Провадження № 2/947/5995/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.12.2025 року

Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючий - суддя Луняченка В.О.,

при секретарі Макаренко Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 ( паспорт серії НОМЕР_2 ) про стягнення аліментів,-

ВСТАНОВИВ:

Заходами електронного суду з позовом про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі у розмірі 8000 гривень щомісячно до досягнення сином повноліття, до суду звернулась ОСОБА_1 .

Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Луняченку В.О..

Ухвалою судді від 15.10.25 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного провадження, про що повідомлено учасників справи.

Сторони у справі про дату місце та час судового засідання повідомлялись належним чином, відомості про що містяться в матеріалах справи. Відповідачем відзиву на позов не надано.

Згідно ч. 1ст.81ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 89 ЦПК Українипередбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно ч. 1, 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку наявним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу окремо шляхом їх всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 30.01.2021 року перебувають у зареєстрованому Київським районним у м.Одесиі ВДРАЦС Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м.Одеса).

Сторони є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що свідчить свідоцтво про його народження серії НОМЕР_3 .

Дитина на теперішній час проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні. Даний факт сторонами не спростований. Між батьками не досягнуто домовленості щодо участі батьків у матеріальному забезпеченні дитини, батько самоусунувся від виконання батьківського обов`язку з утримання дитини. Маючи на те матеріальну можливість, як зазначено позивачем. Він працездатний, отримує дохід має у власності нерухоме та рухоме майно, інших утриманців у відповідача не має. Разом з тим, не надавши докази понесення матеріальних витрат на утримання дитини саме у розмірі 8000 гривень.

Відповідач не скористався своїм правом на надання відзиву, тим самим не спростував зазначене у позові.

Однак як наголошує положення ст. ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Аналогічне відображено в ч. 8 ст. 7 СК України, де вказано, що регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789 Х11 (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає правом кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного морального і соціального розвитку дитини.

Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття.

Згідно ч. 3 ст.181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частиною першою ст. 182 СК України, передбачено обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліменті в, а саме:

1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Сімейним кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» встановлено прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років з 1 січня 2025 року у розмірі 2563 гривні. Таким чином, мінімальний гарантований розмір аліментів на дитину віком до 6 років становить 1281,50 грн.

Вирішуючи питання про розмір аліментів, суд виходить з наступного.

Позивач просить стягнути 8 000 грн щомісяця. Однак, згідно з вимогами ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог. Позивачем не надано доказів того, що витрати на дитину складають саме 8 000 грн щомісяця (чеки, квитанції про оплату навчання, гуртків, лікування тощо). Також відсутні докази того, що майновий стан відповідача дозволяє сплачувати таку суму. Сам факт перебування у власності відповідача майна не є безумовним доказом отримання ним високих доходів.

Суд враховує, що сума у 8000 грн. перевищує не тільки мінімальний гарантований розмір аліментів (1281,50 грн), а й 100% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (2563 грн). Зазначена сума, з урахуванням обов`язку матері також брати участь у матеріальному забезпеченні дитини, є достатньою для забезпечення основних потреб дитини на даний час.

За таких обставин, зважаючи на принципи розумності та справедливості, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позову.

Визначаючи розмір аліментів, які необхідно стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , суд керуючись засадами справедливості, добросовісності та розумності (ч.9 ст.7 СК України), вважає за необхідне визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, встановленого Законом України «Про державний бюджет України на 2025 р.», який становить 2563,00 гривень, щомісячно, починаючи з 15.09.2025 року та до повноліття дитини, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно з ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Відповідно до ч.1, п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову на відповідача.

Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

А тому, на виконання вимог ч. 6 ст. 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір в розмірі 1211,20 грн., встановлений Законом України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року № 3674-VІ з урахуванням ставок судового збору станом на 01.01.2025 року.

Керуючись ст. ст.2,76-83,141,263-265,273,354-355 ЦПК України, ст.ст. 180-182,184,191 СК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( РНОКПП НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 ( паспорт серії НОМЕР_2 ) про стягнення аліментів задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , паспорт серії НОМЕР_2 місце реєстрації АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 АДРЕСА_2 ) аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі у розмірі прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, встановленого Законом України «Про державний бюджет України на 2025 р.», який становить 2563,00 гривень, щомісячно, починаючи стягнення з моменту подачі позову до суду 15.09.25 року та до досягнення ОСОБА_3 , повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , паспорт серії НОМЕР_2 місце реєстрації АДРЕСА_1 ) в дохід держави судовий збір у розмірі 1211,20 гривень.

Рішення в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню у межах суми платежу на один місяць.

Повне судове рішення буде складено протягом десяти днів з дня проголошення вступної та резолютивної частини.

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення складено 29.12.25

Суддя В. О. Луняченко