Єдиний унікальний номер: 379/2391/25
Провадження № 2/379/948/25
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

29 грудня 2025 року м. Тараща

Суддя Таращанського районного суду Київської області Разгуляєва О.В., ознайомившись з матеріали позовної заяви ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Таращанської міської ради Київської області про визнання права власності,

ВСТАНОВИЛА:

24.12.2025 ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулися до Таращанського районного суду Київської області з позовом до Таращанської міської ради про визнання права власності на житловий будинок, в якому просять суд:

- визнати та ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право власності по 1/2 частини на житловий будинок, загальною площею 77,6 кв.м., житловою площею 47,8кв.м., розташованого за адресою : АДРЕСА_1 , який складається з житлових та допоміжних приміщень, а також господарських будівель і споруд.

Дослідивши зміст поданої позовної заяви та додані до неї документи, вважаю, що позовна заява підлягає залишенню без руху, оскільки не відповідає вимогам ст. ст. 175, 177 ЦПК України та має недоліки, що перешкоджають вирішенню питання про відкриття провадження у справі.

Так, відповідно до чинного законодавства України позовна заява є процесуальним документом, який, відповідно до п. п. 4, 5, 8 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, повинен містити в собі: зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви.

Крім того, згідно з чинним законодавством України позовна заява є процесуальним документом, який повинен містити в собі зміст позовних вимог та чіткий виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги із зазначенням фактів та посиланням на докази, що підтверджують кожну обставину або наявність підстав для звільнення від доказування.

Під змістом позовних вимог розуміються запропоновані позивачем способи судового захисту свого права, свободи чи інтересу, які повинні формулюватися максимально чітко і зрозуміло. Обставинами, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, є конкретні юридичні факти з настанням яких сторони вступають між собою у спірні правовідносини. Позовні вимоги і обставини в їх обґрунтування мають викладатися лаконічно, чітко, зрозуміло, з використанням прийнятої юридичної термінології. Обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, складають підставу позову. Підстава позову перебуває у нерозривному логічному взаємозв`язку із змістом позовних вимог (з предметом позову). Виклад обставин підстав позову необхідний для визначення тотожності позову та визначення предмета доказування в спорі між сторонами.

Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Тобто в позовній заяві має міститись посилання на те, до кого пред`явлений позов; що саме вимагає позивач (предмет позову); обставини, на яких ґрунтується вимога (матеріально-правова підстава позову); докази, що підтверджують ці обставини.

Таким чином, на цій стадії цивільного процесу позивач зобов`язаний виконувати вимоги щодо доведення певного кола фактів, що мають процесуальне значення, для підтвердження наявності права на пред`явлення позову та дотримання процесуального порядку його пред`явлення.

У порушення п. 5 ч.3 ст. 175 ЦПК України, позовна заява не містить виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а саме, яким чином право власності позивачів оспорюється, чи не визнається Таращанською міською радою. Крім того, у позовній заяві не обґрунтовано, щодо відсутності іншого, крім судового, способу для відновлення порушеного права власників, а саме, виправлення помилки у свідоцтві про право власності від 22.05.2006, щодо об`єкта нерухомого майна з квартири на житловий будинок. Також, позовна заяав не містить обґрунтування правового статусу житлових та допоміжних приміщень, а також господарських будівель та споруд, їх опис. Позивачами не зазначені докази, що вказані будівлі та споруди, які відносяться до даного житлового будинку, відповідають вимогам законодавства щодо будівництва та наявності необхідних дозволів.

Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно із усталеною судовою практикою власник майна має пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється, не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджені відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або оспорюється.

Отже, передумовою для застосування статті 392 ЦК України є відсутність іншого, крім судового, способу для відновлення порушеного права власника.

Зазначений висновок щодо застосування норм права у подібних правовідносинах наведено у постанові Верховного Суду від 08 серпня 2018 року у справі № 453/1240/13 (провадження № 61-20741св18).

У зв`язку з наведеним Верховний Суд неодноразово (зокрема, в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.05.2020 у справі №916/1608/18) звертав увагу на те, що передумовами та матеріальними підставами для захисту права власності в судовому порядку є наявність підтвердженого належними доказами як права власності на майно, яке оспорюється або не визнається іншою особою, так і порушення (невизнання або оспорювання) цього права на спірне майно.

Крім того, як вбачається із суті позовної заяви, позивачі фактично незгодні з рішенням державного реєстратора, щодо відмови у проведенні реєстраційних дій, у якому зазначається, що тип об`єкта нерухомого майна, зазначений у технічному паспорті (житловий будинок), не відповідає типу об`єкта, визначеному у свілоцтві про право власності (квартира), а також що адреса об' екта за технічним паспортом ( АДРЕСА_1 ) не відповідає адресі, зазначеній у свідоцтві ( АДРЕСА_2 ). Заявниками не надано документів, що підтверджують зміну типу об`єкта нерухомого майна або зміну (коригування) його адреси відновідно до вимог законодавства, зокрема Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», або документа про присвоєння завершеному будівництвом об`єкту адреси без застосування Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва.

Однак, сама по собі відмова державного реєстратора в оформленні права власності через неповний пакет документів не є оспорюванням самого права власності (як факту, що воно існує), а лише технічною перешкодою у його державній реєстрації; це означає, що особі потрібно виправити документи і подати заяву знову.

Якщо ж позивачі вважають, що реєстратор неправомірно відмовляє, незважаючи на наявність усіх документів, тоді це вже є підставою для оскарження дій реєстратора.

Таким чином, у порушення вимог п.4 ч.3 ст. 175 ЦПК України, позовна заява не містить спосіб захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні.

Крім того, у порушення вимог ч.4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви не додано документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Відповідно до ст.4 ЗУ " Про судовий збір" ставка судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подається фізичною особою, складає 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Таким чином, враховуючи, що ціна позову становить 378979,00грн, кожному позивачу, враховуючи позовні вимоги, необхідно сплатити по 1894,88грн., однак як вбачається згідно платіжної інструкції 2.418849889.1 ОСОБА_1 26.11.2025 сплачений судовий збір у розмірі 1211,20грн, тобто ОСОБА_1 необхідно доплатити судовий збір у розмірі 683,68грн.

З огляду на викладене, позивачам необхідно привести позовну заяву у відповідність до форми та змісту позовної заяви, викладених у ст. 175, 177 ЦПК України, та зазначених в ухвалі суду, доплатити позивачці ОСОБА_1 судовий збір.

Право на доступ до правосуддя не є абсолютним, на цьому наголошує і Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях «Голдер проти Великої Британії» від 21.02.1975 року, «Жоффр де ля Прадель проти Франції» від 16.12.1992 року. Відтак в кожному випадку позивач при зверненні до суду із позовом повинен дотримуватися норм процесуального законодавства.

У відповідності до частини 1ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статях175і177цьогоКодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

За таких обставин вважаю, що позовну заяву необхідно залишити без руху та надати позивачу строк для усунення вказаних недоліків, надавши строк для їх усунення десять днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху у відповідності до ч.2ст.185 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 175,177,185 ЦПК України,

ПОСТАНОВИЛА:

Позовну заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Таращанської міської ради Київської області про визнання права власності, залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення викладених у мотивувальній частині недоліків протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Якщо позивач не усуне недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заяву вважати неподаною і повернути позивачеві.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Таращанського районного суду Київської області Олександра РАЗГУЛЯЄВА