Справа № 510/1322/24
Проваждення № 2/510/1059/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09.10.2025 р. Ренійський районний суд Одеської області

у складі: головуючого судді - Бошков І.Д.,

за участю: секретаря - Березенко С.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рені цивільну справу за позовом ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

Представник відповідача Індутний Шматько С.М. подав відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. В обґрунтування заперечень представник відповідача посилався на те, що кредитний договір з додатками, наданий позивачем у копіях, не був укладений ні в якій формі: ні в паперовій ні в електронній. Немає жодних доказів того, що відповідач взагалі зверталась до первісного кредитора, проходила ідентифікацію та верифікацію, створювала «особистий кабінет». Відповідач особисто не підписувала і не отримувала від первісного кредитора такого договору . Жодного документа у матеріалах справи особисто відповідачем не підписано. Надані позивачем копії не підтверджують підписання наданих текстів ні відповідачем, ні первісним кредитором. Також, представник відповідача подав клопотання про зменшення витрат на правову допомогу, в якому просив суд відмовити позивачу у стягненні витрат на правову допомогу. Також, просив суд розглянути справу без його участі.

Представник позивача надав відповідь на відзив, зазначивши, що договір укладено правомірно з використанням одноразового ідентифікатора відповідно до ЗУ «Про електронну комерцію», а наведена відповідачем судова практика стосується інших правовідносин, на задоволенні позову наполягав, просив суд розглянути справу без його участі.

Ухвалою суду від 03.02.2025 р. відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи у порядку спрощеного провадження без виклику сторін.

Ухвалою суду від 11.03.2025р. здійснено перехід з розгляду в порядку спрощеного провадження цивільної справи за до розгляду справи за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 07.05.2025р. задоволено клопотання представника позивача про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Ухвалою суду від 15.05.2025р. задоволено клопотання представника відповідача про витребування доказів.

Ухвалою суду від 15.05.2025р. задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів.

Ухвалою суду від 30.07.2025 р. закрито підготовче провадження у справі та призначена справа до судового розгляду по суті.

Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що позивач ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» просить стягнути з відповідача ОСОБА_1 заборгованість за кредитними зобов`язаннями в сумі 20164,84 грн., стягнути судовий збір в сумі 3028 грн. та 9000 грн. на правову допомогу.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 22.11.2021 між ОСОБА_1 та ТОВ «БІ ЕЛ

ДЖИ МІКРОФІНАНС» за допомогою веб-сайту, який є сукупністю інформаційних та

телекомунікаційних систем Кредитодавця, в рамках якого реалізуються технології обробки

інформації з використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки

інформації діють як єдине ціле, був укладений Кредитний договір № 1161831 (надалі -

Кредитний договір), відповідно до якого Кредитодавець надав Позичальнику ОСОБА_1 грошові коти в сумі 10 000 грн. , а Позичальник зобов`язався повернути використану суму в строк та сплатити проценти за користування кредитними коштами на умовах визначених пунктами

1.6.-1.8. Кредитного договору.

Відповідно до умов Кредитного договору нарахування Кредитором процентів за

користування кредитом здійснюється за кожен день користування, з дати надання кредиту до

його повного повернення на залишок фактичної заборгованості від наданої суми кредиту. Умовами Кредитного договору, а саме п. 1.7. - 1.8 сторонами погоджені умови

пролонгації строку користування кредитом.

Пунктом 1.12. Кредитного договору встановлено строк дії Договору: до повного

виконання сторонами своїх зобов`язань, але не більше 1 (одного) календарного року. Зазначений Кредитний договір у відповідності до норм ч. 1 ст. 13 ЗУ «Про споживче

кредитування» був укладений в письмовій формі у вигляді електронного документа,

створеного згідно з вимогами, визначеними ЗУ «Про електронні документи та Електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених

ЗУ «Про електронну комерцію».

Товариство належним чином виконало свої зобов`язання за Договором кредиту, надавши Позичальнику кредитні кошти, в порядку передбаченому умовами Договору кредиту, що підтверджується відповідними доказами, які додані до позовної заяви.

