можливим збільшити розмір аліментів на утримання дружини до досягнення сином трирічного віку до 3000 грн.

Щодо суті апеляційної скарги

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення (п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України).

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 , підлягає задоволенню частково. Рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 24 червня 2025 року слід змінити, збільшивши розмір стягнутих з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання малолітнього сина з 4000 грн до 6000 грн, аліментів на утримання ОСОБА_1 з 1000 грн до 3000 грн.

Керуючись ст.ст. 367, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст. 376, 384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 24 червня 2025 року змінити, збільшивши розмір стягнутих з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання малолітнього сина з 4000 грн до 6000 грн, аліментів на утримання ОСОБА_1 з 1000 грн до 3000 грн.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Головуючий В.А. Коновалова

Судді Ю.П. Лозко

О.Ю. Карташов