Номер провадження2/701/527/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 грудня 2025 року Маньківський районний суд, Черкаської області

в складі: головуючого судді - Костенка А. І.

за участю секретаря - Брітан О. О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в с-ще Маньківка справу за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "УСГ" до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди,

В С Т А Н О В И В :

Представник позивача звернувся в суд з позовом до відповідача про відшкодування шкоди.

На підставу своїх вимог спирається на те, що 18.12.2023 року о 07 год. 30 хв., у м. Київ, по вул. Олександра Довженка, 16, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «Renault», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_1 (надалі - Відповідач) та автомобіля «Ford» державний реєстраційний номер НОМЕР_2 (надалі - автомобіль Потерпілого), який належить ПІІ "ВІП-Рент" (надалі - Потерпілий).

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження.

На момент дорожньо-транспортної пригоди між Позивачем - Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «УСГ» та ПІІ "ВІП-Рент" (Страхувальник), було укладено Генеральний Договір №28-КАСКО-0199-2700/22-AVIS від 30.12.2021 року добровільного страхування наземного транспортних засобів (далі - Договір), згідно з якими Позивач прийняв на себе зобов`язання по відшкодуванню матеріальної шкоди заподіяної страхувальнику автомобіля «Ford» державний реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 26.01.2024 року по справі про адміністративне правопорушення № 761/2156/24, Відповідача було визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

Страхувальник звернувся до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УСГ» із повідомленням про настання події з транспортним засобом від 18.12.2023 року.

Дана заява була розглянута, а пошкодження автомобіля Потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди було визнано страховим випадком.

Розрахунок та виплата страхового відшкодування проводилися на основі: Акту огляду пошкодженого транспортного засобу (дефектна відомість); Ремонтної калькуляції № від 03.01.2024 року; Акт надання послуг JNWCT1103107 від 01.03.2024 року; Наряд - замовлення; Страхового акту № СТОКА-22293 від 07.03.2024 року; Розрахунку суми страхового відшкодування від 07.03.2024 року.

Позивач, відповідно до умов договору добровільного страхування наземного транспорту виплатив страхове відшкодування у розмірі 65 489 грн. 36 коп., що підтверджується платіжним дорученням № 59115 від 07.03.2024 року.

На момент дорожньо-транспортної пригоди, цивільно-правова відповідальність власника наземного транспортного засобу «Renault», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , була застрахована в AT "СК "ІНГО" за полісом обов`язкового страхування власників наземних транспортних засобів № 216191540.

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «УСГ» звернулось до страхової компанії Відповідача із заявою № 50804 від 15.03.2023 року на виплату (страхового) відшкодування за полісом № 216191540, за яким страхова компанія Відповідача здійснила виплату в розмірі 41 266 грн. 44 коп., згідно платіжного доручення № 7252_00000/c6253048-eae0-4fb9-a822-ef426b78c70d від 27.03.2024 року (страхова виплата з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу автомобіль Потерпілого), яка не покриває, суму виплати за договором добровільного страхування наземного транспорту № 28-КАСКО-0199-2700/22-AVIS, що і змусило позивача звернутись до суду з відповідним позовом.

25 вересня 2025 року представником відповідача подано відзив на позовну заяву, згідно якого вважає позовні вимоги безпідставними, необґрунтованими, такими, що не підлягають задоволенню, оскільки докази, що були долучені Позивачем не підтверджують наявності правових підстав у стягненні з Відповідача страхового відшкодування у розмірі 24 222,92 грн., виходячи з наступного.

Щодо відсутності правових підстав для стягнення з відповідача коштів.

Відповідач вважає, що Позивач безпідставно та необґрунтовано звернувся до суду про стягнення коштів з Відповідача, оскільки таке право звернення до суду та підстави стягнення коштів з Відповідача не підтверджено будь-якими належними та допустимими доказами відповідно до норм ЦПК України.

Так як вбачається зі змісту Генерального Договору № 28-КАСКО-0199-2700/22-AVIS від 30.12.2021 року добровільного страхування наземного транспортних засобів відомості, що підтверджують факт страхування транспортного засобу Потерпілого ПІІ "ВІП-Рент" «Ford» державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , номер кузова (vin-код) НОМЕР_4 відсутні.

Відповідно до п. 2.5. Генерального Договору № 28-КАСКО-0199-2700/22-AVIS від 30.12.2021 року добровільного страхування наземного транспортних засобів, зазначено, що застраховані ТЗ чітко визначаються Сторонами згідно процедури даного Договору і відображаються в Списку застрахованих ТЗ (із змінами та доповненнями внесеними шляхом укладання Сторонами відповідних Додаткових угод, які є невід`ємною частиною даного Договору).

В п. 3.1. Генерального Договору № 28-КАСКО-0199-2700/22-AVIS від 30.12.2021 року добровільного страхування наземного транспортних засобів, зазначено, що згідно даного Договору страхові ризики за кожним ТЗ приймаються на страхування шляхом включення їх до Списку застрахованих ТЗ, підписання якого Сторонами підтверджує факт страхування для кожного ТЗ.

В матеріалах справи відсутні інші докази, які підтверджують страхування транспортного засобу ПІІ "ВІП-Рент" «Ford» державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , номер кузова (vin-код) НОМЕР_4 та настання відповідних страхових ризиків Генерального Договору № 28-КАСКО-0199-2700/22-AVIS від 30.12.2021 року добровільного страхування наземного транспортних засобів.

Таким чином, позовні вимоги ґрунтуються виключно на суб`єктивному твердженні Позивача про наявність у нього зобов`язань перед Потерпілим ПІІ «ВІП-Рент» за Генерального Договору № 28-КАСКО-0199-2700/22-AVIS від 30.12.2021 року добровільного страхування наземного транспортних засобів та здійснення ним страхового відшкодування в розмірі 65 489,36 грн.

Однак, з аналізу поданих матеріалів вбачається, що в Генерального Договору № 28КАСКО-0199-2700/22-AVIS від 30.12.2021 року добровільного страхування наземного транспортних засобів відсутні відомості, які підтверджують факт страхування саме автомобіля «Ford» державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , номер кузова (vin-код) НОМЕР_4 , що належить Потерпілому. Інших належних доказів такого страхування Позивачем не подано.

Наявність існування самого Генерального Договору № 28-КАСКО-0199-2700/22-AVIS від 30.12.2021 року укладеного між Позивачем та потерпілим не є безпосереднім доказом страхування даного транспортного засобу та набуття права зворотної вимоги.

Тобто, Позивач не довів наявності підстав для виникнення у нього права зворотної вимоги до страхової компанії Відповідача або самого Відповідача.

Оскільки таких доказів надано не було, вимоги Позивача є необґрунтованими та такими, що не підтверджені у встановленому законом порядку.

Крім того, зазначає, що Позивач самостійно, на власний розсуд, здійснив виплату коштів у розмірі 65 489,36 грн., Потерпілому, з усіма прийнятими для себе ризиками.

Відповідач не несе відповідальності за добровільні чи необґрунтовані фінансові рішення іншої особи.

А тому вважає, звернення Позивача до суду із позовом про стягнення з Відповідача 24 222,92 грн., є безпідставним та недоведеним, а заявлені вимоги не підлягають задоволенню.

Щодо заявлених позовних вимог до неналежного відповідача.

Відповідач зазначає про те, що на момент ДТП 18.12.2023 року, його цивільно-правова відповідальність, як власника наземного транспортного засобу «Renault», державний реєстраційний номер НОМЕР_5 , була застрахована в АТ «СК «ІНГО» за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 216191540.

Згідно з даним полісом страхова сума на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну встановлена в розмірі 160 000,00 грн.

Відповідач вважає, що Позивач безпідставно звернувся до суду з вимогою про стягнення з Відповідача коштів та зазначив його статус як відповідача по справі, виходячи з наступного.

Статтею 20 ЗУ «Про страхування» до обов`язків страховика віднесено обов`язок здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк при настанні страхового випадку.

Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі - обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності) і забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України урегульовані Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (Закон № 1961-IV). Ураховуючи час виникнення спірних правовідносин, застосуванню підлягає вказаний Закону у редакції від 17.08.2022.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону № 1961-IV у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відтак, відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика.

Статтями 28, 29 Закону № 1961-IV передбачено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті ДТП; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП. При цьому у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди.

Таким чином, виплата страхового відшкодування в розмірі 65 489,36 грн., зокрема його частини у розмірі 24 222,92 грн., яку Позивач вимагає стягнути з Відповідача, перебуває у межах страхового відшкодування, передбаченого полісом обов`язкового страхування власників наземних транспортних засобів № 21619154, а отже за наявності та доведення таких правових підстав має бути сплачена страхувальником АТ «СК «ІНГО».

Відповідно до ч. 36.2. Закону № 1961-IV страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його.

Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна.

Механізм оцінки (визначення вартості) колісних транспортних засобів (далі - КТЗ), а також вимоги до оформлення результатів оцінки, оціночні процедури визначення вартості КТЗ встановлені Методикою товарознавчої оцінки колісних транспортних засобів (затверджена спільним наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України 24.11.2003 за № 142/5/2092, зареєстрована в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 року за № 1074/8395).

Методи оцінки, передбачені цією Методикою, можуть використовуватися для оцінки самохідних шасі, самохідних сільськогосподарських, дорожньо-будівельних і меліоративних машин, тракторів і комбайнів на колісних шасі, якщо вони не суперечать тим положенням, які регламентують оцінку цих видів транспорту.

Відповідно до п. 1.3. вимоги Методики є обов`язковими під час проведення автотоварознавчих експертиз та експертних досліджень судовими експертами науково-дослідних інститутів судових експертиз Міністерства юстиції України, експертами науково-дослідних експертно-криміналістичних центрів Міністерства внутрішніх справ України, експертами інших державних установ, суб`єктами господарювання, до компетенції яких входить проведення судових автотоварознавчих експертиз та експертних досліджень, а також всіма суб`єктами оціночної діяльності під час оцінки КТЗ у випадках, передбачених законодавством України або договорами між суб`єктами цивільно-правових відносин.

З аналізу наведеного наявні підстави стверджувати, що у випадку незгоди однієї зі сторін деліктних правовідносин із визначеним страховиком, у даному випадку АТ «СК «ІНГО», розміром страхового відшкодування, має бути проведена оцінка або експертиза пошкодженого транспортного засобу, за наслідками якої можливо встановити наявність чи відсутність підстав для застосування коефіцієнта фізичного зносу та визначити його розмір.

Позивачем такі докази суду надані не були, відповідно заявлений до відшкодування розмір страхового відшкодування та правова підстава його стягнення під час судового розгляду справи не доведені.

Враховуючи вищезазначене Відповідач зазначає, що будь-які страхові випадки та їх виплати, в межах страхового ліміту згідно полісу обов`язкового страхування власників наземних транспортних засобів № 216191540 повинні пред`являтися до належного Відповідача, а саме АТ «СК «ІНГО», а тому пред`явлення таких позовних вимог до Відповідача ОСОБА_1 суперечить меті інституту страхування.

З урахуванням встановлених обставин та положень чинного законодавства, виплата страхового відшкодування у зв`язку з ДТП від 18.12.2023 року мала здійснюватися виключно страховиком АТ «СК«ІНГО» у межах страхового поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 216191540, а не безпосередньо Відповідачем - власником транспортного засобу. Позивач, здійснивши виплату потерпілому на власний розсуд без належних правових підстав та без підтверджуючих доказів, фактично пред`явив позовні вимоги до неналежного відповідача.

Відповідальність винуватця ДТП, застрахованого за договором обов`язкового страхування, може наставати лише у випадку перевищення ліміту відповідальності страховика чи відсутності у страховика обов`язку здійснити виплату, чого у даній справі не доведено. Таким чином, заявлені вимоги про стягнення 24 222,92 грн., з Відповідача є безпідставними та суперечать як положенням Закону № 1961-IV, так і усталеній судовій практиці Верховного Суду, яка виключає можливість покладення на страхувальника обов`язку відшкодувати шкоду у межах страхового відшкодування.

ЩОДО БЕЗПІДСТАВНОГО ТА НЕОБГРУНТОВАНОГО РОЗМІРУ СТЯГНЕННЯ СТРАХОВОГО ВІДШКОДУВАННЯ.

На думку Позивача підставою стягнення з Відповідача страхового відшкодування в розмірі 24 222,92 грн., є різниця між сумою страхового відшкодування сплаченою Позивачем за договором добровільного страхування наземного транспортного засобу № 28-КАСКО-0199-2700/22-AVIAS та сумою страхового відшкодування за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 216191540 страхової компанії Відповідача АТ «СК «ІНГО», яка ніби то здійснила виплату із урахуванням коефіцієнта фізичного зносу транспортного засобу.

Проте, Відповідач таку підставу вважає необґрунтованою та непідтвердженою жодними належними та допустимим доказами, відповідно до положень ЦПК України, оскільки при поданні позовної заяви Позивач не долучив доказ, що підтверджує визначення та розрахунок розміру коефіцієнта фізичного зносу транспортного засобу та/або документ, що підтверджує те, що АТ «СК «ІНГО» здійснило відповідну оплату із урахуванням коефіцієнта фізичного зносу транспортного засобу, зокрема висновок експерта щодо визначення розміру коефіцієнта фізичного зносу транспортного засобу.

Відповідач наголошує, на тому що, такі докази, відповідно до положень ЦПК України повинні були бути долучені та поданні до суду разом із позовною заявою.

Також, як вбачається з матеріалів судової справи підставою для сплати Позивачем страхового відшкодування Потерпілому ПІІ «ВІП-Рент» в розмірі 65 489,36 грн., слугував Акт надання послуг № VCT1103107 від 01.03.2024 року укладений між ТОВ «СИНЕРГІЯ-ТРЕЙД» та ПІІ «ВІП-Рент».

Відповідач вважає, що даний акт є неналежним та недопустимим доказом, оскільки жодним чином не доводить, те що інформація, яка зазначена в акті щодо найменування робіт, послуг, а саме технічне обслуговування та ремонт автомобіля Focus № НОМЕР_2 має відношення до ДТП, що сталася 18.12.2023 року та пошкодженого внаслідок цього автомобіля, який належить Потерпілому ПІІ «ВІП-Рент».

Матеріали справи не містять жодних документів, які підтверджують, що під час огляду пошкодженого транспортного засобу представниками Позивача виникла необхідність у здійснені технічного обслуговування, що зазначене у Акті надання послуг № VCT1103107 від 01.03.2024 року та входить до складу страхового відшкодування.

Отже вважає, що наявність Акту, в якому не містяться відомості про відновлення транспортного засобу у зв`язку з ДТП, що сталася 18.12.2023 року свідчить про необгрунтованість заявлених Позивачем вимог.

Також в матеріалах даної справи відсутні докази (платіжні доручення, виписки тощо), що підтверджують фактичне понесення витрат Потерпілім ПІІ «ВІП-Рент» на ремонт пошкоджень транспортного засобу у зв`язку з ДТП, що сталася 18.12.2023 року.

Крім того, ТОВ «СИНЕРГІЯ-ТРЕЙД» не є виробником запчастин для автомобілів і для виконання ремонту повинен був придбавати запчастини у постачальника, представника заводу-виробника марки автомобіля. Позивачем не надано суду доказів того, які саме запчастини, за якою ціною і де нібито придбавав для нього ТОВ «СИНЕРГІЯ-ТРЕЙД». Таким чином, це є ще одним підтвердженням, що Акт надання послуг № VCT1103107 від 01.03.2024 року не має відношення до ремонту пошкоджень транспортного засобу у зв`язку з ДТП, що сталася 18.12.2023 року.

Зазначає про те, що згідно Страхового акту № СТОКА-22293 підставою для визначення Позивачем розміру збитку був Акт надання послуг № VCT1103107 від 01.03.2024 року, в якому вартість робіт, послуг було визначено в розмірі 65 489,36 грн., з врахуванням ПДВ, та 54 574,47 грн., без врахування ПДВ (разом із цим матеріали даної справи не містять жодного доказу про те, що ТОВ «СИНЕРГІЯ-ТРЕЙД», ПІІ «ВІП-Рент» та Позивач є платниками ПДВ, що підтверджує таке нарахування).

Тоді як в розрахунку суми страхового відшкодування від 07.03.2024 року Позивачем було встановлено суму страхового відшкодування в розмірі 65 489,36 грн., без зазначення чи така сума враховувала ПДВ. Даний розмір страхового відшкодування на власний розсуд був повністю сплачений Позивачем Потерпілому ПІІ «ВІП-Рент» та заявлений для виплати до страхової компанії Відповідача АТ «СК «ІНГО».

Така невідповідність щодо безпідставного підходу Позивача у визначені розміру страхового відшкодування з урахуванням, та/або неврахуванням ПДВ свідчить про не підтвердження Позивачем розміру своїх позовних вимог. Крім того, сплату розміру ПДВ не може бути покладено на Відповідача, як винуватця ДТП, оскільки це належить до відповідальності Потерпілого та/або Страховика, який вправі повернути ПДВ після проведення ремонту.

Таким чином, заявлені Позивачем вимоги про стягнення з Відповідача страхового відшкодування у розмірі 24 222,92 грн., є необґрунтованими та не підтверджені належними й допустимими доказами, як того вимагають положення ЦПК України.

Позивач не надав документів, які б підтверджували розрахунок та застосування коефіцієнта фізичного зносу транспортного засобу, а також доказів фактичної виплати АТ «СК «ІНГО» страхового відшкодування з його врахуванням. Акт надання послуг № VCT1103107 від 01.03.2024 року не доводить наявності витрат на відновлення транспортного засобу у зв`язку з ДТП 18.12.2023 року та не може бути використаний як належний доказ. Відсутні також докази придбання запчастин для ремонту, фактичного виконання відповідних робіт та їх вартості. Крім того, Позивачем безпідставно враховано ПДВ при визначенні розміру відшкодування, що не може бути покладено на Відповідача. Отже вважає, що позовні вимоги не мають правових підстав для їх задоволення.

Відповідач наголошує, що позовні вимоги Позивача ґрунтуються виключно на його власних припущеннях про наявність зобов`язань перед Потерпілим ПІІ «ВІП-Рент» та нарахування страхового відшкодування в розмірі 65 489,36 грн.

Зазначає, щ з аналізу поданих матеріалів справи вбачається, що Позивач не подав жодних належних та допустимих доказів, які підтверджують наявність таких зобов`язань або фактичне страхування транспортного засобу Потерпілого, а саме:

1. Відсутність доказів факту страхування конкретного автомобіля Потерпілого: Генеральний Договір № 28-КАСКО-0199-2700/22-AVIS від 30.12.2021 року добровільного страхування не містить відомостей, що підтверджують страхування автомобіля «Ford», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , vin-код НОМЕР_4 . Позивач не долучив до позовної заяви жодних додаткових доказів (платіжних документів, електронних або письмових підтверджень), що підтверджують факт страхування саме цього транспортного засобу.

2. Відсутність доказів обґрунтованості виплати Позивачем коштів Потерпілому: Акт надання послуг № VCT1103107 від 01.03.2024 року, на який посилається Позивач, не містить відомостей, що виконані роботи пов`язані з ремонтом транспортного засобу саме у зв`язку з ДТП 18.12.2023 року. Немає доказів придбання запчастин, їх вартості, виконання робіт ТОВ «СИНЕРГІЯ-ТРЕЙД» або фактичних витрат Потерпілого. Не надано платіжних доручень, касових виписок або інших документів, що підтверджують фактичне понесення витрат Потерпілого на ремонт.

3. Відсутність доказів застосування коефіцієнта фізичного зносу транспортного засобу: Позивач не надав суду жодного документа або висновку експерта щодо визначення коефіцієнта фізичного зносу транспортного засобу. Відповідно, твердження Позивача про суму страхового відшкодування з урахуванням зносу є необґрунтованим та не підтвердженим.

4. Невідповідність розрахунку ПДВ та розміру страхового відшкодування: Розрахунок Позивача містить сумнівні положення щодо врахування або неврахування ПДВ. Відповідні підтверджуючі документи, що підтверджують сплату або нарахування ПДВ, відсутні, що свідчить про необґрунтованість заявленого розміру вимог.

5. Відсутність доказів фактичної виплати страхового відшкодування страховиком Відповідача: Позивач стверджує, що АТ «СК «ІНГО» здійснило виплату 41 266,44 грн., однак жодних підтверджуючих документів щодо факту виплати та розрахунку з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу не надано. Не надано документів, що підтверджують правильність та законність розрахунку суми страхового відшкодування.

6. Невідповідність заявлених вимог об`єкту обов`язкового страхування: Відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (Закон № 1961-IV) та положень полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 216191540, виплати застраховані в межах страхового ліміту та застрахованих випадків. Відповідач несе цивільно-правову відповідальність у межах полісу, а звернення Позивача до суду про стягнення коштів у розмірі 24 222,92 грн., не має правових підстав, оскільки воно відноситься до страхового відшкодування, що підлягає вимогам страховика.

Вважає, що позовні вимоги ґрунтуються на суб`єктивному підході Позивача без підтвердження їх належними та допустимими доказами. Відсутність документального підтвердження страхового покриття, фактичних витрат Потерпілого, розрахунку та застосування коефіцієнта фізичного зносу та виплати страховиком, а також невідповідність заявленої суми вимог правовим нормам, свідчить про необґрунтованість та недоведеність позовних вимог.

Таким чином, вважає, що позивач не виконав процесуального обов`язку щодо додання всіх наявних доказів, що підтверджують обставини позову, що є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

На підставі викладених фактів та аргументів, Відповідач вважає всі вимоги Позивача безпідставними та незаконними, вибір способу захисту своїх прав та коло відповідачів неналежними, докази на підтвердження своїх вимог неналежними, недостатніми та недопустимими, а тому просить відмовити у задоволенні позову.

30 вересня 2025 року представником позивача подано відповідь на відзив, відповідно до якого вважає, за необхідне повідомити наступне.

18.12.2023 року о 07 год. 30 хв., у м. Київ, по вул. Олександра Довженка, 16, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «Renault», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_1 (надалі Відповідач) та автомобіля «Ford» державний реєстраційний номер НОМЕР_6 (надалі - автомобіль Потерпілого), який належить ПІІ "ВІП-Рент" (надалі Потерпілий).

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження.

На момент дорожньо-транспортної пригоди між Позивачем - Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «УСГ» та ПІІ "ВІП-Рент" (Страхувальник), було укладено Генеральний Договір № 28КАСКО01992700/22AVIS від 30.12.2021 року добровілького страхування наземного транспортних засобів (далі - Договір), згідно з якими Позивач прийняв на себе зобов`язання по відшкодуванню матеріальної шкоди заподіяної страхувальнику автомобіля «Ford» державний реєстраційний номер НОМЕР_6 .

Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 26.01.2024 року по справі про адміністративне правопорушення № 761/2156/24. Відповідача було визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

Страхувальник звернувся до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УСГ» із повідомленням про настання події з транспортним засобом від 18.12.2023 року.

Дана заява була розглянута, а пошкодження автомобіля Потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди було визнано страховим випадком.

Розрахунок та виплата страхового відшкодування проводилися на основі: Акту огляду пошкодженого транспортного засобу (дефектна відомість); Ремонтної калькуляції № від 03.01.2024року; Акт надання послуг № VCT1103107 від 01.03.2024 року; Нарядзамовлення; Страхового акту № СТОКA-22293 від 07.03.2024 року; Розрахунку суми страхового відшкодування від 07.03.2024 року.

Позивач, відповідно до умов договору добровільного страхування наземного транспорту виплатив страхове відшкодування у розмірі 65 489 грн. 36 коп., що підтверджується платіжним дорученням № 59115 від 07.03.2024 року.

На момент дорожньо-транспортної пригоди, цивільно-правова відповідальність власника наземного транспортного засобу «Renault», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , була застрахована в АТ "СК "ІНГО" за полісом обов`язкового страхування власників наземних транспортних засобів № 216191540.

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «УСГ» звернулось до страхової компанії Відповідача із заявою № 50804 від 15.03.2023 року на виплату (страхового) відшкодування за полісом № 216191540, за яким страхова компанія Відповідача здійснила виплату в розмірі 41 266 грн. 44 коп., згідно платіжного доручення № 7252_00000/c6253048-eae0-4fb9-a822-ef426b78c70d від 27.03.2024 року (страхова виплата з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу автомобіль Потерпілого), яка не покриває, суму виплати за договором добровільного страхування наземного транспорту № 28КАСКО01992700/22AVIS.

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», шкода пов`язана з пошкодженням транспортного засобу, у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Визначення поняття «фізичний знос» наведено в Методиці товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів (надалі Методика). Так згідно з п. 1.6. Методики під поняттям «фізичний знос» розуміють втрату вартості колісного транспортного засобу (тобто автомобіля), його складників, яка зумовлена частковою або повною втратою первісних технічних та технологічних якостей колісних транспортних засобів, його складників, порівняно з вартістю нового подібного колісного транспортного засобу або його складників.

Пунктом 7.38 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів передбачено, що значення Ез приймається таким, що дорівнює нулю, для нових складників та складників КТЗ, строк експлуатації яких не перевищує: 5 років - для легкових КТЗ виробництва країн СНД; 7 років - для інших легкових КТЗ; 3 роки - для вантажних КТЗ, вантажопасажирських КТЗ, причепів, напівпричепів, спеціальних КТЗ, спеціалізованих КТЗ, автобусів виробництва країн СНД; 4 роки - для інших вантажних КТЗ, вантажопасажирських КТЗ, причепів, напівпричепів, спеціальних КТЗ, спеціалізованих КТЗ, автобусів; 5 років - для мототехніки.

Пунктом 7.39 Методики встановлені винятки стосовно використання зазначених вимог, б) складові частини кузова та оперення кузова, кабіни, рами КТЗ відновлювали ремонтом (крім випадків, що однозначно свідчать про усунення експлуатаційних пошкоджень (наприклад, усунення сколів ЛФП на лицьових поверхнях кузова, усунення деформації методом видалення вм`ятин без пофарбування складової частини).

Оскільки транспортний засіб автомобіль «Ford» державний реєстраційний номер НОМЕР_6 у 2022 році потрапляв у ДТП, та його складові відновлювали ремонтом, то АТ "СК "ІНГО" у відповідності до приписів ст. 29 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та п. 7.39 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів застосувало коефіцієнт зносу до складників КТЗ, у зв`язку з чим виплата страхового відшкодування по полісу ОСЦПВВНТЗ № 216191540 становила 41 266 грн. 44 коп.

Відповідно до ч. 1 ст. 1194 Цивільного кодексу України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до частин першої, другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування.

Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою.

Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає. При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням.

Якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194 ЦК України відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика.

Зазначає, що оскільки вартість майнового збитку, завданого власнику автомобіля Volkswagen Polo» державний номерний знак НОМЕР_7 пошкодженням його автомобіля внаслідок ДТП, яка сталася з вини відповідача, перевищує виплачений позивачу розмір страхового відшкодування, то із відповідача, як винної особи, на користь позивача підлягає стягненню різниця між фактичним розміром шкоди (вартістю відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу) та отриманим страховим відшкодуванням.

За таких обставин відповідач, як особа відповідальна за завданий збиток повинен відшкодувати Приватному акціонерному товариству «Страхова компанія «УСГ» різницю між сумою страхового відшкодування сплаченою за договором добровільного страхування наземного транспорту № 28-КАСКО-0199-2700/22-AVIS та сумою страхового відшкодування виплаченою за полісом № 216191540, а саме: 65 489 грн. 36 коп., - 41 266 грн. 44 коп., = 24 222 грн 92 коп.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задоволити.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав з підстав викладених у відзиві на позовну заяву, та просив відмовити у їх задоволенні.

Суд, вислухавши учасників процесу, вивчивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Між сторонами спору виникли деліктні зобов`язання або «зобов`язання із заподіяння шкоди», тобто недоговірні зобов`язання, які виникають внаслідок порушення майнових чи особистих немайнових прав. Метою даного зобов`язання є поновлення прав потерпілого за рахунок заподіювача шкоди або особи, яка несе відповідальність за завдану шкоду. До правового регулювання вказаного спору застосуванню підлягають норми Глави 82 «Відшкодування шкоди» Книги п`ятої «Зобов`язальне право» Цивільного кодексу України, а також норми Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Під час розгляду справи суд ураховує, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України).

До основних засад цивільного судочинства законодавцем віднесено принцип змагальності сторін, реалізація якого відбувається шляхом надання сторонам рівних прав щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом, покладення на сторони обов`язку довести обставини, які мають значення для справи і на які така сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, та ризиків настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням стороною процесуальних дій (ст. 12 ЦПК України).

Притаманний цивільному процесу принцип диспозитивності передбачає розгляд справ судом не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ст. 13 ЦПК України).

У свою чергу обов`язок доказування і подання доказів, регламентований статтею 81 Цивільного процесуального кодексу України, покладає на сторони обов`язок довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог або заперечень. Виключенням із загального правила можуть бути випадки, які регламентовані законодавцем у статті 82 цього Кодексу, та можуть слугувати підставами звільнення від доказування, зокрема визнання учасниками справи обставин справи, які зазначені в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).

Судом встановлено, що 18.12.2023 року о 07 год. 30 хв., у м. Київ, по вул. Олександра Довженка, 16, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «Renault», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_1 та автомобіля «Ford» державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , який належить ПІІ "ВІП-Рент".

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження.