28.01.2022р. між ТОВ «БІ ЕЛ ДЖИ МІКРОФІНАНС» та ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» було укладено Договір відступлення права вимоги № 29/11-1, відповідно до якого ТОВ «БІ ЕЛ ДЖИ МІКРОФІНАНС» відступило на користь ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» права грошової вимоги до Боржників за Кредитними договорами, у т.ч. за Кредитним договором № 1161831 від 22.11.2021 р., що укладений між ТОВ «БІ ЕЛ ДЖИ МІКРОФІНАНС» та ОСОБА_1 .

У свою чергу, ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило право вимоги до Боржників за кредитними договорами ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» відповідно до Договору відступлення права вимоги № 10-01/2023 від 10.01.2023 року, у т.ч. за кредитним договором № 1161831 від 22.11.2021 р., що укладений між ТОВ «БІ ЕЛ ДЖИ МІКРОФІНАНС» та ОСОБА_1 . Таким чином, ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» наділено правом грошової вимоги до відповідача.

Не виконуючи належним чином зобов`язання за Договором позики, відповідач порушила зазначені норми законодавства та умови кредитного договору. Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом, що підлягає стягненню з позичальника станом на 10.05.2024 р., відповідно до розрахунку заборгованості, становить 20164,84 грн., з яких: заборгованість за кредитом (за тілом кредиту)-9997,50 грн.; заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги - 9985,20 грн.; заборгованість з комісії - 0,00 грн.; нараховані 3% річних - 22,18 грн.; витрати від інфляції-159,96 грн.

Сума заборгованості відповідачем у добровільному порядку досі не погашена. Заподіяння відповідачем матеріальних збитків та їх невідшкодування негативно впливає на фінансову діяльність кредитної установи, заборгованість підлягає стягненню у примусовому порядку.

Вивчивши матеріали справи, доводи сторін, з`ясувавши обставини справи, дослідивши зібрані у справі докази, суд приходить висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Судом встановлено, що 22.11.2021 між позичальником, яким є: ОСОБА_1 та ТОВ «БІ ЕЛ

ДЖИ МІКРОФІНАНС» за допомогою веб-сайту, який є сукупністю інформаційних та

телекомунікаційних систем Кредитодавця, в рамках якого реалізуються технології обробки

інформації з використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки

інформації діють як єдине ціле, був укладений Кредитний договір № 1161831 (надалі -

Кредитний договір), відповідно до якого Кредитодавець надав Позичальнику грошові кошти

в розмірі 10 000,00 грн., а Позичальник зобов`язався повернути використану суму в строк та

сплатити проценти за користування кредитними коштами на умовах визначених пунктами

1.6.-1.8. Кредитного договору.

Згідно Договору, основними умовами кредиту передбачено всі істотні умови договору, а саме: розмір кредиту, строки користування кредитом, строк дії Договору, відсоткові ставки за користування кредитом, загальна вартість кредиту та всі інші платежі, пов`язані з виконанням цього Договору.

Договір було укладено згідно з п.3.ч.1. ст. 9 Закону України «Про фінансові послуги та фінансові компанії» в порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію».

Відповідно до ЗУ «Про електронну комерцію», Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Кредитний договір № 1161831 підписано Позичальником 22.11.2021 року електронним цифровим підписом (одноразовий ідентифікатор в якості особистого підпису), який було надіслано за допомогою СМС-повідомлення на телефонний номер, зазначений Позичальником в особистому кабінеті на сайті Кредитодавця.

Так, 22.11.2021 року відповідачу на зазначений номер був надісланий одноразовий ідентифікатор В-570406. Вказаним ідентифікатором було підписано Договір, заявку на отримання кредиту, паспорт споживчого кредиту, додаток №1 до договору. Вищезазначене підтверджується наданими до матеріалів справи доказами.

Таким чином, відповідач здійснив усі дії, спрямовані на укладання договору шляхом підписання договору про надання кредиту на сайті, з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору, та із зазначенням поміж іншого інформації щодо реквізитів банківської картки на рахунок якої, в подальшому, були перераховані грошові кошти в сумі 10 000грн., що підтверджується платіжним дорученням, який міститься в матеріалах справи.

