Номер провадження № 2/521/6176/25
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 грудня 2025 року Хаджибеївський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді Поліщук І.О.,
при секретарі Коржеван В.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Ланіна В.І. про розірвання спадкового договору,
Позивач, звернулася до суду через свого представника адвоката Бацулу М.І. з позовом до відповідача, за участю третьої особи приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Ланіна В.І., та просить розірвати спадковий договір укладений між нею ОСОБА_1 , та ОСОБА_2 « 26 » липня 2017 року.
В обґрунтування позову вказує, що їй на праві приватної власності належить однокімнатна квартира АДРЕСА_1 . Будучи особою похилого віку, непрацездатною за станом здоровя, віком, у звязку з чим потребуючи догляду, вона звернулася за допомогою її утримання та догляду до відповідача. Вказані стосунки оформили юридично і між позивачем та відповідачем був укладений відповідний спадковий договір, відповідно до якого ОСОБА_1 передає після своєї смерті у власність громадянці ОСОБА_2 належну їй на праві власності квартиру під номером АДРЕСА_1 . З самого початку ОСОБА_2 не належно виконувала свої обовязки відповідно до умов договору, а з 2022 року взагалі відмовився від їх виконання, що стало причиною для звернення з вищевказаним позовом до суду.
Після надходження цивільної справи, суддю визначено автоматизованою системою документообігу суду, відповідно до ст. ст. 14, 33 ЦПК України.
Ухвалою суду від 28 липня 2025 року відкрито провадження по справі в порядку загального позовного провадження з викликом сторін.
24.07.2025 року від представника позивача ОСОБА_3 до суду надійшло клопотання про витребування доказів.
06.10.2025 року від представника позивача ОСОБА_3 до суду надійшло клопотання про виклик свідка: - ОСОБА_4 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 .
Ухвалою Хаджибейського районного суду м. Одеси від 06.10.2025 року підготовче провадження по цивільній справі було закрито та призначено справу до судового розгляду по суті.
Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, її представник надав до суду заяву, в якій просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує.
Відповідач в судові засідання не з`явилася, про дату, час і місце слухання справи повідомлялася судом належним чином, у відповідності до вимог ст. ст. 128, 130 ЦПК України, судовими повістками про виклик, про причини неявки суд не сповістила.
Таким чином, відповідно до ст. 280 ЦПК України, судом прийнято рішення про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Представник позивача проти заочного розгляду справи не заперечував.
Враховуючи вищенаведене і прийняття судом ухвали про заочний розгляд справи, справа підлягає розгляду в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Частиною 8 ст. 128 ЦПК України передбачено, що днем вручення судової повістки є зокрема день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
При викладених обставинах суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача, яка сповіщена про розгляд справи належним чином, від якої не надійшло повідомлення про причини неявки, ухваливши заочне рішення у справі, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України, так як надані матеріали є повними і достатніми для розгляду справи у відсутності відповідача.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи на підставі доказів, поданих учасниками справи. В судовому засіданні досліджені всі докази, подані учасниками справи. Суд постановляє рішення на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідачі не надали ні відзиву, ні заперечень за позовом, тому обставини, на які посилається Позивач за текстом позовної заяви суд вважає доведеними.
Третя особа: приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Ланіна В.І. до судового засідання не з`явилась, повідомлялась, про причини неявки суд не сповістила.
Суд, вивчивши письмові матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 проживає в однокімнатній квартирі АДРЕСА_1 , яка належить їй на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської ради народних депутатів 15 грудня 1994 року, яке зареєстровано і записано у реєстрову книгу за № 3-5684, яке зареєстровано 20 березня 1995 року Одеським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості під № 159, на стр.18, у кн..127пр. та на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого ОСОБА_5 , державним нотаріусом Сьомої одеської державної нотаріальної контори 15 травня 2008 року за реєстровим № 3-1494, право власності зареєстровано в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно 11 лютого 2009 року в книзі 703пр-32, номер запису 159, реєстраційний номер квартири - 22798487.
26 липня 2017 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 , яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_3 , названа у подальшому «ВІДЧУЖУВАЧ», та з другої сторони - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 , яка зареєстрована та проживаю за адресою: АДРЕСА_4 , названа у подальшому «НАБУВАЧ», здатні своїми діями створювати для себе цивільні права та обов`язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання, попередньо ознайомлені з вимогами цивільного законодавства України щодо недійсності правочинів, перебуваючи при здоровому розумі, ясній пам`яті, діючи добровільно, розуміючи значення своїх дій та правові наслідки укладеного договору, уклали спадковий договір.
Відповідно до п. 1 договору одна сторона ОСОБА_6 , зобов`язується виконувати розпорядження другої сторони ВІДЧУЖУВАЧА - ОСОБА_1 , і в разі її смерті набуває право власності на майно ВІДЧУЖУВАЧА квартиру під номером АДРЕСА_1 , яка в цілому складається з однієї житлової кімнати та підсобних приміщень, загальною площею 30,6 кв.м., в тому числі житловою площею 16,8 кв.м.
У пункті 13 Договору зазначено, «Відчужувач стверджує, що документи, які підтверджують його право власності на квартиру, та всі надані ним відомості щодо зазначеної квартири є достовірні та правдиві. У разі якщо документи чи відомості щодо вищезазначеної кватири виявляться недостовірними, неправдивими, Відчужувач зобов`язаний відшкодувати заподіяні Набувачем збитки та витрати у повному обсязі.»
Проаналізувавши спадковий договір, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 26 липня 2017 року, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Ланіна В.І. статті ЦК України, що регулюють укладення спадкового договору, суд встановив що відповідачка протягом дії спадкового договору від 26.07.2017 ухиляється від виконання обов`язків, покладених на неї за вказаним договором, що підтверджується матеріалами справи, а також поясненнями свідків.