На момент дорожньо-транспортної пригоди між Позивачем - Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «УСГ» та ПІІ "ВІП-Рент" (Страхувальник), було укладено Генеральний Договір №28-КАСКО-0199-2700/22-AVIS від 30.12.2021 року добровільного страхування наземного транспортних засобів (а.с. 4-12).

Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 26.01.2024 року по справі про адміністративне правопорушення № 761/2156/24, Відповідача було визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу (а.с. 15).

Страхувальник звернувся до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УСГ» із повідомленням про настання події з транспортним засобом від 18.12.2023 року (а.с. 16).

Позивач, відповідно до умов договору добровільного страхування наземного транспорту виплатив страхове відшкодування у розмірі 65 489 грн. 36 коп., що підтверджується платіжним дорученням № 59115 від 07.03.2024 року (а.с. 25).

На момент дорожньо-транспортної пригоди, цивільно-правова відповідальність власника наземного транспортного засобу «Renault», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , була застрахована в AT "СК "ІНГО" за полісом обов`язкового страхування власників наземних транспортних засобів № 216191540 (а.с. 27).

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «УСГ» звернулось до страхової компанії Відповідача із заявою № 50804 від 15.03.2023 року на виплату (страхового) відшкодування за полісом № 216191540 (а.с. 17), за яким страхова компанія Відповідача здійснила виплату в розмірі 41 266 грн. 44 коп., згідно платіжного доручення № 7252_00000/c6253048-eae0-4fb9-a822-ef426b78c70d від 27.03.2024 року (а.с. 26).

В обґрунтування позову представник позивача вказав, що оскільки позивачу страхова компанія відповідача здійснила виплату в розмірі 41 266 грн. 44 коп., (страхова виплата з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу автомобіль Потерпілого), яка не покриває, суму виплати за договором добровільного страхування наземного транспорту № 28-КАСКО-0199-2700/22-AVIS, за таких обставин відповідач, як особа відповідальна за завданий збиток повинен відшкодувати Приватному акціонерному товариству «Страхова компанія «УСГ» різницю між сумою страхового відшкодування сплаченою за договором добровільного страхування наземного транспорту № 28-КАСКО-0199-2700/22-AVIS та сумою страхового відшкодування виплаченою за полісом № 216191540, а саме: 65 489 грн. 36 коп., - 41 266 грн. 44 коп., = 24 222 грн 92 коп.

При вирішенні спору суд керується наступним.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду визначені статтею 1166 ЦК України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини (частина перша).

Питання відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки регламентовано статтею 1187 Цивільного кодексу України. Положеннями частини другої вказаної норми регламентовано, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 979 ЦК України договір страхування укладається відповідно до цього Кодексу, Закону України "Про страхування", інших законодавчих актів.

Законом може бути встановлено обов`язок фізичної або юридичної особи укласти договір страхування (обов`язкове страхування), що відповідає положенням частини другої статті 979 ЦК України.

Поняття страхування наведено у статті 1 Закону України «Про страхування», відповідно до якої страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Визначені законодавцем форми страхування передбачають, що воно може бути добровільним або обов`язковим.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 ЗУ «Про страхування» добровільне страхування - це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком. Загальні умови і порядок здійснення добровільного страхування визначаються правилами страхування, що встановлюються страховиком самостійно відповідно до вимог цього Закону. Конкретні умови страхування визначаються при укладенні договору страхування відповідно до законодавства.

Видами добровільного страхування можуть бути серед іншого страхування наземного транспорту (крім залізничного), що відповідає положенням частини 3 статті 6 Закону України «Про страхування».

Статтею 20 ЗУ «Про страхування» до обов`язків страховика віднесено обов`язок здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк при настанні страхового випадку.

У свою чергу у випадку виконання взятих на себе за умовами укладеного договору зобов`язань у частині сплати страхового відшкодування до страховика переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, що регламентовано статтею 27 зазначеного Закону.

За таких обставин позивач у справі ПАТ «СК «УСГ», здійснивши на користь власника пошкодженого внаслідок ДТП транспортного засобу виплату страхового відшкодування у сумі 65 489,36 грн., набув право вимоги до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Ураховуючи наявність у ОСОБА_1 , на момент ДТП діючого полісу обов`язкового страхування власників наземних трансопртних засобів такі вимоги першочергово висуваються страховику його транспортного засобу, яким є АТ "СК "ІНГО".

Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі - обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності) і забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України урегульовані Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (Закон № 1961-IV). Ураховуючи час виникнення спірних правовідносин, застосуванню підлягає вказаний Закону у редакції від 17.08.2022.

Вказані правовідносини регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України "Про страхування", цим та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них. Якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону (п. 2.1. ст. 2 Закону № 1961-IV).

Метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (ст. 3 Закону № 1961-IV). У свою чергу об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (ст. 5 Закону № 1961-IV).

Згідно з п. 22.1. ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до статті 29 Закону № 1961-IV у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Оцінюючи заявлені позовні вимоги та наявні заперечення сторін судом установлено, що спірним між сторонами питанням є правомірність часткової сплати страхового відшкодування у сумі 24 222,92 грн., розмір якої позивач обґрунтував наявністю підстав для застосування коефіцієнту зносу замінених складових частин пошкодженого транспортного засобу, хоча загальний розмір виплаченого ПАТ «СК «УСГ» перебував у межах страхового відшкодування, передбаченого полісом № 216191540.

Відповідно до ч. 36.2. ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції від 17.08.2022) страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний:

- у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна.

Механізм оцінки (визначення вартості) колісних транспортних засобів (далі - КТЗ), а також вимоги до оформлення результатів оцінки, оціночні процедури визначення вартості КТЗ встановлені Методикою товарознавчої оцінки колісних транспортних засобів (затверджена спільним наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України 24.11.2003 за № 142/5/2092, зареєстрована в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 року за № 1074/8395).

Методи оцінки, передбачені цією Методикою, можуть використовуватися для оцінки самохідних шасі, самохідних сільськогосподарських, дорожньо-будівельних і меліоративних машин, тракторів і комбайнів на колісних шасі, якщо вони не суперечать тим положенням, які регламентують оцінку цих видів транспорту.

Відповідно до п. 1.3. вимоги Методики є обов`язковими під час проведення автотоварознавчих експертиз та експертних досліджень судовими експертами науково-дослідних інститутів судових експертиз Міністерства юстиції України, експертами науково-дослідних експертно-криміналістичних центрів Міністерства внутрішніх справ України, експертами інших державних установ, суб`єктами господарювання, до компетенції яких входить проведення судових автотоварознавчих експертиз та експертних досліджень, а також всіма суб`єктами оціночної діяльності під час оцінки КТЗ у випадках, передбачених законодавством України або договорами між суб`єктами цивільно-правових відносин.

З аналізу наведеного наявні підстави стверджувати, що у випадку незгоди однієї зі сторін деліктних правовідносин із визначеним страховиком, у даному випадку АТ «СК «ІНГО», розміром страхового відшкодування, має бути проведена оцінка або експертиза пошкодженого транспортного засобу, за наслідками якої можливо встановити наявність чи відсутність підстав для застосування коефіцієнту фізичного зносу та визначити його розмір.

Позивачем такі докази суду надані не були, відповідно заявлений до відшкодування розмір страхового відшкодування та правова підстава його стягнення під час судового розгляду справи не доведені.

У свою чергу покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди. А тому страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, згідно зі ст. ст. 3 і 5 вказаного Закону реалізує право вимоги, передбачене ст. ст. 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування», шляхом звернення з позовом до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Вказані висновки були викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 14 грудня 2021 року у справі № 147/66/17 зазначила, що внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди виникають цивільні права й обов`язки, пов`язані з її відшкодуванням. Зокрема, потерпілий набуває право отримати відшкодування шкоди, а обов`язок виплатити відповідне відшкодування за Законом № 1961-IV виникає у страховика особи, яка застрахувала цивільну відповідальність (у визначених Законом № 1961-IV випадках - МТСБУ), та в особи, яка застрахувала цивільну відповідальність, якщо розмір завданої нею шкоди перевищує розмір страхового відшкодування, зокрема на суму франшизи, чи якщо страховик (МТСБУ) за Законом № 1961-IV не має обов`язку здійснити страхове відшкодування (регламентну виплату). Тобто внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди (настання страхового випадку), винуватець ДТП не звільняється від обов`язку відшкодувати завдану шкоду, але цей обов`язок розподіляється між ним і страховиком (МТСБУ).

У постанові у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 15 жовтня 2020 року у справі № 755/7666/19 (провадження № 61-10010св20) зроблено висновок, що «відмовляючи у задоволенні позову в частині відшкодування майнової шкоди, суди не звернули уваги, що різниця між виплаченою страховиком сумою страхового відшкодування та вартістю відновлювального ремонту автомобіля, пошкодженого у ДТП, викликана у тому числі законодавчими обмеженнями щодо відшкодування шкоди страховиком, а саме франшизою та врахуванням зносу при відшкодуванні витрат, пов`язаних із відновлювальним ремонтом транспортного засобу. За таких обставин саме особа яка винна у вчиненні ДТП, зобов`язаний сплатити таку різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням)».

На підставі вказаних обставин, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги про відшкодування шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди не підлягають до задоволення, оскільки є необґрунтованими та не підтверджені належними доказами.

Відповідно до положень статті 141 Цивільного процесуального кодексу України у зв`язку із відмовою у позові судові витрати, понесені позивачем, відшкодуванню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 11, 16, 979, 1166, 1187, 1188 ЦК України, Закону України «Про страхування», Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. ст. 2, 12, 13, 43, 76-84, 89, 132-141, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

У задоволенені позову Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "УСГ" (, юридична адреса: 03038, вул. І. Федорова, буд. 32 А, м. Київ) до ОСОБА_1 (зареєстрованого та жителя АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_8 ) про відшкодування шкоди - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Черкаського апеляційного суду впродовж тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження.

Суддя А. І. Костенко