ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 948/948/24 Номер провадження 22-ц/814/3203/25Головуючий у 1-й інстанції Косик С. М. Доповідач ап. інст. Чумак О. В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2025 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої судді Чумак О.В.,

суддів Дряниці О.В., Пилипчук Л.І.,

розглянувши у порядку письмово провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Машівського районного суду Полтавської області від 13 травня 2025 року

у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» до ОСОБА_1 , про відшкодування шкоди в порядку регресу,

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2024 рокуПриватне акціонерне товариство «Українська пожежно-страхова компанія» (далі - ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 14.06.2024 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «Богдан» д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням відповідача ОСОБА_1 , та автомобіля марки «АС», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 .

Відповідно до постанови про закриття кримінального провадження від 31.07.2024, вказана дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок порушення відповідачем Правил дорожнього руху України.

З огляду на вищевикладене, власник пошкодженого автомобіля «АС», д.н.з. НОМЕР_2 , КНП «Машівська лікарня», звернулося до позивача з заявою про виплату страхового відшкодування за Полісом №АТ/2920156 від 14.09.2023 та на підставі акту №036/037/028137/24/1 потерпілому позивачем було виплачено страхове відшкодування в розмірі 69 995,40 грн.

З метою досудового врегулювання спору позивачем надіслано відповідачу претензію про відшкодування збитків в порядку регрессу, проте ніяких дій зі сторони відповідача щодо погашення заборгованості в добровільному порядку проведено не було, а відтак позивач змушений звернутись до суду за захистом своїх прав та законних інтересів (а.с.1-3).

Просило стягнути з відповідача ОСОБА_1 на його користь понесені витрати в розмірі 69 995,40 грн та судові витрати в розмірі 2 422,40 грн.

Рішенням Машівського районного суду Полтавської області від 13 травня 2025 року задоволено позов ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регрессу.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування в розмірі 69 995,40 грн та судовий збір в розмірі 2 422,40 грн.

Не погодившись з зазначеним рішенням його в апеляційному порядку оскаржив ОСОБА_1 . Просив рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на неправильне встановлення обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що ОСОБА_1 не є власником транспортного засобу та не володіє ним на жодній із визначених законодавством правових підстав, а тому не несе зобов`язання по відшкодуванню шкоди позивачу відповідно до вимог ч. 2 ст. 1187 ЦК України. Вважає, що суд не надав належної правової оцінки доказам недоведеності вини відповідача, тоді як кримінальне провадження закрите в зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України. Суд також не взяв до уваги правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену в постанові у справі № 755/18006/15-ц від 4 липня 2018 року, в якій суд розмежував інститути регресу та суброгації, а також дійшов до висновку, що покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності.

У відзиві на апеляційну скаргу ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Згідно ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Враховуючи, що ціна позову становить 69 995 грн 40 коп. та беручи до уваги положення ч. 13 ст. 7, ст. 369 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без виклику сторін в порядку письмового провадження.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходить до такого висновку.

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

З матеріалів справи вбачається, що 14.06.2024 на вул.Незалежності, в селищі Машівка Полтавської області сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Богдан», днз НОМЕР_1 , під керуванням відповідача ОСОБА_1 та автомобіля «АС», днз НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , власником данного автомбіля є КНП «Машівська лікарня» (а.с.7-8).

Постановою ВП №3 ПРУП в Полтавській області від 31.07.2024 кримінальне провадження за №0000387 закрито у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України (а.с.9).

Відповідно до постанови про закриття кримінального провадження від 31.07.2024, досудовим розслідуванням встановлено, що 14.06.2024 о 18.28 год. неповнолітній ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не маючи посвідчення водія та права керування транспортним засобом, перебуваючи за кермом автомобіля марки (модель) Богдан-211040, реєстраційний номер НОМЕР_1 , яким користується його батько та який він взяв без його дозволу, рухаючись по вул.Незалежності селища Машівка Полтавського району Полтавської області, виїхав на смугу зустрічного руху, допустив зіткнення із автомобілем марки (модель) АС U-396265 (вантажний спеціалізований), реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який рухався у зустрічному напрямку.

За змістом постанови, згідно висновку судової автотехнічної експертизи №СЕ-19/117-24/11265-ІТ від 03.07.2024 вбачається, що в даній дорожній обстановці водій автомобіля марки Богдан-211040, реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_1 мав технічну можливість запобігти даній пригоді шляхом виконання ним вимог п.10.1 Правил дорожнього руху України, для чого у нього не було будь-яких перешкод технічного характеру. В даній дорожній обстановці в діях водія автомобіля марки Богдан-211040, реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_1 вбачаються невідповідності з вимогами п.10.1 Правил дорожнього руху, які з технічної точки зору знаходилися в причинному зв`язу з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди.

Також у вказаній постанові слідчий виснував, що неповнолітній ОСОБА_1 , порушивши правила дорожнього руху та отримав тілесні ушкодження з власної необережності. Вини інших осіб у даній події не встановлено.

19.08.2024 головний лікар КНП «Машівська лікарня» ОСОБА_3 звернувся до ПрАТ «УПСК» із заявою про відшкодування шкоди, завданої транспортному засобу «АС», днз НОМЕР_2 , та виплатити страхове відшкодування (а.с.10-11).

Як убачається з інформації про перевірку чинності полісу внутрішнього страхування, поліс №АТ2920156 транспортного засобу «Богдан» 211040, днз НОМЕР_1 , страхової компанії ПрАТ «УПСК» є діючим станом на 14.06.2024 (а.с.6).

Згідно з наказом КНП «Машівська лікарня» Машівської селищної ради Полтавської області №150/в від 01.02.2023 «Про закріплення автотранспортного засобу за водіями», автомобіль марки «АС», модель U-396295, реєстраційний номер НОМЕР_2 , 2015 року випуску, закріплений за водіями: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_2 (а.с.13).

ОСОБА_2 прийнятий на посаду водія КНП «Машівська лікарня» на підставі наказу №16-к від 30.01.2023 (а.с.13 на зв.).

02.07.2024 учасником дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_2 та представником стаховика ОСОБА_7 складено акт огляду транспортного засобу «АС» U-396295, реєстраційний номер НОМЕР_2 , в якому зазначено назви деталей та опис пошкоджень (а.с.14).

Також матеріали справи містять ремонтну калькуляцію №2920156_N, в якій зазначено вид та вартість ремонтних робіт транспортного засобу «АС» U-396295, реєстраційний номер НОМЕР_2 . ( а.с.15-17)

23.08.2024 Департаментом врегулювання збитків було розглянуто документи, що надійшли з Полтавського обласного управління ПрАТ «УПСК» за договором страхування АТ-2920156 від 14.09.2023 за подією, яка мала місце 14.06.2024 о 18 год 31 хв за адресою: селище Машівка, вул. Незалежності, за участю транспортного засобу «Богдан» 211040, реєстраційний номер НОМЕР_1 та автомобіля потерпілого КНП «Машівська лікарня» Машівської селищної ради «АС» U-396295, реєстраційний номер НОМЕР_2 . На підставі наданих документів дана пригода є страховим випадком та розрахована сума відшкодування складає 69 995,40 грн (а.с.18).

Як убачається з платіжної інструкції №162227356 від 23.08.2024, УПСК ПРАТ перераховано КНП «Машівська лікарня» страхове відшкодування згідно акту №036/037/028137/24/1 за автомобіль, державний номер НОМЕР_2 (а.с.19).

13.09.2024 позивачем була направлена ОСОБА_1 вимога про відшкодування збитків в порядку регресу в розмірі 69 995,40 грн (а.с.20).

Частиною 1 статті 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з частинами 1, 2 статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини 1 статті 1188 ЦК України).

Згідно зі статтею 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

У разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, а також моральну шкоду (частина перша статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, страховик відповідно до статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» набуває право зворотної вимоги (регресу).

Так, страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він керував транспортним засобом без права керування транспортним засобом відповідної категорії (п. б) підп. 38.1.1 статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Відповідно до вимог частини 3 статті 12, частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до частин 6 та 7 статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Частинами 1 та 2 статті 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

У постанові Верховного Суду від 04 березня 2020 року в справі № 641/2795/16-ц (провадження № 61-20728св19) зазначено, що «не притягнення водіїв до адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху не може бути підставою для звільнення володільця джерела підвищеної небезпеки від цивільно-правової відповідальності за завдану шкоду, оскільки вину особи в ДТП може бути підтверджено чи спростовано іншими належними доказами, зокрема, висновком судової експертизи тощо».

Аналізуючи матерали справи колегія суддів звертає увагу, що вина ОСОБА_1 у пошкодженні транспортних засобів в наслідок дорожньо-транспортної пригоди доводиться матеріалами справи в їх сукупності в тому числі постановою про закриття криміналного провадження та висновком експерта.

Стороною відповідача ні при розгляді справи судом першої інстанції, ні при перегляді рішення не надано доказів на спростування факту вини ОСОБА_1 .

При цьому, посилання в апеляційній скарзі на факт закриття кримінального провадження є безпідставним оскілки вказана обставина свідчить лише про відсутність складу кримінального правопорушення, однак не доводить відсутності його вини у скоєнні ДТП та не звільняє відповідача від цивільно-правової відповідальності.

Враховуючи, що відповідач керував транспортним засобом без права керування транспортним засобом у страховика виникло право регресної вимоги.

За вказаних обставин суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про наявність підстав для задоволення позову.

У свою чергу надаючи оцінку доводам апеляційної скарги, щодо відшкодування шкоди власником транспортного засобу, а не заподіювачем шкоди, колегія суддів звертає увагу на їх безпідставність виходячи з наступного.

Так, стаття 1178 ЦК України регулює питання відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, при цьому стаття 1188 ЦК України стосується відшкодування шкоди, завданої внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки. Тобто положення статті 1188 ЦК України є спеціальними по відношенню до статті 1187 ЦК України.

Враховуючи, що у даній справі дорожньо-транспортна пригода сталася саме в наслідок взаємодії двох джерел підвищеної небезпеки до вказаних правовідносин застосовуються положення статті 1188 ЦК України.

Тоді як стаття 1188 ЦК України поклада обов`язок щодо відшкодування заподіяної шкоди на винну особу, якою в даній справі є ОСОБА_1 .

При цьому, наявність чи відсутність у відповідача права керування транспортним засобом не є обставиною, яка звільняє винну особу від відповідальності.

Також безпідставними є посилання в апеляціцній скарзі на не взяття до уваги правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної в постанові від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц, оскільки висновки зроблені судом першої інстанції не суперечать вказаній првовій позиції.

Так, у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування.

Враховуючи, що саме ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія», яке є страховиком цивільно-правової відповідальності транспортного засобу «Богдан» 211040, днз НОМЕР_1 , відшкодувало шкоду потерпілому, то у нього виникло саме право регресної вимоги до завдавача шкоди у зв`язку з наявністю обставин перебачених статтею 38 України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно із статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції в повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, обставини по справі, перевірив доводи і дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані та підтверджені матеріалами справи. Рішення суду прийняте з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Зважаючи на наведене апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

За правилами частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до частини 13 статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки апеляційний суд не змінює судове рішення та не ухвалює нове, розподіл судових витрат не здійснюється при розгляді цієї апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Машівського районного суду Полтавської області від 13 травня 2025 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий О.В. Чумак

Судді Ю.В. Дряниця

Л.І. Пилипчук