Аналогічна позиція закріплена у постанові Верховного Суду України від 30 травня 2018 року по справі № 191/5077/16-ц (провадження 61-17422св18)

Згідно з положеннями Законів України «Про електронні довірчі електронну комерцію» послуги» та «Про різниця між Одноразовий ідентифікатор та Електронного Цифрового Підпису полягає в способі ідентифікації підписувача та ступеня захисту такого підпису. Тобто, юридично вони мають однакову силу .

Таким чином, правове регулювання та наявні в матеріалах справи докази вбачається, що між первісними кредиторами та відповідачем укладено електронний договір, адже без отримання відповідачем листа на адресу електронної пошти та смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт ТОВ за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений. Відповідний висновок також наявний у постанові Верховного Суду від 07.10.2020 року у справі №132/1006/19, провадження № 61-1602св20.

Тобто, відповідач здійснив дії, спрямовані на укладання договору шляхом заповнення заяви про надання (отримання) кредиту на сайті, з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору, та зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки, на рахунок якої, в подальшому, Кредитодавцем було перераховано грошові кошти у розмірі, встановленому Договором. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі Відповідача для укладення такого Договору, на таких умовах шляхом підписання Договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Позикодавець зі своєї сторони належним чином виконав свої зобов`язання за договором, надавши позичальнику кредитні кошти, в порядку передбаченому умовами договору, що підтверджується відповідними доказами, які додані до позовної заяви.

Матеріалами справи встановлено, що станом на сьогоднішній день строк повернення грошових коштів за договором наступив, але відповідач ОСОБА_1 не виконує свої зобов`язання, грошові кошти не повертає, проценти за користування коштами не сплачує.

28.01.2022р. між ТОВ «БІ ЕЛ ДЖИ МІКРОФІНАНС» та ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» було укладено Договір відступлення права вимоги № 29/11-1, відповідно до якого ТОВ «БІ ЕЛ ДЖИ МІКРОФІНАНС» відступило на користь ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» права грошової вимоги до Боржників за Кредитними договорами, у т.ч. за Кредитним договором № 1161831 від 22.11.2021 р., що укладений між ТОВ «БІ ЕЛ ДЖИ МІКРОФІНАНС» та ОСОБА_1 .

Згодом, ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило право вимоги до Боржників за кредитними договорами ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» відповідно до Договору відступлення права вимоги № 10-01/2023 від 10.01.2023 року, у т.ч. за кредитним договором № 1161831 від 22.11.2021 р., що укладений між ТОВ «БІ ЕЛ ДЖИ МІКРОФІНАНС» та ОСОБА_1 . Таким чином, ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» наділено правом грошової вимоги до відповідача.

Також матеріалами справи встановлено та підтверджено, станом на сьогоднішній день заборгованість за договором відповідачем не погашається, проценти за користування кредитними коштами не сплачуються, у зв`язку з чим у відповідача обліковується прострочена заборгованість. Не виконуючи належним чином зобов`язання за договором, відповідач порушила зазначені норми законодавства та умови договору.

Згідно розрахунку заборгованості загальний розмір заборгованості за Договором № 1161831 від 22.11.2021 р. станом на 10.05.2024 року, становить 20164,84 грн.

Згідно з ч. 1 ст.626ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків (ч. 2 ст. 11 ЦК України).

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України).

Відповідно до статті 6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. (ст. 627 Цивільного кодексу України)

Відповідно до положень ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти. Розмір процентів може встановлюватися договором. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням (ст.610 ЦК України).

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно із ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 ЦК України, якою регламентовано, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Із розрахунків заборгованості за Договором № 1161831 від 22.11.2021р. встановлено, що відповідач ухиляється від взятих на себе зобов`язань по сплаті кредитних платежів та процентів за користування кредитом.

Суд вважає, що заборгованість за договором розрахована обґрунтовано.

Згідно зі ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу.

Судом встановлено, що відповідачем ОСОБА_1 не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про сплату ним заборгованості у повному розмірі чи про причини несвоєчасного погашення заборгованості за кредитним договором у добровільному порядку.

Частинами 1 та 2 ст. 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може-бути замінений іншою особою внаслідок: I) передання ним своїх прав іншій оссбї за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом.

Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 ст. 516 ЦК України передбачено, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч.1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором.

Статтею 1078 ЦК України передбачено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника.

Відповідно до ст.ст.1080, 1084 ЦК України договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження. У цьому разі клієнт не звільняється від зобов`язань або відповідальності перед боржником у зв`язку із порушенням клієнтом умови про заборону або обмеження відступлення права грошової вимоги. Якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги.

Згідно ст. 514, ч.1 ст.516 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Таким чином, позивач правомірно набув права вимоги до ОСОБА_1 щодо виконання зобов`язання.

Відповідно ст. 625 Цивільного кодексу України передбачено обов`язок боржника сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також трьох процентів річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Уклавши даний договір на умовах, викладених у ньому, позивач тим самим засвідчила свою згоду та взяла на себе зобов`язання виконувати умови, які були в ньому закріплені.

Тому доводи представника відповідача викладені у відзиві на позовну заяву є необґрунтованими.

За таких обставин, зважаючи на те, що відповідач порушила умови Договору у добровільному порядку ухиляється від сплати заборгованості за таким, суд дійшов висновку, що позов ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором в розмірі 20164,84 грн. підлягає задоволенню в повному обсязі.

Щодо розподіл судових витрат суд зазначає наступне.

Одночасно з вимогою про стягнення заборгованості за кредитним договором, представником позивача заявлено також вимогу про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу в розмірі 9000,00 грн.

В ході судового розгляду справи, представник відповідача подав клопотання про зменшення судових витрат на правничу допомогу, де просив відмовити позивачу у стягненні витрат на правову допомогу.

За положеннями ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 та ч. 1-3 ст. 137 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. До витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно ч. 4-6 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно з матеріалів справи, до позовної заяви надано копію заявки № 80 від 26.04.2024 року про надання юридичної допомоги, згідно якої ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» звертається до АО «ЛІГАЛ АССІСТАНС» для погодження надання правових (юридичних) послуг з приводу примусового стягнення заборгованості з ОСОБА_1 , а саме: надання усної консультації з вивченням документів в розмірі 3000 грн. та складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суду в розмірі 6000 грн. На підтвердження оплати позивач надає платіжну інструкцію.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Так, справа відноситься до категорії нескладних справ, розгляд проводився загальному провадженні з викликом сторін, спір, який виник між сторонами у справі, матеріали справи не містять великої кількості документів на дослідження, збирання б яких адвокат витратив значний час. Даний спір є незначної складності, у спорах такого характеру судова практика є сталою, великої кількості законів та підзаконних актів, які підлягають застосуванню, спірні правовідносини не передбачають.

За таких обставин, з огляду на співмірність та розумність розміру судових витрат, виходячи з конкретних обставин справи, її складності та виконаної адвокатом роботи, суд дійшов висновку про задоволення витрат на професійну правничу допомогу у сумі 2000 грн.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені ним і документально підтверджені судові витрати, тому вказані витрати також повинні бути стягнуті з відповідача на користь позивача.

З огляду на вищевикладене, суд також стягує з відповідача понесені позивачем витрати по оплаті судового збору в розмірі 3028 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 7, 12, 13, 81, 141, 223, 247, 259, 263-265, 268, 280-282 ЦПК України, ст.ст. 509, 510, 511, 525, 526, 536, 553, 554, 651, 1054, 1055 ЦК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» (01133, м. Київ, вул. Мечнікова, будинок 3 офіс 306, ) суму заборгованості за договором№ 1161831 від 22.11.2021 р. у сумі 20164,84 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» (01133, м. Київ, вул. Мечнікова, будинок 3 офіс 306, ) 3028 грн. судового збору.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» (01133, м. Київ, вул. Мечнікова, будинок 3 офіс 306, ) витрати на правничу допомогу у розмірі 2000 грн.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Суддя І.Д. Бошков