Справа № 346/4091/25
Провадження № 2/346/2326/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2025 р.м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області

у складі: головуючого судді Сольського В.В.

за участю секретаря судового засідання Біди Ю.Б.

розглянувши заяву представника відповідача адвоката Волошиної Олени Вікторівни про відвід судді у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні суду знаходиться вказана цивільна справа.

24 грудня 2025 року представник відповідача ОСОБА_2 , адвокат Волошина Олена Вікторівна подала заяву про відвід судді, яку мотивує тим, що існують обґрунтовані підстави для сумнівів у неупередженості судді Сольського В.В., що зумовлено порушенням порядку автоматизованого розподілу судових справ, установленого процесуальним законодавством та Положенням про автоматизовану систему документообігу суду.

Так, у лютому 2025 року ОСОБА_1 вперше подала до Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області позовну заяву до ОСОБА_2 . 10.02.2025 року ухвалою суду позовну заяву залишено без руху. 20.02.2025 року ухвалою суду позовну заяву повернуто позивачу. У квітні 2025 року позивач повторно звернулася до суду з позовною заявою, учасниками якої вже були, однак склад учасників було змінено та долучено третю особу, яка була відсутня у первісному зверненні у лютому 2025 року. Представник вважає, що зміна складу учасників справи є істотною процесуальною обставиною, що формує нову конфігурацію правовідносин та свідчить про подання нового позову, а не у розумінні "повторного".

11.04.2025 року протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду новій справі присвоєно номер №346/1825/25 та передано для розгляду судді Сольському В.В. на підставі підпункту 2.4.612 Засад використання автоматизованої системи документообігу суду.

Вважає, що положення взагалі не передбачає можливості передачі справи раніше визначеному судді у випадках повторного подання позовної заяви, подібної за змістом, або у випадках повернення заяви тим самим суддею. Таких умов Положення не містить. Зміна складу учасників справи, у тому числі долучення третьої особи, не входить до переліку таких підстав.

Отже, позовна заява підлягала новому автоматизованому розподілу, відповідно до частини 1 статті 42 ЦПК України, загальних правил Положення, оскільки раніше така заява не була повернута суддею Сольським В.В., та не відповідала критеріям для передачі справи раніше визначеному судді.

Вважає, що у зв`язку із цим порушено принцип випадкового визначення судді, передбачений ст. 23 ЗУ «Про судоустрій та статус суддів».

Тому просить відвести суддю Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області Сольського В.В. від розгляду справи №346/4091/25.

Позивачка ОСОБА_1 25 грудня 2025 року подала письмові заперечення на заяву про відвід судді, в яких зазначила, що вказані представником відповідача підстави для відводу головуючого судді є лише відображенням особистого незадоволення сторони відповідача з процесуальними рішеннями по справі. Зазначила, що представник відповідача вже втретє заявляє відвід головуючому суді, щоразу з інших підстав, що на її переконання має на меті затягування розгляду справи, тому в задоволенні заяви просить відмовити.

Ознайомившись із заявою, суд дійшов таких висновків.

Підстави для відводу судді передбачені ст. 36-37 ЦПК України і розширеному тлумаченню не підлягають.

Згідно з п. 4 частини першої ст. 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо було порушено порядок визначення судді для розгляду справи.

Право учасників судового розгляду на справедливий суд закріплений в нормах міжнародного права, зокрема, в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до ч. 3 ст. 39 ЦПК України відвід повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Самовідвід може бути заявлений не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

У відповідності до частин 1-3 ст. 40 ЦПК України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Судом встановлено, що у лютому 2025 року ОСОБА_1 вперше звернулася до Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області із позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, стягнення аліментів та визначення місця проживання дитини.

07.02.2025 року відповідно до Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області визначено єдиний унікальний номер судової справи №346/641/25, учасниками процесу якої є ОСОБА_1 (позивач), ОСОБА_2 (відповідач) та визначено головуючого суддю Сольського В.В.

10.02.2025 року ухвалою Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області у справі №346/641/25 залишено без руху позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів. Однією з підстав для залишення позову без руху було не залучення позивачкою органу опіки і піклування.

20.02.2025 року ухвалою Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області у справі №346/641/25 повернуто позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів, позивачу у зв`язку з неусуненням недоліків.

07.04.2025 року ОСОБА_1 повторно звернулася до Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області із позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, стягнення аліментів та визначення місця проживання дитини, вказавши третьою особою - Службу у справах дітей управління соціальної політики Коломийської міської ради.

11.04.2025 року Протоколом передачі справи раніше визначеному складу суду присвоєно новий номер справи №346/1825/25 та передано судді Сольському В.В. на підставі п.2.4.6-12 Засад використання автоматизованої системи документообігу суду.

Ухвалою Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 29 квітня 2025 року відкрито провадження у справі №346/1825/25 за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 08 серпня 2025 року клопотання представника відповідача адвоката Волошиної О.В. про роз`єднання позовних вимог, передачу справи за підсудністю та вжиття відносно позивачки заходів за зловживання процесуальними правами, задоволено частково. Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, визначення місця проживання малолітньої дитини та стягнення аліментів, роз`єднано. Виділено у самостійні провадження позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та про стягнення аліментів на утримання дитини. Цивільній справі з вимогою про розірвання шлюбу присвоєно ЄУН 346/4091/25.

Згідно із пунктом 2.4.6-12 Засад використання автоматизованої системи документообігу Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області, передача судової справи раніше визначеному судді, судді-доповідачу проводиться щодо позовних заяв, заяв чи скарг, які були повернуті таким суддею, незалежно від причин повернення.

Відповідно до п. 1.4.8 Положення про автоматизовану систему документообігу суду збори суддів відповідного суду мають визначені цим Положенням повноваження щодо розгляду питань стосовно порядку функціонування автоматизованої системи.

У разі внесення змін до Засад використання автоматизованої системи документообігу суду збори суддів відповідного суду новим рішенням затверджують відповідні зміни до Засад використання автоматизованої системи документообігу суду.

Абзацом 7 підпункту 2.3.12 пункту 2.3 розділу 2 Положення про автоматизовану систему документообігу суду передбачено, що збори суддів відповідного суду мають право визначати особливості здійснення автоматизованого розподілу судових справ, зокрема, у разі повторного надходження до суду позовних заяв, апеляційних і касаційних скарг, з передбачених процесуальним законом підстав.

Предмет та підстави поданої в квітні 2025 року позовної заяви були ідентичними тим, які були вказані ОСОБА_1 в позовній заяві, поданій в лютому 2025 року, яка суддею булла повернута, тому твердження заявниці, що поданий в квітні 2025 року позов, у якому змінено склад учасників (додано в якості третьої особи орган опіки і піклування), що в свою чергу сформувало нову конфігурацію правовідносин та свідчило про подання нового позову, а не повторного, не заслуговують на увагу.

Також суд не погоджується з твердженнями заявниці, що у даному випадку було порушено принцип випадковості розподілу справи, оскільки первинний автоматизований розподіл цієї справи в лютому 2025 року був проведений з дотриманням вказаного принципу, що заявницею не оспорюється.

Також, відсутність у протоколі передачі справи раніше визначеному складу суду всіх визначених у формі, яка є Додатком №8 до Положення про автоматизовану систему документообігу суду не може свідчити про порушення порядку визначення судді для розгляду справи.

З огляду на наведене у судді Сольського В.В. не було підстав для заявлення самовідводу.

Таким чином розподіл цивільної справи 346/1825/25 в провадження судді Сольського В.В. проведено згідно з вимогами чинного законодавства та рішення зборів суддів суду, з огляду на що, заявлений представником відвід є необгрунтованим.

Відповідно до ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка набрала чинності для України 11 листопада 1997 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Європейський суд з прав людини у рішенні по справі «Білуха проти України» (заява №33949/02) від 09 листопада 2006 року встановив порушення п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), навівши наступні мотиви (пункти 47-55 рішення).

Наявність безсторонності відповідно до п.1 ст.6 Конвенції має визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (рішення у справі «Фей проти Австрії» (Fey v. Austria) від 24 лютого 1993 року, п.п.27, 28, 30; рішення у справі «Ветштайн проти Швейцарії» від 28 жовтня 1998 року (Wettstein v. Switzerland) п.42).

У кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду (рішення у справі «Пуллар проти Сполученого Королівства» (Pullar v. United Kingdom), від 10 червня 1996 року, п.38).

Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного (рішення у справі «Ветштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), пункт 43).

Стосовно об`єктивного критерію означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (рішення у справі «Ветштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), п. 44; та рішення у справі «Ферантелі та Сантанжело проти Італії» (FerrantelliandSantangelov.Italy), від 7 серпня 1996 року, п. 58).

Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, але якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі.

Зазначених обставин при розгляді вищевказаної заяви про відвід суддею також не встановлено.

Керуючись статями 36, 37, 39, 40 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Відвід заявлений представником відповідача ОСОБА_2 адвокатом Волошиною Оленою Вікторівною головуючому судді Сольському В.В. у цивільній справі № 346/4091/25, вважати необґрунтованим.

Передати заяву про відвід до канцелярії суду для визначення судді для її розгляду, в порядку встановленому ст. 33 ЦПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: Сольський В. В.