КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження
№ 22-ц/824/8112/2025
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 грудня 2025року місто Київ

справа № 755/6306/24

Київський апеляційний судв складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді: Борисової О.В.

суддів: Таргоній Д.О., Голуб С.А.

розглянув у порядку письмового провадженняцивільну справу за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 22 січня 2025 року, ухвалене під головуванням судді Гончарука В.П., повний текст рішення складено 27 січня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,-

В С Т А Н О В И В:

В квітні 2024 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просила стягнути з ОСОБА_3 на свою користь матеріальну шкоду в розмірі 75948,62 грн.

В обґрунтування своїх вимог посилався на те, що 10 липня 2023 року близько 19.36 год. ОСОБА_3 , керуючи автомобілем «Део», д.н.з. НОМЕР_1 на перехресті вул. Шептицького та вул. Нестайка, у м. Києві, перед зміною напрямку руху, не надав переваги автомобілю «Тойота», д.н.з. НОМЕР_2 , який рухався в зустрічному напрямку, внаслідок чого відбулося ДТП, що призвело до механічних пошкоджень автомобілів.

Постановою Дніпровського районного суду міста Києва від 27 липня 2023 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Вказував, що цивільно-правова відповідальність автомобіля «Део», д.н.з. НОМЕР_1 на момент ДТП була застрахована у ТДВ «СК «КРЕДО» згідно договору №214032538.

Відповідно до Звіту 12-D/14/03 від 10 січня 2024 року ФОП « ОСОБА_4 » вартість відновлювального ремонту автомобіля «Тойота», д.н.з. НОМЕР_2 становить 148679,20 грн., а матеріального збитку без ПДВ 72730,58 грн.

Зазначав, що він звернувся до ТДВ «СК «КРЕДО» із заявою про виплату страхового відшкодування та ТДВ «СК «КРЕДО» здійснило виплату страхового відшкодування в розмірі 72730,58 грн., шляхом безготівкового перерахування коштів на рахунок позивача, що підтверджується платіжним квитанціями.

Вважає, що оскільки страховиком винуватця ДТП відшкодовано йому не всю суму збитку, а тому він має право вимагати від відповідача, як винуватця ДТП, відшкодування різниці між виплаченою сумою страхового відшкодування та розміром фактично понесених збитків.

Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 22 січня 2025 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування норм матеріального і порушення норм процесуального права, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, просив рішення скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити.

В обґрунтування вимог посилався на те, що позивач отримав страхову виплату від страховика винної особи - ТДВ «СК «КРЕДО», яка була здійснена в порядку ст.29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», тобто з урахуванням зносу.

Вказував, що суд першої інстанції без належних на те підстав зробив висновок, що «потерпілий отримав суму страхового відшкодування, що є вартістю відновлюватьного ремонту».

Вважає, що судом першої інстанції зроблено невірні висновки про те, що страховик винуватця ДТП - ТДВ «СК «КРЕДО» повернув страхове відшкодування, оскільки повернення можливе лише в порядку регресу в спорах по суброгіції. В даному ж випаду страховиком було сплачено страхове відшкодування (з урахуванням зносу) напряму потерпілій особі.

Зазначав, що з відповідача, як особи винної у завданні шкоди, підлягає стягненню різниця між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу.

Відзиву на апеляційну скаргу не надійшло.

Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

У порядку ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Оскільки дана справа є малозначною, тому розгляд справи здійснюється без виклику сторін в порядку письмового провадження.

З`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з відсутності підстав для його задоволення.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 10 липня 2023 року близько 19.36 год. відбулася ДТП за участю автомобілів: «Део», д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_3 та «Тойота», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , що призвело до механічних пошкоджень автомобілів.

Постановою Дніпровського районного суду міста Києва від 27 липня 2023 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України вирок в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мани місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

На момент ДТП цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Део», д.н.з. НОМЕР_1 була застрахована у ТДВ «СК «КРЕДО» згідно полісу №214032538 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

18 січня 2024 року ТДВ «СК «КРЕДО» виплатило позивачу 61186,19 грн. страхового відшкодування та 02 квітня 2024 року страхова доплатила 11544,39 грн., що разом становить 72730,58 грн.

Відповідно до Звіту 12-D/14/03 від 10 січня 2024 року ФОП « ОСОБА_4 » вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля «Тойота», д.н.з. НОМЕР_2 внаслідок ДТП складає:

з ПДВ на вартість матеріалів та складових - 83584,69 грн.;

без ПДВ на вартість матеріалів та складових - 72730,58 грн.

У вказаному Звіті зазначено, що вартість матеріального збитку завданого власнику КТЗ автомобілю «Тойота», д.н.з. НОМЕР_2 приймається рівним вартості відновлювального ремонту з урахуванням фізичного зносу запчастин та складає 83584,69 грн.

