Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/6734/25
Номер провадження2/711/3061/25
30 грудня 2025 року м. Черкаси
Придніпровський районний суд м. Черкаси у складі:
головуючого судді Петренка О.В.,
за участю секретарів судового засідання Овезової Ю.В., Дмитренка О.Ю.,
законного представника позивача ОСОБА_1 ,
представника позивача адвоката Вовка А.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 , в інтересах якої діє законний представник ОСОБА_1 , до ОСОБА_3 про стягнення моральної шкоди, завданої смертю фізичної особи,
Обґрунтовуючи позовні вимоги, з урахуванням заяви про зміну предмету позову, позивач зазначає, що 03.12.2016 ОСОБА_1 та ОСОБА_4 зареєстрували шлюб, який був розірваний рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20.03.2023.
Під час перебування у зареєстрованому шлюбі народилася ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
ІНФОРМАЦІЯ_2 померла мати малолітньої ОСОБА_2 ОСОБА_4 .
Згідно вироку Балаклійського районного суду Харківської області від 19.02.2025 у справі №610/4570/24, 14 вересня 2024 року приблизно о 18 годині 04 хвилини солдат ОСОБА_3 , який проходив військову службу на посаді гранатометника 1 механізованого відділення 2 механізованого взводу 2 механізованої роти військової частини НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, реалізуючи свій раптово виниклий на грунті ревнощів злочинний умисел, направлений на вбивство людини, під час сварки з ОСОБА_4 взяв у праву руку складний ніж, який мав при собі, та наніс ним останній не менше семи ударів по тулубу, чим спричинив тілесні ушкодження у вигляді множинних колото-різаних ран тулуба та верхніх кінцівок, колото-різаної рани на передній поверхні шиї зліва з пошкодженням лівої поверхневої яремної вени, проникаючого ножового поранення черевної порожнини, проникаючого ножового поранення грудної клітини, колото-різаної рани правого плечового суглобу, колото-різаної рани правого колінного суглобу, малого гемопневмотораксу зліва, геморагічного шоку III ступеню, симптому поліорганної недостатності, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя, від яких ОСОБА_4 померла.
Цим вироком суду відповідача ОСОБА_3 визнано винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 13 років.
Законний представник малолітнього позивача в позові зазначає про те, що внаслідок смерті ОСОБА_4 її дочці ОСОБА_5 було завдано моральної шкоди. Сам факт смерті людини є свідченням глибини та тривалості моральних страждань його рідних. На момент смерті ОСОБА_4 , її дочці було без 8 днів 4 роки. Отже, вона все своє життя буде змушена проживати без мами, що безумовно впливає на неї, так як вона назавжди позбавлена можливості отримувати від неї підтримку та допомогу як моральну, так і матеріальну.
Хід життя малолітньої ОСОБА_5 був повністю порушений. Через передчасну смерть матері, дитина переживає моральні страждання, не може прийти в себе та перебуває в стані постійної пригніченості.
ОСОБА_4 була чудовою, люблячою мамою, однак відповідач умисно позбавив її життя. Дитина осиротіла, оскільки назавжди позбавлена турботи та любові своєї мами, яка була для неї прикладом, підтримкою, яку малолітня дитина більше ніколи не отримає.
Смерть ОСОБА_4 є непоправною втратою для дочки, адже вона назавжди позбавлена материнської любові і піклування. Своїми діями відповідач завдав невимовних душевних страждань та болю дитині. Важко оцінити глибину душевних страждань дочки, оскільки життя матері - безцінне, і ніякі грошові суми не в змозі компенсувати цю тяжку втрату, але закон дає право дочці вимагати від винної особи відшкодування моральної шкоди.
Наразі ОСОБА_1 самостійно як єдиний, хто виховує малолітню доньку, вживає необхідних заходів та належним чином опікується питаннями збереження та покращення здоров`я своєї дитини.
Підсумовуючи викладене законний представник малолітнього позивача просить суд задовольнити повністю позовні вимоги, стягнувши з відповідача на користь малолітньої ОСОБА_2 , моральну шкоду, заподіяну злочином, у розмірі 1 000 000 грн.
Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 30 липня 2025 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_2 , в інтересах якої діє законний представник ОСОБА_1 , до ОСОБА_3 про стягнення моральної шкоди, завданої смертю фізичної особи; розгляд справи вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання призначено 26 серпня 2025 року о 16 год 00 хв (а.с.39-40).
Протокольною ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 26.08.2025 відкладено підготовче засідання до 16 год 00 хв 09.10.2025 (а.с.50-51).
Протокольною ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 09.10.2025 відкладено підготовче засідання до 16 год 00 хв 27.10.2025 у зв`язку із задоволенням клопотання представника малолітнього позивача адвоката Вовка А.І. про відкладення підготовчого засідання для уточнення позовних вимог (а.с.59-60).
Протокольною ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 27.10.2025 відкладено підготовче засідання до 09 год 00 хв 18.11.2025 у зв`язку з відсутністю відомостей про вручення відповідачу ОСОБА_3 повідомлення про дату, час і місце підготовчого засідання (а.с.113-114).
Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 08 грудня 2025 року закрите підготовче провадження у справі № 711/6734/25 за позовом ОСОБА_2 , в інтересах якої діє законний представник ОСОБА_1 , до ОСОБА_3 про стягнення моральної шкоди, завданої смертю фізичної особи; розгляд справи по суті призначений 24 грудня 2025 року о 10 год 00 хв в приміщенні Придніпровського районного суду м. Черкаси (а.с.132-133).
У зв`язку з наявністю законодавчо визначених умов для проведення заочного розгляду справи, суд 24 грудня 2025 року постановив ухвалу про заочний розгляд справи за позовом ОСОБА_2 , в інтересах якої діє законний представник ОСОБА_1 , до ОСОБА_3 про стягнення моральної шкоди, завданої смертю фізичної особи. У цьому судовому рішенні суд детально виклав підстави для проведення заочного розгляду справи, а тому повторно їх зазначати у судовому рішенні по суті спору суд не вбачає підстав (а.с.143).
У судовому засіданні законний представник позивача ОСОБА_2 ОСОБА_1 , та адвокат Вовк А.І. позовні вимоги, з урахуванням заяви про зміну предмету позову, підтримали повністю з підстав, що викладені у позовній заяві, що подана разом із заявою про зміну предмету позову. Просили суд стягнути з ОСОБА_3 на користь малолітньої ОСОБА_2 , інтереси якої представляє її батько ОСОБА_1 , моральну шкоду, заподіяну злочином, у розмірі 1 000 000 (один мільйон) гривень.
24 грудня 2025 року суд, після оголошення про перехід до стадії ухвалення судового рішення, у зв`язку зі складністю справи, керуючись положеннями ч.1 ст.244 ЦПК України, відклав ухвалення та проголошення судового рішення до 09 год 30 хв 30 грудня 2025 року (а.с.144-145).
Суд, дослідивши матеріали справи, врахувавши процесуальну позицію представників малолітнього позивача, висловлені як письмово, так і під час проголошення вступного слова, дійшов таких висновків.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_4 03 грудня 2016 року уклали шлюб, який цього ж дня був зареєстрований Московським районним у місті Харкові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, який був розірваний рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20.03.2023 (а.с.14-15).
Частиною 3 ст.6 Закону України «Про доступ до судових рішень» від 22.12.2005 №3262-IV передбачено, що суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Реєстру. Частиною 2 ст.3 означеного Закону встановлено, що Єдиний державний реєстр судових рішень (далі - Реєстр) - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.
Суд перевірив факт набрання рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20.03.2023 у справі №183/7912/22 законної сили шляхом використання даних Єдиного державного реєстру судових рішень і встановив, що означене судове рішення набрало законної сили 20 квітня 2023 року (реєстраційний номер рішення: 109693091).
Частиною 4 ст.82 ЦПК України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Таким чином, суд дійшов висновку, що обставина перебування ОСОБА_1 та ОСОБА_4 у зареєстрованому шлюбі, починаючи з 03.12.2016 до 20.04.2023, встановлена рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20.03.2023 у справі №183/7912/22, що набрало законної сили, а тому доказуванню не підлягає під час розгляду цивільної справи №711/6734/25.
Із копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , що видане Московським районним у місті Харкові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), суд встановив, що батьками малолітньої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є ОСОБА_1 та ОСОБА_4 (а.с.13).
Із копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 , що видане повторно 25.10.2024 відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), суд встановив, що ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 у м. Харків (а.с.18).
Згідно відповіді Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради №5993/5280-10-25 від 28.07.2025 суд встановив, що місце реєстрації проживання малолітнього позивача ОСОБА_2 є: будинок АДРЕСА_1 , а фактичне місце реєстрації перебування як внутрішньо переміщеної особи: АДРЕСА_2 (а.с.38).
Також у судовому засіданні суд безпосередньо дослідив вирок Балаклійського районного суду Харківської області від 19.02.2025 у справі №610/4570/24, який залишений без змін ухвалою Харківського апеляційного суду від 21.05.2025, відповідно до якого ОСОБА_3 визнано винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 13 (тринадцять) років (а.с.19 зворот - 24).
Зокрема, вироком Балаклійського районного суду Харківської області від 19.02.2025 у справі №610/4570/24 встановлено, що 14 вересня 2024 року приблизно о 18 годині 04 хвилини солдат ОСОБА_3 , який проходив військову службу на посаді гранатометника 1 механізованого відділення 2 механізованого взводу 2 механізованої роти військової частини НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись поблизу будинку АДРЕСА_1 , реалізуючи свій раптово виниклий на ґрунті ревнощів злочинний умисел, направлений на вбивство людини, під час сварки з ОСОБА_4 взяв у праву руку складний ніж, який мав при собі, та наніс ним останній не менше семи ударів по тулубу, чим спричинив тілесні ушкодження у вигляді множинних колото-різаних ран тулуба та верхніх кінцівок, колото-різаної рани на передній поверхні шиї зліва з пошкодженням лівої поверхневої яремної вени, проникаючого ножового поранення черевної порожнини, проникаючого ножового поранення грудної клітини, колото-різаної рани правого плечового суглобу, колото-різаної рани правого колінного суглобу, малого гемопневмотораксу зліва, геморагічного шоку ІІІ ступеню, симптому поліорганної недостатності, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя, від яких ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 померла. Також ані в мотивувальній, ані в резолютивній частинах вироку відсутня інформація про пред`явлення законним представником малолітнього позивача як потерпілою стороною цивільного позову.
Суд перевірив факт набрання вироком Балаклійського районного суду Харківської області від 19.02.2025 у справі №610/4570/24 законної сили шляхом використання даних Єдиного державного реєстру судових рішень і встановив, що означене судове рішення набрало законної сили 21 травня 2025 року (реєстраційний номер рішення: 125280091).
Частиною 6 ст.82 ЦПК України передбачено, що вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
З огляду на викладене, суд зробив висновок, що вчинення відповідачем ОСОБА_3 кримінального правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.115 КК України, внаслідок якого загинула мати малолітнього позивача ОСОБА_4 доказуванню не підлягає, оскільки встановлене вироком суду, що набрав законної сили.
Також у судовому засіданні суд безпосередньо дослідив довідку дошкільного навчального закладу (ясла садок) №78 «Джерельце» Черкаської міської ради №44 від 28.05.2025 та встановив, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дійсно відвідує ДНЗ №78 «Джерельце» з 29.10.2024 і дотепер. Дитина відвідує гуртки: англійської мови та бебі-фітнес. Вихованням дитини займається батько ОСОБА_1 , який відвідує батьківські збори, бере активну участь в житті доньки та закладу (а.с.27).
Із довідки про отримання (неотримання) допомоги №95/10-01.2-02 від 13.01.2025, що видана департаментом соціальної політики Черкаської міської ради, суд встановив, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в департаменті соціальної політики Черкаської міської ради з 01.12.2024 до 31.05.2025 та отримує державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №250 від 24.02.2003 (а.с.30).
Крім того із психолого-педагогічної характеристики ДНЗ №57 «Волошка» Черкаської міської ради від 18.07.2025 суд встановив, що ОСОБА_2 з червня 2025 року відвідує означений дошкільний навчальний заклад та зарекомендувала себе як позитивна, активна та дружелюбна дитина. Вихованням дитини займається батько ОСОБА_1 , який активно співпрацює з дошкільним закладом і завжди цікавиться успіхами доньки (а.с.33).
Із довідки Департаменту з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції України №3101/442-аз/5.3.1/13-25/3/1/23-25 від 14.07.2025 у взаємозв`язку з довідкою Державної установи «Вознесенська виправна колонія (№72)» №6/3-5891/Н2 від 10.12.2025 суд встановив, що ОСОБА_3 відбуває покарання, призначене вироком Балаклійського районного суду Харківської області від 19.02.2025, у Державній установі «Вознесенська виправна колонія (№72)» (а.с.31, 139). Суд, безпосередньо дослідивши усі засоби доказування, що подані сторонами як на підтвердження своїх позовних вимог, так і заперечень проти них, дійшов таких висновків.
Частиною 1 та п. 2 ч. 2 ст. 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів;.
Абзацом 2 ч.3 ст.23 ЦК України передбачено, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування (ч.4 ст.23 ЦК України).
У відповідності до ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала за наявності її вини.
У зв`язку з цим, суд дійшов висновку, що факт спричинення малолітньому позивачу моральної шкоди внаслідок вбивства її матері з вини відповідача ОСОБА_3 підтверджується матеріалами справи.
Згідно ч. 1, 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
Проте всупереч положенням ч. 1 ст. 81 ЦПК України відповідачем не спростовано обставини заподіяння малолітньому позивачу моральної шкоди у наслідок вчинення ним суспільно небезпечного винного діяння кримінального правопорушення, відповідальність за яке, передбачена ч.1 ст.115 КК України.
Вирішуючи питання щодо розміру компенсації за спричинену позивачу моральну шкоду, суд зазначає про таке.
Як встановлено судом із мотивувальної частини позовної заяви, а також із пояснень представників малолітнього позивача у судовому засіданні, завдання моральної шкоди відповідачем ОСОБА_3 позивач пов`язує безпосередньо зі смертю матері, а також з тим, що на момент смерті ОСОБА_4 , малолітньому позивачу було без 8 днів 4 роки. Отже, вона все своє життя буде змушена проживати без мами, що безумовно впливає на неї, так як вона назавжди позбавлена можливості отримувати від неї підтримку та допомогу як моральну, так і матеріальну. Крім того хід життя малолітньої ОСОБА_5 був повністю порушений; через передчасну смерть рідної матері, дитина переживає моральні страждання, не може прийти в себе та перебуває в стані постійної пригніченості.
На переконання суду, будь-яка нормально реагуюча людина, а тим паче дитина, відчуває достатньо сильні душевні страждання внаслідок смерті близької для неї людини, а особливо, коли мова йде про найріднішу людину: батька чи матір.
У даному випадку передчасна смерть матері малолітнього позивача, що сталася внаслідок умисного протиправного заподіяння смерті (вбивства), вчиненого відповідачем, безумовно свідчить про душевні страждання позивача як дочки через смерть матері. У зв`язку з цим, суд вважає обґрунтованим посилання представника малолітнього позивача на те, що передчасна смерть матері внаслідок протиправної поведінки відповідача спричинили їй сильні душевні страждання.
Згідно керівних роз`яснень, що викладені у п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.
Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Відповідно до частини 2 статті 1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.
У зв`язку з викладеним, суд, враховуючи ту обставину, що смерть матері малолітнього позивача настала від умисних протиправних дій відповідача, що пов`язані з позбавлення її життя відповідачем ОСОБА_3 , беручи до уваги, що малолітній позивач втратила рідну людину - матір, що безумовно завдало їй моральної шкоди, виходячи з вимог розумності, виваженості та справедливості, оцінює розмір моральної шкоди у розмірі 500 000 (п`ятсот тисяч) гривень.
Разом з тим, ані законний представник малолітнього позивача ОСОБА_1 , ані адвокат Вовк А.І. не пояснили суду, з яких саме конкретних розрахунків чи обставин вони виходили, визначаючи розмір моральної шкоди у сумі 1 000 000 грн.
Щодо розподілу судових витрат, то суд зазначає про таке.
Відповідно ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно ч.1 ст.4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.
Відповідно до підпункту 1 пункту 1 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір», за подання фізичною особою до суду позовної заяви майнового характеру розмір судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Згідно Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік», прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01 січня 2025 року встановлено в розмірі 3028 гривень 00 копійок.
Відповідно до п.2 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору звільняються, позивачі - у справах про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також смертю фізичної особи.
Згідно ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
За вказаних обставин та приймаючи до уваги, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, тому, керуючись ч.1 ст.141 ЦПК України у взаємозв`язку з положеннями ч.6 ст.141 того ж Кодексу та п.п.1 п.1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір», з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір, який мав бути сплачений, однак не був сплачений у відповідності до вимог Закону України «Про судовий збір», малолітнім позивачем ОСОБА_2 при зверненні до суду з даним позовом, пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тобто в сумі 5000 грн, що становить 50% від ціни позову (500 000 грн / 1 000 000грн)
Водночас суд, ухвалюючи рішення про стягнення із відповідача на користь держави суми судового збору, також зважає на те, що у матеріалах справи відсутні будь-які докази тому юридичному факту, що відповідач ОСОБА_3 звільнений від сплати судового збору згідно положень ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір».
Керуючись ст. 23, 1167, 1168 ЦК України, ст. 2, 4, 12, 13, 76, 77, 80, 81, 82, 89, 95, 133, 141, 244, 264, 265, 280, 281, 282, 284, 289, 354, 355 ЦПК України, суд
позовну заяву ОСОБА_2 , в інтересах якої діє законний представник ОСОБА_1 , до ОСОБА_3 про стягнення моральної шкоди, завданої смертю фізичної особи, задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь малолітньої ОСОБА_2 , інтереси якої представляє її батько ОСОБА_1 , моральну шкоду, заподіяну злочином, у розмірі 500 000 (п`ятсот тисяч) гривень.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави 5000 (п`ять тисяч) гривень судового збору.
У іншій частині позовні вимоги залишити без задоволення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення може бути оскаржене позивачем безпосередньо до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом цих строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повне заочне рішення складене 30 грудня 2025 року.
Сторони у справі:
Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_4 , місце реєстрації проживання: АДРЕСА_3 ; адреса реєстрації перебування як внутрішньо переміщеної особи: АДРЕСА_2 .
Законний представник малолітнього позивача: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: НОМЕР_5 , місце реєстрації проживання: АДРЕСА_3 ; адреса реєстрації перебування як внутрішньо переміщеної особи: АДРЕСА_2 .
Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: невідомий, місце реєстрації проживання: АДРЕСА_4 ; місце відбування покарання: Державна установа «Вознесенська виправна колонія (№72)», код ЄДРПУО: 08564050, місцезнаходження: Миколаївська область, м. Вознесенськ, вул. Київська, 300.
Головуючий: О. В. Петренко