УХВАЛА

23 грудня 2025 року

місто Київ

справа № 766/9595/23

провадження № 61-15164ск25

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Ступак О. В. (суддя-доповідач), Осіяна О. М., Сакари Н. Ю.,

розглянувши касаційну скаргу Міського комунального підприємства «Виробниче управління водопровідного-каналізаційного господарства міста Херсона», яка підписана адвокаткою Юріною Аліною Романівною, на рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 17 липня 2025 року у складі судді Ус О. В. та постанову Херсонського апеляційного суду від 04 листопада 2025 року у складі колегії суддів Воронцової Л. П., Майданіка В. В., Склярської І.В. у справі за позовом ОСОБА_1 до Міського комунального підприємства «Виробниче управління водопровідного-каналізаційного господарства міста Херсона» про відшкодування шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст доводів та вимог позовної заяви

1. У листопаді 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Міського комунального підприємства «Виробниче управління водопровідного-каналізаційного господарства міста Херсона» (далі - МКП «ВУВКГ м. Херсона») про відшкодування шкоди.

2. Позов мотивувала тим, що їй належить житловий будинок АДРЕСА_1 . Постачальником комунальних послуг з водопостачання та водовідведення є МКП «ВУВКГ м. Херсона». 27 жовтня 2021 року за адресою розташування належного їй домоволодіння трапилася аварія, обумовлена проривом труби на міській мережі магістрального водогону діаметром 400 мм, внаслідок чого відбулося осідання ґрунту під фундаментом будинку, у зв`язку із чим будинок став непридатним для проживання. Труба знаходиться на балансі МКП «ВУВКГ м. Херсона».

3. Посилалася на те, що відповідач в порушення частини другої статті 8 Закону України «Про комунальні послуги», Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення № 630 від 21 липня 2005 року, Правил технічної експлуатації систем водопостачання та водовідведення населених пунктів України, затверджених Наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 05 липня 1995 року № 30 своїх обов`язків з несвоєчасного ремонту та належного утримання водопровідних мереж не виконував, чим заподіяв її майну шкоди, розмір якої визначений у висновку експерта.

4. Зазначала також, що пошкодження належного їй житла завдало їй душевних страждань, оскільки вона не може користуватися ним.

5. Просила суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача 1 657 668 грн на відшкодування майнової шкоди та 1 000 000 грн на відшкодування моральної шкоди.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

6. Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 17 липня 2025 року позов задоволено частково.

Стягнено з МКП «ВУВКГ м. Херсона» на користь ОСОБА_1 майнову шкоду в розмірі 828 834 грн і моральну шкоду в розмірі 10 000 грн.

У задоволенні іншої частини вимог позову відмовлено.

Здійснено розподіл судових витрат.

7. Задовольняючи позов частково, суд урахував як те, що відповідач своєчасно не здійснив обхід та огляд водопровідної мережі, так і те, що позивачка в порушення будівельних норм розмістила над трубопроводом огорожу, у зв`язку із чим дійшов висновку про наявність вини обох сторін.

8. Зокрема, суд зазначив, що позивачка як власниця майна знала або повинна була знати, що розташування огорожі в «червоній» зоні над магістральним трубопроводом унеможливлює здійснення обходу та огляду водопровідної мережі та може чинити тиск на труби. У свою чергу, відповідач до аварії не посилався на неможливість безперешкодного виконання своїх обов`язків щодо забезпечення технічної експлуатації систем та споруд водопостачання та водовідведення біля домоволодіння позивачки (приписи щодо усунення перешкод з`явилися лише після аварії).

9. З огляду на викладене суд дійшов висновку про наявність у діях позивачки грубої необережності, яка частково сприяла заподіянню шкоди її майну, у зв`язку із чим задовольнив позов у частині вимоги про відшкодування майнової шкоди на 50 %.

10. Щодо вимог про відшкодування моральної шкоди, то суд погодився із доводами позивачки, що внаслідок прориву труби, яка перебуває на балансі відповідача, ОСОБА_1 зазнала моральних страждань, втім, врахувавши засади розумності, виваженості й справедливості, вважав за доцільне стягнути 10 000 грн.

Короткий зміст постанови апеляційного суду

11. Постановою Херсонського апеляційного суду від 04 листопада 2025 року апеляційну скаргу МКП «ВУВКГ м. Херсона» залишено без задоволення, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено.

Рішення Херсонського міського суду від 17 липня 2025 року в частині вирішення вимог про відшкодування майнової шкоди скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення про задоволення позову.

Стягнено з МКП «ВУВКГ м. Херсона» на користь ОСОБА_1 1 657 668 грн на відшкодування майнової шкоди.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Стягнено з МКП «ВУВКГ м. Херсона» на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору у сумі 19 367,05 грн.

12. Постанова мотивована тим, що висновок місцевого суду щодо грубої необережності та часткової вини позивачки у пошкодженні її будинку не ґрунтується на нормах матеріального права, що регулюють спірні правовідносини та не відповідає встановленим судом обставинам справи, не підтверджений належними, допустимими і достатніми доказами.

13. Суд зазначив, що питання про те, чи є допущена потерпілим необережність грубою (частина друга статті 1193 ЦК України), у кожному конкретному випадку має вирішуватись з урахуванням фактичних обставин справи (характеру дії, обставин завдання шкоди, індивідуальних особливостей потерпілого, його стану тощо). Водночас відповідач не надав доказів, а судовим розглядом справи не встановлено, що ОСОБА_1 знала про місце, глибину розташування вуличного підземного магістрального трубопроводу чи як пересічний громадянин була обізнана із законодавчими актами щодо особливостей розташування споруд, їх ваги відносно такого трубопроводу, тобто свідомо вчинила умисні дії, які призвели до аварії на вуличному магістральному трубопроводі.

14. Також апеляційний суд зауважив, що відповідач не надав суду доказів виконання ним обов`язків щодо зовнішнього обходу і огляду трас водопровідної мережі (кожні два місяці), профілактичного обслуговування мережі (один раз на рік), створення позивачкою та належною їй огорожею перешкод у здійсненні таких робіт, належного реагування відповідачем на наявні перешкоди і порушення з боку позивачки. Тобто відповідач не довів, що розташування і тиск огорожі на трубопровід знаходиться у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку із аварією, що виключає як склад правопорушення у діях позивачки, так і настання для неї цивільно-правової відповідальності.

15. Враховуючи викладене, колегія суддів зазначила, що оскільки відповідач не надав суду доказів належного виконання ним обов`язків, передбачених пунктом 1.3 Правил №190 від 27 червня 2008 року та підпунктів 9.2.6., 9.2.7 розділу 9 Правил № 30 від 05 липня 1995 року, то бездіяльність відповідача є неправомірною та такою, що призвела до аварійної ситуації, внаслідок якої позивач зазнала майнової шкоди і така підлягає відшкодуванню відповідачем у повному обсязі.

16. Суд відхилив посилання МКП «ВУВКГ м. Херсона» на те, що акт №1 від 27 жовтня 2021 року, складений поліцейським О. Васильєвим, не відповідає вимогам нормативних актів, оскільки заявник не зазначив, яким саме нормативним актам та їх вимогам не відповідає вказаний акт. Аргументи щодо неналежності експертного висновку як доказу з огляду на проведення експертного дослідження через 3 місяці з дня аварії суд також не прийняв, оскільки предметом дослідження експертом були не причини підтоплення домоволодіння позивачки чи обставини цієї події, а винятково розмір заподіяної шкоди, яка підлягає визначенню на момент розгляду справи судом.

17. Додатково апеляційний суд зауважив, що апеляційна скарга не містила доводів щодо незаконності чи необґрунтованості судового рішення в частині відшкодування моральної шкоди.

Доводи та вимоги особи, яка подала касаційну скаргу

18. 02 грудня 2025 року МКП «ВУВКГ м. Херсона» через підсистему Електронний суд звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 17 липня 2025 року та постанову Херсонського апеляційного суду від 04 листопада 2025 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

19. У касаційній скарзі як на підставу касаційного оскарження судових рішень міститься посилання на пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України (суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду).

20. Зокрема, заявники у касаційній скарзі зазначають, що суди в оскаржуваних судових рішеннях не врахували висновки щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладені у:

- постановах Верховного Суду від 18 вересня 2024 року у справі №751/1620/23, від 19 лютого 2025 року у справі №367/12826/24, від 19 червня 2024 року у справі № 754/7193/24, від 28 жовтня 2024 року провадження № 61-233вп24 (щодо необхідності складання та подання доказів державною мовою);

- від 26 вересня 2018 року у справі № 569/14230/15, від 22 травня 2019 року у справі № 640/8205/17, від 19 грудня 2019 року у справі № 711/7670/16, від 18 грудня 2019 року у справі № 761/29966/16-ц, від 10 травня 2018 року у справі № 465/2120/14-ц, від 21 лютого 2018 року у справі № 2-1974/11, від 17 грудня 2020 року у справі № 445/2368/18 (про те, що невідповідність акту про залиття встановленим законом вимогам є підставою для відмови в задоволенні позову про відшкодування шкоди).

21. Заявник уважає, що в цій справі за аналогією підлягали застосуванню Правила утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджені наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76, за змістом яких факт залиття квартири та його наслідки фіксується актом комісійного обстеження квартири за участю представників організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди є виконавцем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, представників організації (підприємства), яка згідно з укладеною угодою обслуговує внутрішньо-будинкові системи опалення та водопостачання, представника власника будинку, будинкового комітету та затверджується начальником організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди надає послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Присутність зацікавлених осіб від потерпілої та винної сторін є обов`язковою.

22. В акті, зокрема, повинно бути зазначено: дата складання акта (число, місяць, рік); прізвища, ініціали та посади членів комісії; прізвище, ім`я, по батькові власника (наймача, орендаря) квартири, що зазнала шкоди; адреса квартири, поверх, форма власності; характер залиття та його причини; завдана матеріальна шкода (обсяги необхідного ремонту приміщень квартири, перелік пошкоджених внаслідок залиття речей та їх орієнтовна вартість); висновок комісії щодо встановлення вини особи, що вчинила залиття.

23. Натомість наявний у матеріалах справи акт складений поліцейським і не відповідає наведеним вимогам, адже не містить прізвища, ініціалів і посад членів комісії; прізвища, ім`я, по батькові власника (наймача, орендаря) квартири, що зазнала шкоди; характеру залиття та його причин; опису завданої майнової шкоди; висновку комісії щодо встановлення вини особи, що вчинила залиття. Крім того, акт складено російською мовою та за відсутності позивачки чи представника відповідача. Тому відповідач переконаний, що цей акт не може бути належним і допустимим доказом заподіяння відповідачем майнової шкоди.

24. Крім того, зауважує, що жоден із висновків експерта, які наявні в матеріалах справи, не містить опису характеру аварії та її причин, а також висновку щодо встановлення вини відповідача.

Щодо процесуальних передумов вирішення судом питання про відмову у відкритті касаційного провадження

25. Провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій (частина третя статті 3 ЦПК України).

26. Відповідно до пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу суд може визнати таку касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо Верховний Суд уже викладав у своїй постанові висновок щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, порушеного в касаційній скарзі, і суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення відповідно до такого висновку (крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку або коли Верховний Суд вважатиме за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах).

27. За приписами частини шостої статті 394 ЦПК України ухвала про відмову у відкритті касаційного провадження повинна містити мотиви, з яких суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження.

28. Оскільки підставою касаційного оскарження у цій справі заявник визначив пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України, то, проаналізувавши доводи касаційної скарги та зміст оскаржуваних судових рішень, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою, а наведені в ній доводи не дають підстав для виникнення сумнівів щодо правильності застосування судами норм права, які регулюють спірні правовідносини.

29. Такого висновку Верховний Суд дійшов з огляду на таке.

Встановлені судами обставини

30. ОСОБА_1 на праві приватної власності належить жилий будинок АДРЕСА_1 разом із господарськими та побутовими спорудами на земельній ділянці загальною площею 190,5 м?.

31. Відповідно до акта приймання індивідуального домоволодіння, затвердженого рішенням виконкому Комсомольської районної ради народних депутатів м. Херсона від 13 жовтня 2000 року № 121, будівництво житлового будинку АДРЕСА_1 розпочате в 1999 році, завершене - в 2000 році, житлова будівля має 1 поверх. В пункті 5 акта зазначено, що благоустрій садиби складається з огородження та мостіння. Приймальною комісією не зазначено про відхилення будівництва від затвердженої технічної документації, наявності недоліків та дефектів будівельних робіт, загальна оцінка будівництва - задовільна.

32. Згідно копії технічного паспорту, виготовленого Херсонським бюро технічної інвентаризації 09 жовтня 2002 року житловий будинок «А» зведено в 2001 році та є одноповерховим. На території домоволодіння наявна огорожа із суцільної цегли №3 та металева хвіртка №2.

33. Надавачем комунальних послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення за адресою: АДРЕСА_1 є МКП «ВУВКГ м. Херсона», що підтверджується укладеним між сторонами по справі типовим договором з індивідуальним споживачем у будівлі, приміщення якої є самостійними об`єктами нерухомого майна, про надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення від 09 квітня 2021 року.

34. Відповідно до пункту 33 договору виконавець зобов`язаний: 1) забезпечувати виробництво та постачання споживачам питної води відповідно до умов договору; 2) вживати заходів до забезпечення питною водою у разі порушення функціонування систем централізованого водопостачання та водовідведення (аварійні ситуації); 3) вирішувати питання, пов`язані з порушенням функціонуванням систем централізованого водопостачання та водовідведення (аварійні ситуації); 4) відшкодовувати збитки, завдані юридичним і фізичним особам внаслідок порушення вимог законодавства y сферi питної води, питного водопостачання та централізованого водовідведення, що сталося з його вини; 8) своєчасно проводити підготовку oб`єктa житлово-комунального господарства до експлуатації в осінньо-зимовий період; 10) вживати заходів до ліквідації аварій, усунення порушень у якості послуг у строки встановлені законодавством.

35. Згідно пункту 35 договору виконавець несе відповідальність за збитки, завдані майну, шкоду, заподіяну життю або здоров`ю споживала внаслідок неналежного надання або ненадання послуги та незаконного проникнення в належне йому житлове приміщення (інший об`єкт нерухомого майна), шляхом відшкодування збитків.

36. Згідно з актом № 1, складеного 27 жовтня 2021 року о 15 год 00 хв за адресою: м. Херсон, вул. Котляревського, 67 поліцейським 1 взводу 1 роти Управління патрульної поліції капралом поліції Олегом Васильєвим, внаслідок аварії на трубі водогону відбувся витік води, яка пішла по траншеї у двір Котляревського № НОМЕР_1 , внаслідок чого відбулося просідання ґрунту під фундаментом будинку, який тріснув, двері перекосило. Представники балансоутримувача підписувати акт відмовилися. Акт підписаний головою самоорганізації населення № 15 В. Слуцьким та сусідами ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ОСОБА_4 , ОСОБА_5 . Події зафіксовано на боді-камеру.

37. Згідно відповіді в.о. директора МКП «ВУВКГ м. Херсона» О.Боднара від 07 лютого 2022 року на звернення представника ОСОБА_1 , труба централізованого водопостачання на вул. Котляревського у м. Херсоні була введена в експлуатацію 04 грудня 1970 року та використовується за своїм безпосереднім призначенням і досі.

38. Вказана труба знаходиться на балансі МКП «ВУВКГ м. Херсона», що передбачає ремонт та обслуговування.

39. 03 листопада 2021 року ОСОБА_6 звернувся до Начальника комунальної установи «Інспекція житлово-комунального господарства» Херсонської міської ради з заявою про виконання технічного обстеження конструкції будівлі та прибудинкової території на предмет деформації. Цього ж дня укладено відповідний договір про надання послуг № 35. Документи з приводу обстеження будівлі представниками Інспекції відсутні.

40. 26 листопада 2021 року МКП «ВУВКГ м. Херсона» повідомило ОСОБА_1 про усунення аварійної ситуації на міській мережі водопроводу діаметром 400 мм в районі житлового будинку АДРЕСА_1 у встановлені нормативними документами терміни та про ускладнення виконання ремонтних робіт розташуванням капітальної огорожі житлового будинку на магістральному трубопроводі, що є порушенням вимог ДБН.

41. 07 грудня 2021 року за №5115-15/вих. МКП «ВУВКГ м. Херсона» зобов`язало ОСОБА_1 здійснити демонтаж огорожі та перенести її на передбачену нормативно-правовими актами відстань. Припис отриманий ОСОБА_1 14 грудня 2021 року.

42. За змістом акта, затвердженого заступником начальника Херсонської міської військової адміністрації С. Орєховим 17 жовтня 2023 року, 14 жовтня 2023 року комісією проведено обстеження мереж водопостачання на АДРЕСА_1 на ділянці між вул. Єврейською та вул. Яружною та встановлено наступне: зі сторони АДРЕСА_2 з лівого боку проїзної частини вздовж АДРЕСА_1 проходить підземний магістральний трубопровід діаметром 400 мм вуличної мережі централізованої системи водопостачання із глибиною заглиблення біля 2м. Власником житлового будинку АДРЕСА_1 було самовільно (без погодження та дозволу виконавчої влади Херсонської міської ради) збільшено розмір земельної ділянки під житловим будинком, що призвело до виступу межі земельної ділянки фактично до межі проїзної частини АДРЕСА_1 та порушення визначених червоних ліній житлового кварталу. Впродовж меж земельної ділянки збудовано капітальний, бетонний, секційний паркан з вмонтованими у землю бетонними стовпчиками. Проведення будівельних робіт по зведенню паркану, так само і розширення земельної ділянки відбулося без погодження та дозволів відповідних органів Херсонської міської ради та інженерних служб міста. Передня частина паркану встановлена безпосередньо на магістральному водопроводі, чим порушено Державні будівельні норми щодо охоронних зон водопровідних мереж - ДБН В.2.5-74:2013 «Водопостачання. Зовнішні мережі та споруди» та ДБН Б.2.2-125:2019 «Планування та забудова територій». Вказане розміщення огорожі не дозволяє спеціалістам МКП «ВУВКГ м. Херсона» здійснювати належну технічну експлуатацію вуличного магістрального водопроводу та своєчасно проводити ремонтно-експлуатаційні роботи, тому огорожа обмежує доступ до водопроводу і може бути причиною його пошкодження.

43. Згідно висновку експерта № 8 за результатами проведення додаткового експертного дослідження від 10 травня 2023 року вартість робіт з відновлення будівлі житлового будинку АДРЕСА_1 шляхом усунення пошкоджень, спричинених його залиттям водою під час аварії (прориву труби) на міській мережі магістрального водогону діаметром 400 мм, станом на травень 2023 року складає 1 657 668 грн.

44. Згідно топографічної зйомки, виконаної 06 грудня 2023 року, бетонна огорожа в районі житлового будинку АДРЕСА_1 виходить за межі земельної ділянки з кадастровим номером :01:001:2339.

Право, застосоване судом, та висновки суду

45. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України).

46. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди (пункт 8 частини другої статті 16 ЦК України).

47. Зобов`язання про відшкодування шкоди - це правовідношення, в силу якого одна сторона (потерпілий) має право вимагати відшкодування завданої шкоди, а інша сторона (боржник, заподіювач шкоди) зобов`язана відшкодувати завдану шкоду в повному розмірі (див. постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 грудня 2022 року в справі № 214/7462/20).

48. Завдання майнової (матеріальної) шкоди є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків (пункт 3 частини другої статті 11 ЦК України). Підставою виникнення зобов`язання про відшкодування шкоди є завдання майнової шкоди іншій особі.

49. Загальні засади відповідальності за завдану майнову шкоду визначені в частинах першій та другій статті 1166 ЦК України за змістом яких майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

50. Подібні засади щодо відшкодування моральної (немайнової шкоди) закріплені в частині першій статті 1167 ЦК України, за змістом якої моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

51. Відповідно до частин першої, другої та третьої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв`язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право.

52. Збитками, за загальним правилом, є об`єктивне зменшення будь-яких майнових благ сторони, що обмежує її інтереси як учасника певних відносин і проявляється у витратах, зроблених потерпілим, втраті або пошкодженні майна, а також не одержаних кредитором доходів, які б він одержав, якби зобов`язання було виконано боржником.

53. Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування.

54. Розподіл тягаря доказування про відшкодування майнової, моральної шкоди / збитків відбувається таким чином: потерпілий, який вимагає відшкодування збитків, має довести наявність шкоди, її розмір та причинний зв`язок між протиправною поведінкою боржника та шкодою. Натомість заподіювач шкоди має довести, що шкода була заподіяна не з його вини.

55. Відповідальність за завдану шкоду може наставати за наявності таких умов: факт заподіяння шкоди, протиправна поведінка заподіювача шкоди, причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача і вина. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає.

56. У справі, яка переглядається Верховним Судом, позивачка порушує перед судом питання відповідальності МКП «ВУВКГ м. Херсона» як надавача послуг з водовідведення та водопостачання, а також як балансоутримувача водопровідних мереж, внаслідок прориву яких сталося підтоплення належного ОСОБА_1 домоволодіння.

57. Судами попередніх інстанцій установлено, що 09 квітня 2021 року між ОСОБА_1 і МКП «ВУВКГ м. Херсона» укладено типовий договір про надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення. До того ж сторонами не заперечується, що водогін, на якому сталася аварія, перебуває на балансі МКП «ВУВКГ м. Херсона».

58. У частинах першій, третій статті 12, частинах першій, п`ятій, шостій статті 81 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

59. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони.

60. На підтвердження факту заподіяння шкоди, її розміру й причинно-наслідкового зв`язку між діями (бездіяльністю) відповідача та негативними наслідками, позивачка надала суду, зокрема, акт № 1 від 27 жовтня 2021 року, складений поліцейським 1 взводу 1 роти Управління патрульної поліції капралом поліції Олегом Васильєвим, та відеозаписи з боді-камер працівників поліції, якими підтверджується факт підтоплення належного позивачці майна внаслідок аварії на водогоні, що перебуває на балансі відповідача, а також висновки судових експертів, якими встановлено розмір заподіяної шкоди.

61. Відповідач, у свою чергу, доказів на спростування розміру заподіяної шкоди чи наявності причинно-наслідкового зв`язку між проривом труби й затопленням житлового будинку позивачки не надав, посилаючись на формальні недоліки наданих стороною позивача доказів (про що детальніше буде зазначено далі).

62. У судах попередніх інстанцій відповідач зосередився на доведенні тієї обставини, що позивачка власними діями (спорудженням огорожі) над водогоном сама сприяла виникненню аварії.

63. Відтак доведенню сторонами та встановленню судом у цій справі підлягали обставини, що стосуються обсягу обов`язків відповідача щодо утримання та забезпечення належного технічного стану водопровідних мереж, аварія на яких стала причиною підтоплення належного позивачці домоволодіння, а також обставини, які стосуються наявності або відсутності грубої необережності потерпілої, що сприяла заподіянню шкоди.

64. Відповідно до пункту 32 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води, водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, виконавець зобов`язаний відшкодовувати збитки, завдані майну та/або приміщенню споживача та/або членів його сім`ї, шкоду, заподіяну його життю чи здоров`ю внаслідок неналежного надання послуг. Споживач має право на відшкодування збитків, завданих його майну внаслідок неналежного надання послуг (частина десята пункту 29 цих Правил).

65. Згідно з пунктом 1.3 Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, затверджених наказом міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 27 червня 2008 року №190 , виробник обслуговує вуличні, квартальні та дворові мережі водопостачання та водовідведення, споруди і обладнання, а також технологічні прилади й пристрої на них, які перебувають у нього на балансі або на які є відповідний договір на обслуговування із споживачем.

66. Наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 05 липня 1995 № 30, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 21 липня 1995 року за № 231/767, затверджено Правила технічної експлуатації систем водопостачання та водовідведення населених пунктів України (далі - Правила).

67. Відповідно до пункту 9.1.2. Правил головними завданнями технічної експлуатації систем подачі і розподілу води є:

- нагляд за станом водопровідної мережі, споруд, пристроїв і обладнання на ній, технічне утримання мережі, усунення засмічень, промерзання тощо;

- розробка економічних режимів експлуатації мережі та управління її роботою;

- забезпечення необхідного тиску води на вводах споживачів і розподіл потоків води згідно із замовленою споживачами потребою у воді;

- утримання водопровідних мереж у належному санітарному стані, вчасна їх промивка та дезінфекція;

- поточний і капітальний ремонти на мережах, ліквідація аварій і витоків;

- ведення технічної документації та звітності;

- нагляд за будівництвом та приймання в експлуатацію нових ліній мереж, споруд на ній і споживацьких приєднань;

- вивчення мережі, нагляд за тиском, складання перспективних планів реконструкції і розвитку мережі з урахуванням будівництва в населеному пункті.

68. Нагляд за станом мережі повинен здійснюватися в процесі обходу трас трубопроводів шляхом огляду та перевірки дії споруд і обладнання мережі (пункт 9.2.1. Правил).

69. На підставі результатів оглядів і перевірки дії обладнання розробляють і виконують заходи з технічного утримання мережі шляхом проведення профілактичних, поточних і капітальних ремонтів (пункт 9.2.2. Правил).

70. За змістом пункту 9.2.6. Правил зовнішній обхід та огляд трас водопровідної мережі роблять не рідше одного разу на 2 місяці, перевіряючи стан координатних табличок; зовнішній стан колодязів, наявність і щільність прилягання кришок, цілість люків, кришок, горловин, скоб, драбин, наявність у колодязі води чи її витоків шляхом відкривання кришок колодязів з очищенням їх від сміття (снігу, льоду); присутність газів в колодязях (за показанням приладу або за запахом); наявність просідання ґрунту по трасі лінії або поблизу колодязів; наявність завалів на трасі мережі в місцях розташування колодязів, розриття по трасі мережі, а також недозволених робіт з устрою приєднань до мережі; дію вуличних водорозборів.

71. Профілактичне обслуговування мережі проводять два рази на рік, виконуючи такі роботи: у колодязях і камерах - очищення і відкачування води, сколювання льоду в горловинах, профілактичне обслуговування розтрубних та фланцевих з`єднань, розгонку шпинделів засувок, перевірку дії байпасів, регулювання електроприводів, огляд вантузів та інших приладів та пристроїв, перевірку роботи пожежних гідрантів з встановленням на них стандера, а також у разі необхідності - заміну скоб, ремонт драбин, зміну кришок (пункт 9.2.7.).

72. З огляду на наведені приписи Правил суди правильно констатували, що саме на відповідача у цій справі покладено обов`язок з підтримання водогону в належному технічному стані.

73. Установивши, що відповідач не надав суду доказів виконання ним обов`язків щодо зовнішнього обходу і огляду трас водопровідної мережі (кожні два місяці), профілактичного обслуговування мережі (два рази на рік), створення позивачкою та належною їй огорожею перешкод у здійсненні таких робіт, суди дійшли обґрунтованого висновку, що бездіяльність відповідача є неправомірною та такою, що призвела до аварійної ситуації, внаслідок якої позивачка зазнала майнової шкоди і така підлягає відшкодуванню відповідачем у повному обсязі.

74. Випадки, коли при вирішенні питання про відшкодування шкоди підлягає врахуванню вина потерпілого, регламентовані статтею 1193 ЦК України.

75. Так, якщо груба необережність потерпілого сприяла виникненню або збільшенню шкоди, то залежно від ступеня вини потерпілого (а в разі вини особи, яка завдала шкоди, - також залежно від ступеня її вини) розмір відшкодування зменшується, якщо інше не встановлено законом (частина друга статті 1193 ЦК України).

76. Водночас апеляційний суд слушно зауважив, що відповідач не довів, що розташування і тиск огорожі на трубопровід знаходиться у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку із аварією, що виключає як склад правопорушення у діях позивачки, так і настання для неї цивільно-правової відповідальності. Матеріали справи, за висновком суду, не містять доказів того, що ОСОБА_1 знала про місце чи глибину розташування вуличного підземного магістрального трубопроводу, тобто свідомо вчинила умисні дії, які призвели до аварії на водогоні.

77. За таких обставин апеляційний суд з урахуванням розподілу тягаря доказування у деліктних правовідносинах вирішив спір відповідно до норм матеріального й процесуального права, які їх регулюють.

Оцінка доводів касаційної скарги щодо неврахування висновків Верховного Суду

78. З урахуванням визначеної відповідачами підстави касаційного оскарження (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України) у касаційній скарзі має бути наведено висновки Верховного Суду щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, які не були враховані судами попередніх інстанцій під час вирішення спору по суті.

79. Зокрема, заявник у касаційній скарзі зазначає, що суди в оскаржуваних судових рішеннях не врахували висновки щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладені у:

- постановах Верховного Суду від 18 вересня 2024 року у справі № 751/1620/23, від 19 лютого 2025 року у справі № 367/12826/24, від 19 червня 2024 року у справі № 754/7193/24, від 28 жовтня 2024 року у справі № 61-233вп24 (щодо неможливості врахування судом доказів, складених не державною мовою);

- від 26 вересня 2018 року у справі № 569/14230/15, від 22 травня 2019 року у справі № 640/8205/17, від 18 грудня 2019 року у справі № 711/7670/16, від 18 грудня 2019 року у справі № 761/29966/16, від 10 травня 2018 року у справі № 465/2120/14, від 21 лютого 2018 року у справі № 2-1974/11, від 17 грудня 2020 року у справі № 445/2368/18 (про те, що невідповідність акту про залиття встановленим законом вимогам є підставою для відмови в задоволенні позову про відшкодування шкоди).

80. Так, у постанові Верховного Суду від 18 вересня 2024 року у справі № 751/1620/23 при розгляді віндикаційного позову суд касаційної інстанції зауважив, що судами попередніх інстанцій допущено формальний підхід щодо встановлення факту наявності зазначеного у переліку позовної заяви майна у фактичному володінні відповідача. Крім того, вказаний перелік майна містить найменування російською мовою, що є недопустимим, так як суперечить положенням Закону України «Про забезпечення функціонування української мови як державної» та частини першої статті 9 ЦПК України (мова цивільного судочинства).

81. Колегія суддів зауважує, що підставою для скасування судових рішень і передачі справи на новий розгляд до суду першої інстанції було те, що суди не пересвідчилися в тому, що майно, про витребування якого просить позивач, дійсно перебуває у володінні відповідача. Посилання на те, що перелік майна містить найменування російською мовою, зроблено судом додатково та в контексті того, що найменування предметів іноземною мовою може утруднити ідентифікацію майна, що підлягає витребуванню.

82. Універсального висновку про те, що суд ні в якому разі не може приймати до уваги докази, викладені мовою іншої держави (зокрема, російською) постанова Верховного Суду від 18 вересня 2024 року у справі № 751/1620/23 не містить.

83. Необхідно зазначити, що правовий висновок (правова позиція) - це виклад тлумачення певної норми права (або низки норм), здійснене Верховним Судом (Верховним Судом України) під час розгляду конкретної справи, обов`язкове для суду та інших суб`єктів правозастосування під час розгляду та вирішення інших справ у разі існування близьких за змістом або аналогічних обставин спору (див., зокрема, пункт 18.6 постанови Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2024 року у справі № 191/4364/21).

84. Очевидно, що розгляд (перегляд) судом касаційної інстанції справ відбувається, зазвичай, у спосіб прийняття постанов.

85. Натомість 19 лютого 2025 року у справі № 367/12826/24, 28 жовтня 2024 року провадження № 61-233вп24 19 червня 2024 року у справі № 754/7193/24 Верховний Суд постановив ухвали про відмову у визначенні підсудності справ та правових висновків щодо застосування норм матеріального чи процесуального права в контексті вирішення конкретної судової справи не формував.

86. Тому Верховний Суд не приймає посилання заявника на неврахування судами попередніх інстанцій правових висновків, викладених у наведених ухвалах суду касаційної інстанції.

87. В оцінці доводів відповідача про неврахування висновків Верховного Суду щодо невідповідності акту про залиття встановленим вимогам як підстави для відмови в позові суд враховує таке.

88. У постанові від 26 вересня 2018 року у справі № 569/14230/15 зазначено, що акт про залиття складений з порушенням Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, оскільки при обстеженні квартири майстер ремонтної дільниці та слюсар-сантехнік присутні не були, а в судовому засіданні показали, що ніякого затоплення не було. До того ж у акті не зазначено конкретні причини залиття квартири та особу, яка допустила таке залиття; особи, які складали цей акт, а також власник квартири не були присутні при її обстеженні.

89. У постанові від 22 травня 2019 року у справі № 640/8205/17 вказано, що акт про залиття не відповідає Правилам, оскільки в ньому не зазначені конкретні причини залиття квартири та особи, які допустили таке залиття, відсутній висновок щодо встановлення вини особи, яка вчинила залиття.

90. У постанові від 18 грудня 2019 року у справі № 711/7670/16 зазначено, що акт від 02 липня 2016 року складено з порушенням вимог пункту 2.3.6. Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, оскільки комісія оглянула лише квартиру позивача та не встановила особу, з вини якої сталося залиття квартири позивача, та його причину із зазначенням місця протікання.

91. У постанові від 18 грудня 2019 року у справі № 761/29966/16 висновків щодо невідповідності акта про залиття вимогам Правил Верховний Суд не формулював. Постанова від 17 грудня 2020 року у справі № 445/2368/18 прийнята у спорі про стягнення боргу за договором позики та релевантних до цієї справи висновків теж не містить.

92. У постанові від 10 травня 2018 року у справі № 465/2120/14 вказано, що суди не звернули увагу на невідповідність акта обстеження від 06 лютого 2014 року Правилам, оскільки він не містить відомостей щодо характеру залиття та його причини; не зазначено осіб, які допустили таке залиття, а також інші необхідні відомості.

93. Аналогічний висновок наведений і у постанові від 21 лютого 2018 року у справі № 2-1974/11.

94. Отже, у зазначених справах Верховний Суд висловився щодо відповідності актів про залиття квартир чи нежитлових приміщень у багатоквартирних будинках вимогам Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76. У кожній із справ, які стосувалися відшкодування шкоди, заподіяної залиттям квартири, залиття було обумовлено пошкодженням внтутрішньобудинкових інженерних (водопровідних) комунікацій.

95. У пункті 1.1. згаданих Правил зазначено, що вони визначають порядок надання послуг з утримання будинків і прибудинкових територій. Прибудинковою територією за визначенням Правил є територія навколо багатоквартирного будинку, визначена актом на право власності чи користування земельною ділянкою і призначена для обслуговування багатоквартирного будинку.

96. У пункті 2.3.6. вказано, що у разі залиття, аварії квартир складається відповідний акт, зразок якого міститься в додатку 4.

97. Тобто відповідні Правила стосуються залиття квартир саме у багатоквартирних будинках, внаслідок несправностей внутрішньобудинкових комунікацій, погодних явищ тощо.

98. Натомість у справі, яка переглядається Верховним Судом, мало місце підтоплення належного позивачці домоволодіння, розташованого на окремій земельній ділянці, внаслідок прориву труби, яка перебуває на балансі відповідача та розташована за межами належного позивачці будинку - на міській мережі магістрального водогону.

99. Тому вимоги Правил, щодо застосування яких формулював висновки Верховний Суд у перелічених постановах, до правовідносин у цій справі не релевантні. За таких обставин факт складання акта поліцейським у цій справі не свідчить про порушення вимог законодавства.

100. Отже, підстава касаційного оскарження, передбачена пунктом 1 частини другої статті 389 ЦПК України, не підтвердилася.

101. Доводи відповідача про те, що акт складений без участі представника балансоутримувача та власниці домоволодіння були предметом дослідження апеляційним судом, який слушно зауважив, що акт складений поліцейським, який прибув на виклик, оскільки представники МКП «ВУВКГ м. Херсона» відмовилися не тільки скласти акт про залиття будинку та причину аварії, а ще й відмовилися від підпису складеного поліцейським акта.

Як наслідок, акт складено у присутності та за підписом свідків - сусідів позивачки та голови самоорганізації населення №15 В. Слуцьким. До того ж, у процесі його складання здійснювався відеозапис на боді-камеру поліцейського та виконані фотозйомки фрагментів складових будинку позивачки. Позивачка проти складання акта за її відсутності не заперечувала.

102. Верховний Суд наголошує, що в касаційній скарзі відповідач не оспорює фактичні обставини, встановлені судом (у тому числі сам факт підтоплення будинку позивачки в день прориву труби, яка перебуває на його балансі), не посилається на те, що позивачка як потерпіла своїми діями теж посприяла пошкодженню водогону, а лише вказує на формальні недоліки, наданих позивачкою документів (акта, висновків експертів) у частині зазначення осіб, якими ці документи складалися, їх мови тощо.

103. По суті, доводи касаційної скарги хоча й містять посилання на неврахування висновків Верховного Суду щодо застосування норм права, проте фактично зводяться до незгоди заявника зі здійсненою апеляційним судом оцінкою наданих позивачкою доказів, які, на його переконання, є неналежними.

104. Втім, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина перша статті 400 ЦПК України).

105. Інші наведені в касаційній скарзі аргументи не спростовують висновків судів першої та апеляційної інстанцій і не дають підстав вважати, що судами порушено норми матеріального та процесуального права, про що зазначає у касаційній скарзі заявник.

106. Підсумовуючи, Верховний Суд у цій справі дійшов переконання, що висновки судів попередніх інстанцій ґрунтуються на правильно встановлених фактичних обставинах справи, яким надана належна правова оцінка, норми матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, застосовано правильно, суди під час вирішення справи не допустили порушень процесуального закону, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

107. Оскільки правильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права є очевидним, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою, а тому відсутні підстави для відкриття касаційного провадження.

108. Керуючись пунктом 5 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Міського комунального підприємства «Виробниче управління водопровідного-каналізаційного господарства міста Херсона», яка підписана адвокаткою Юріною Аліною Романівною, на рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 17 липня 2025 року та постанову Херсонського апеляційного суду від 04 листопада 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Міського комунального підприємства «Виробниче управління водопровідного-каналізаційного господарства міста Херсона» про відшкодування шкоди - відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді О. В. Ступак

О. М. Осіян

Н. Ю. Сакара