Так свідок ОСОБА_4 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 в судовому засіданні пояснив наступне, що дійсно знає позивача, так як проживає з нею на одному поверсі та квартири сусідні, вказав що ОСОБА_1 є особою похилого віку, непрацездатною за станом здоровя, віком. Раніше до війни він бачив як її навідувала жінка яку він особисто не знає, а з початку війни а саме з 2022 року, та по теперішній час він її більше не бачив. Позивач часто просить саме її допомоги, оскільки через свій вік та стан здоров`я потребує такої допомоги та догляду.
Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснила, що на даний час доглядає за ОСОБА_1 , познайомилася з нею через свою бабусю, яка проживає в пгт. Березовка та працює соціальним працівником. Свідку відомо що до війни за бабусею доглядала відповідач ОСОБА_8 , яка після початку збройної агресії рф виїхала з сім`єю до США. Відповідач перед тим, яка поїхати з країни, перевезла ОСОБА_1 до смт.Березовка, де мешкала її тітка, яка була і родичкою ОСОБА_1 .. Однак, жінка, яка доглядала да ОСОБА_9 померла півроку потому, тому ОСОБА_10 повернулася у місто Одесу до своєї квартири. Свідок ОСОБА_7 стверджувала, що на даний час саме вона здійснює догляд за ОСОБА_1 за проханням доньки позивача, яка також проживає у США вже тривалий час. Вже чотири роки відповідач свої обов`язки за спадковим договором не виконує, бо проживає в США.
Відповідно спадкового договору від 26.07.2017 року, укладеного між сторонами, у разі невиконання відповідачем (набувачем) розпоряджень позивача (відчужувача), цей договір може бути розірвано судом на вимогу позивача (відчужувача), а також на вимогу відповідача (набувача) у разі неможливості виконання ним обов`язків за цим договором.
Правовідносини між сторонами у даному спорі регулюються нормами Цивільного кодексу України про договірні відносини, а також про спадковий договір.
Матеріалами справи підтверджується, що Сторона (відповідач) за Спадковим договором не має намір та бажання виконувати його умови, що стало приводом для звернення ОСОБА_1 до суду з позовом про його розірвання.
Відповідно до правил статті 1308 ЦК України договір може бути розірвано судом на вимогу відчужувача у разі невиконання набувачем його розпоряджень. У статті 1308 ЦК України передбачена можливість розірвання спадкового договору лише судом з заздалегідь визначених підстав, проте сторони вправі розірвати договір за згодою або в інших випадках, передбачених договором або законом.
Відповідно до статті 1302 ЦК України за спадковим договором одна сторона (набувач) зобовязується виконувати розпорядження другої сторони (відчужувача) і в разі його смерті набуває право власності на майно відчужувача. Спадковий договір визначається як такий, відповідно до якого відчужував має право давати розпорядження іншій стороні (набувачеві), а у разі смерті відчужувача у набувача виникає право власності на майно відчужувача. Отже, спадковий договір це відмінний від заповіту спосіб розпорядження своїм майном на випадок своєї смерті.
Відповідно до статті 1304 ЦК України спадковий договір укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню.
Правилами статті 1305 ЦК України визначено, що набувач у спадковому договорі може бути зобовязаний вчинити певну дію майнового або немайнового характеру до відкриття спадщини або після її відкриття. В контексті даної статті спадковим договором на набувача може бути покладено обовязки майнового або не майнового характеру, які він має виконати до відкриття спадщини або після цього. Ці обовязки не можуть суперечити актам цивільного законодавства, не можуть порушувати права інших осіб.
З урахуванням наведеного, оскільки ст.ст. 1302, 1305ЦК України та умовами укладеного сторонами спадкового договору передбачено, що обов`язки по вчиненню певних дій, передбачених договором, покладено на набувача, а відчужувач у спадковому договорі не має обов`язків, він наділяється лише правом вимоги, тому набувач повинен довести належне виконання ним зобов`язань за договором.
Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 16 квітня 2020 року у справі №591/5/18.
Враховуючи зазначене, спадковий договір є двостороннім правочином, за концепцією якого набувач зобов`язаний вчинити певні дії за вказівкою відчужувача, взамін чого до нього переходить право власності на майно.
Згідно зі ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
За змістом статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно зі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
За приписами ст. ст.76 - 81 ЦПК доказами є будь-які фактичні дані на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін; докази повинні бути належними, тобто містити інформацію щодо предмету доказування; обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до частини другої статті 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.
Особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання (частини перша, друга статті 614 ЦК України).
При таких обставинах та проаналізувавши встановлені обставини по справі, суд приходить до висновку, що укладений між сторонами договір відповідає вимогам закону, зобов`язання по договору відповідачкою не виконуються, тож спадковий договір підлягає розірванню, а позовні вимоги ОСОБА_4 підлягають задоволенню.
Відповідно ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача необхідно також стягнути судові витрати у справі.
Керуючись ст. 2, 12,13, 76-83, 141, 263-265, 273, 280-289, 354-355 ЦПК України, суд,-
Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.
Скасувати заборону, що накладена приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Ланіною В.І., на квартиру АДРЕСА_1 . реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 22798487, яка належить ОСОБА_1 за реєстровим номером 159, в книзі 703пр-32, у зв`язку з посвідченням спадкового договору.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН № НОМЕР_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_5 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІПН № НОМЕР_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1211,20 гривень.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку, шляхом подачі в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Повний текст рішення складено та підписано 23.12.2025

Суддя: І.О. Поліщук