Вартість відновлювального ремонту КТЗ, який необхідний для усунення механічних пошкоджень заподіяних КТЗ в результаті ДТП згідно калькуляції вартості відновлювального ремонту складає 148679,20 грн.

Звертаючись до суду з даним позовом до відповідача ОСОБА_3 , позивач просив стягнути з останнього різницю між вартість відновлювального ремонту КТЗ (148679,20 грн.) та страховою виплатою ТДВ «СК «КРЕДО» (72730,58 грн.), що становить 75948,62 грн.

Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ст.1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Поняття збитків визначено статтею 22 ЦК України. Так, збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв`язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право.

Системний аналіз зазначених положень законодавства дає підстави для висновку, що у разі здійснення відновлювального ремонту пошкодженої речі розмір збитків визначається як реальна вартість матеріалів і робіт, затрачених на її відновлення, а у разі непроведення ремонту - як вартість матеріалів і робіт, необхідних для її відновлення у майбутньому.

При цьому, особою, яка має право на відшкодування збитків у разі проведення відновлювального ремонту, є саме та особа, що понесла відповідні витрати.

Відновлювальний ремонт (або ремонт) - комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності колісного транспортного засобу чи його складника та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин (пункт 1.6 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року №142/5/2092).

Відповідно до пункту 2.4 указаної Методики вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування КТЗ, з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості).

Згідно із вимогами пункту 8.2 цієї Методики вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу транспортного засобу розраховується за формулою: Сврз = С р+ С м+ С сХ (1- Е З), де: С р- вартість ремонтно-відновлювальних робіт, грн; С м- вартість необхідних для ремонту матеріалів, грн; С с- вартість нових складників, що підлягають заміні під час ремонту, грн; Е З- коефіцієнт фізичного зносу.

Колегія суддів в оцінці обставин справи виходить з того, що якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків).

У постанові від 02 грудня 2015 року у справі №6-691цс15 Верховний Суд України дійшов висновку, що правильним є стягнення з винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).

Аналогічні висновки, викладеного Верховним Судом у постановах від 14 лютого 2018 у справі №754/1114/15-ц, від 21 лютого 2020 року у справі №755/5374/18, від 22 квітня 2020 року, у справі №756/2632/17, від 22 квітня 2021 року у справі №759/7787/18, від 11 серпня 2021 року у справі №554/8473/19.

Системний аналіз статті 22 ЦК України, абзацу другого статті 1192, статті 1194 ЦК України дозволяє дійти висновку, що реальними збитками, які підлягають відшкодуванню є саме вартість відновлювального ремонту без урахування зносу.

Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (статті 79 ЦПК України).

Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як вбачається з матеріалів справи, ТДВ «СК «КРЕДО» здійснило виплату страхового відшкодування на користь ОСОБА_1 у розмірі 72730,58 грн. (вартість відновлювального ремонту з врахуванням фізичного зносу) без ПДВ, що відповідає вимогам статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Однак, судом першої інстанції не було враховано, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу винною особою відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу (без урахування коефіцієнта фізичного зносу).

Як вбачається з ремонтної калькуляції у вартість відновлювального ремонту КТЗ враховано 20% ПДВ .

Оскільки, позивачем не надано доказів на підтвердження факту здійснення ремонту ТЗ та його оплати і, відповідно, доказів оплати податку на додану вартість, такі докази відсутні і в матеріалах справи, а тому колегія суддів вважає, що розмір майнової шкоди, який підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_3 на користь позивача, слід розраховувати шляхом вирахування ПДВ з оціненої шкоди.

Отже, з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню сума 46212,78 грн. (148679,20 грн. вартість відновлювального ремонту без урахування коефіцієнта фізичного зносу -20% ПДВ -72730,58 грн. (сума страхового відшкодування з врахуванням фізичного зносу без ПДВ).

На вказане суд першої інстанції уваги не звернув, а відтак рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 22 січня 2025 року підлягає скасуванню з ухваленням нового про часткове задоволення позову ОСОБА_1 .

Згідно з ч.ч.1, 13 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Виходячи з положень ст.141 ЦПК України колегія суддів вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати понесені за розгляд справи в суді першої та апеляційної інстанції пропорційно до задоволеної частини позовних вимог у загальному розмірі 1869,31 грн.

Керуючись ст.ст.268, 367, 368, 374, 376, 381-383 ЦПК України, Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 22 січня 2025 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 на користь ОСОБА_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 майнову шкоду у розмірі 46212 грн. 78 коп. та судові витрати понесені за розгляд справи в суді першої та апеляційної інстанції у розмірі 1869 грн. 31 коп.

В решті вимог відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків зазначених в пункті 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий:

Судді: