Справа № 158/1476/25 Головуючий у 1 інстанції: Сіліч Ю. Л.
Провадження № 22-ц/802/1488/25 Доповідач: Матвійчук Л. В.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 грудня 2025 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Матвійчук Л. В.,

суддів - Федонюк С. Ю., Осіпука В. В.,

з участю секретаря судового засідання Савчук О. В.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

представника відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів: приватний нотаріус Луцького районного нотаріального округу Дехтярук Ірина Володимирівна, державний нотаріус Ківерцівської державної нотаріальної контори Волинської області Єрмолай Лариса Василівна, про визнання правочинів недійсними та скасування державної реєстрації, за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів: приватний нотаріус Луцького районного нотаріального округу Дехтярук Ірина Володимирівна, державний нотаріус Ківерцівської державної нотаріальної контори Волинської області Єрмолай Лариса Василівна, про припинення права власності та стягнення грошової компенсації та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів: приватний нотаріус Луцького районного нотаріального округу Дехтярук Ірина Володимирівна, державний нотаріус Ківерцівської державної нотаріальної контори Волинської області Єрмолай Лариса Василівна, про усунення від спадкування за апеляційною скаргою відповідача (позивача за зустрічним позовом) ОСОБА_2 на ухвалу Ківерцівського районного суду Волинської області від 11 листопада 2025 року

В С Т А Н О В И В:

У травні 2025 року ОСОБА_5 звернувся до суду із первісним позовом про визнання правочинів недійсними та скасування державної реєстрації.

У червні 2025 року ОСОБА_2 звернулася до суду із зустрічним позовом про припинення права власності та стягнення грошової компенсації.

У червні 2025 року ОСОБА_3 звернувся до суду із зустрічним позовом про усунення від спадкування.

Ухвалою Ківерцівського районного суду Волинської області від 13 серпня 2025 року прийнято зустрічні позови ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до спільного розгляду з первісним позовом ОСОБА_5 та об`єднано вимоги за зустрічними позовами в одне провадження з первісним позовом.

Ухвалою Ківерцівського районного суду Волинської області від 11 листопада 2025 року зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 залишено без розгляду на підставі п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України.

Не погоджуючись із ухвалою суду першої інстанції, відповідач (позивач за зустрічним позовом) ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просила її скасувати як незаконну і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач (позивач за зустрічним позовом) ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_4 апеляційну скаргу визнавали та просили апеляційний суд її задовольнити.

Інші учасники справи відзивів на апеляційну скаргу не подали.

Позивач (відповідач за зустрічним позовом) ОСОБА_5 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів: приватний нотаріус Луцького районного нотаріального округу Дехтярук І. В., державний нотаріус Ківерцівської державної нотаріальної контори Волинської області Єрмолай Л. В., будучи належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися. Про причини неявки апеляційний суд не повідомили, клопотання про відкладення розгляду справи не заявляли.

Колегія суддів вважає можливим проводити розгляд справи за відсутності зазначених учасників справи згідно з вимогами ст. 372 ЦПК України, оскільки їх неявка в судове засідання апеляційної інстанції не перешкоджає розгляду справи.

Згідно з частинами 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши пояснення представника позивача ОСОБА_1 , відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , а також представника відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4 , колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржувану ухвалу суду належить скасувати і направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду, виходячи з таких мотивів.

Частиною 1 ст. 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (ч. 1 ст. 129 Конституції України).

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (ст.2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Ківерцівського районного суду Волинської області від 11 вересня 2025 року закрито підготовче провадження у цій справі та призначено її до розгляду на 02 жовтня 2025 року (а.с.155, том 1). Судом обов`язковою явка в судове засідання ОСОБА_2 не визнавалася.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_2 зазначала, що 02 жовтня 2025 року вона подала до суду засобами електронної пошти клопотання, в якому просила розгляд справи по суті проводити за її відсутності, поданий нею зустрічний позов підтримує, у первісному позові ОСОБА_5 просила суд відмовити, а щодо розгляду зустрічного позову ОСОБА_3 покладалася на розсуд суду (а.с.218, том 1). Проте, суд відмовив у прийнятті її клопотання, мотивуючи це тим, що воно не містить електронного цифрового підпису (а.с.219, том 1).

Вищенаведене свідчить про наявність волевиявлення ОСОБА_2 щодо розгляду справи за її відсутності, а також про надмірний формалізм суду при вирішенні питання щодо прийняття клопотання про розгляд справи за відсутності учасника справи, що є порушенням права на справедливий суд.

02 жовтня 2025 року судове засідання у справі відкладено за клопотанням представника позивача за первісним позовом ОСОБА_5 ОСОБА_1 (а.с.169, том 1). Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, хоча була належним чином повідомлена про дату, час та місце судового засідання, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.158, том 1). Судове засідання відкладено на 21 жовтня 2025 року. Разом з тим, протокол судового засідання від 02 жовтня 2025 року не містить жодних відомостей про те, що на електронну пошту суду від ОСОБА_2 надходило згадане клопотання та у його прийнятті судом було відмовлено з наведених вище причин (а.с.169, том 1).

Судове засідання, призначене на 21 жовтня 2025 року, не відбулося через виникнення технічних проблем, що унеможливлюють участь осіб у судовому засіданні в режимі відеоконференції, що підтверджується довідкою суду (а.с.178, том 1). Судове засідання відкладено на 07 листопада 2025 року.

07 листопада 2025 року відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, хоча була належним чином повідомлена про дату, час та місце судового засідання, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.183, том 1).

Ухвалою Ківерцівського районного суду Волинської області від 11 листопада 2025 року зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 залишено без розгляду.

Залишаючи без розгляду зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 на підставі п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, суд першої інстанції виходив з того, що у судові засідання, призначені на 11 вересня 2025 року, 02 жовтня 2025 року, 21 жовтня 2025 року та 07 листопада 2025 року відповідач (позивач за зустрічним позовом) ОСОБА_2 , будучи належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила, заяв про проведення судових засідань у її відсутності не подала.

Апеляційний суд не погоджується із такими висновками суду, враховуючи наступне.

Європейський суд з прав людини вказав, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом (GUREPKA v. UKRAINE (No. 2), № 38789/04, § 23, ЄСПЛ, від 08 квітня 2010 року).

Право на публічний розгляд, передбачене п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, має на увазі право на «усне слухання». Право на публічний судовий розгляд становить фундаментальний принцип. Право на публічний розгляд було б позбавлене смислу, якщо сторона в справі не була повідомлена про слухання таким чином, щоб мати можливість приймати участь в ньому, якщо вона вирішила здійснити своє право на явку до суду, встановлене національним законом. В інтересах здійснення правосуддя сторона спору повинна бути викликана в суд таким чином, щоб знати не тільки про дату і місце проведення засідання, але й мати достатньо часу, щоб встигнути підготуватися до справи (TRUDOV v. RUSSIA, № 43330/09, § 25, 27, ЄСПЛ, від 13 грудня 2011 року).

Згідно з ч. 3 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

Відповідно до ч. 1, пунктів 1-2 ч. 2 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку, зокрема, з підстав неявки в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання, та першої неявки в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними.

Частиною 5 ст. 223 ЦПК України передбачено, що у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Отже, повторна неявка позивача є підставою для залишення позову без розгляду незалежно від причин такої неявки.

Залишення позову без розгляду - це форма закінчення розгляду цивільної справи без ухвалення судового рішення у зв`язку із виникненням обставин, які перешкоджають розгляду справи, але можуть бути усунуті в майбутньому.

Однією з підстав для залишення позову без розгляду є повторна, тобто двічі поспіль, неявка в судове засідання позивача, якщо від нього не надходило заяви про розгляд справи без його участі та існують перешкоди для такого розгляду.

При цьому позивач має бути належним чином і в установленому порядку повідомлений про дату, час і місце як першого, так і другого судового засідання, в яке він не з`явився.

Процесуальний закон не вказує на необхідність врахування судом поважності причин повторної неявки позивача до суду. Такі положення процесуального закону пов`язані із принципом диспозитивності цивільного судочинства, у відповідності до змісту якого особа, яка бере участь у справі, самостійно розпоряджається наданими їй законом процесуальними правами.

Зазначені наслідки настають незалежно від причин повторної неявки, які можуть бути поважними. Таким чином, навіть маючи докази поважності причин неявки позивача, суд залишає позовну заяву без розгляду, якщо нез`явлення позивача є перешкодою для розгляду справи. Зазначена норма дисциплінує позивача, як ініціатора судового розгляду, стимулює його належно користуватися своїми правами та не затягувати розгляд справи. Якщо позивач не може взяти участь в судовому засіданні, він має право подати заяву про розгляд справи за його відсутності. Така заява може бути подана на будь-якій стадії розгляду справи.

Правове значення в даному випадку має лише належне повідомлення позивача про день та час розгляду справи, повторність неявки в судове засідання та неподання заяви про розгляд справи за відсутності позивача.

Наведена правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 07 серпня 2020 року у справі № 405/8125/15-ц, від 21 вересня 2020 року у справі №658/1141/18 та від 31 серпня 2021 року у справі № 570/5535/17.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач (позивач за зустрічним позовом) ОСОБА_2 була належним чином повідомлена про дату, час та місце судових засідань, призначених на 02 жовтня 2025 року, 21 жовтня 2025 року та 07 листопада 2025 року. При цьому це не стосується підготовчого судового засідання, призначеного 11 вересня 2025 року. Разом з тим, суд не звернув уваги на те, що двічі поспіль неявки ОСОБА_2 у судове засідання у цій справі не було, оскільки 02 жовтня 2025 року вона подала до суду засобами електронної пошти клопотання про розгляд справи за її відсутності, у прийнятті якого суд безпідставно відмовив через відсутність електронного підпису, а 21 жовтня 2025 року судове засідання не відбулося, що у даному випадку не давало суду першої інстанції передбачених законом підстав для залишення позовної заяви без розгляду на підставі п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права, яке призвело до постановлення помилкової ухвали.

Зважаючи на вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувана ухвала суду постановлена з порушенням норм процесуального права, що відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України є підставою для її скасування і направлення справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 379, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу відповідача (позивача за зустрічним позовом) ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Ківерцівського районного суду Волинської області від 11 листопада 2025 року у цій справі скасувати.

Справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду зустрічного позову ОСОБА_2 про припинення права власності та стягнення грошової компенсації.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду упродовж тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий-суддя

Судді: