Справа № 752/6264/25
Провадження № 2/752/4995/25
РІШЕННЯ

Іменем України

25 грудня 2025 року Голосіївський районний суд міста Києва у складі головуючого судді Слободянюк А.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження, без виклику сторін, цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Іннова Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

У березні 2025 року в системі «Електронний суд» Товариство з обмеженою відповідальністю «Іннова Фінанс» (надалі за текстом - ТОВ «Іннова Фінанс» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, у якому просить стягнути з відповідачки заборгованість у розмірі 34 865,00 грн та судовий збір - 2 422,40 грн.

В обґрунтуванні позивних вимог зазначає, що 10.08.2024 між ТОВ «Іннова Фінанс» та відповідачкою було укладено Договір про надання грошових коштів у позику № (далі - Договір позики).

Договір позики було укладено в письмовій формі у вигляді електронного документа, створеного та підписаного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених ст. ст. 3, 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію». За умовами договору позики відповідачу було перераховано кошти в сумі 9 500,00 грн на поточний рахунок позичальника з використанням реквізитів платіжної картки, вказаної позичальником.

Договір позики укладено на умовах зворотності, платності, строковості. Відповідачка не виконує зобов`язань за договором позики, станом на дату підготовки позовної заяви заборгованість відповідачки складає 34 865,00 грн, яка складається з заборгованості за тілом кредиту в сумі 9 500,00 грн та заборгованості за процентами - 25 365,00 грн, які нараховані станом на 06.03.2025. Позов просить задовольнити.

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 17.03.2025 у справі відкрито спрощене позовну провадження без повідомлення сторін. Сторонам роз`яснено їх процесуальні права подати заяви по суті справи та встановлено відповідні строки; витребувано від АТ «Перший Український міжнародний банк» відповідну інформацію (а.с.55-57).

Відповідно до відповіді № 1202351 від 17.03.2025 з Єдиного державного демографічного реєстру відповідачка ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ( а.с.54).

Суд на адресу реєстрації відповідачки направляв ухвалу про відкриття провадження. Поштове відправлення повернулись до суду без вручення з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» від 26.04.2025 (а.с.61).

Згідно з положеннями частини сьомої та восьмої статті 128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі №911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, в даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б).

Таким чином, відповідач вважається належним чином повідомленим про розгляд його справи судом, процесуальним правом подати відзив на позовну заяву не скористався.

Згідно з вимогами ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

У відповідності до ч.8 ст.279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться.

Враховуючи те, що розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, керуючись частиною другою статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до наступного висновку.

Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 10.08.2024 між ТОВ «Іннова Фінанс» та відповідачкою ОСОБА_1 було укладено Договір про надання грошових коштів у позику № , відповідно до умов якого ТОВ «Іннова Фінанс» надало у позику 9 5000,00 грн шляхом перерахування на банківський рахунок (банківську картку) на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язався повернути позику у погоджений умовами договору строк або достроково та сплатити проценти за користування позикою, нараховані згідно п.2.6.1, 2.6.2, 2.6.3 цього договору та додатків.

Відповідно до п.2 договору позики - сума кредиту 9 500,00 грн; тип кредиту - кредит, мета отримання кредиту: споживчі (особисті) потреби, строк кредиту (строк дії Договору) 360 днів; періодичність платежів зі сплатою процентів - кожні 30 днів (п.п.2.3-2.5). Стандартна процентна ставка в день застосовується у межах строку кредиту 1.5% в день цього договору; знижена процентна ставка - 1.35% в день застосовується відповідно до умов договору (п.п.2.6.1,2.6.2). Стандартна процентна ставка за весь строк користування кредитом - 9089.90%; Стандартна процентна ставка з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки - 8977.33%; орієнтовна загальна вартість кредиту - 60 800,00 грн (а.с.19-29).

Додатком №1 до кредитного договору № від 10.08.2024 є таблиця обчислення загальної вартості позики та реальної річної процентної ставки за договором надання грошових коштів у позику (а.с. 30-31).

Договір позики та додаток №1 до договору підписано відповідачем з використанням одноразового ідентифікатора - 3203, який відправлявся відповідачці для підписання Договору (а.с.29-31,48).

У матеріалах справи наявний лист ТОВ «ФК «Контрактовий дім» (EasyPay) від 19.02.2025 №7575, який підтверджує факт перерахування ТОВ «Іннова Фінанс» 10.08.2024 12:33 грошових коштів у сумі 9 5000,00 грн на картковий рахунок відповідачки НОМЕР_1 (а.с.33).

Відповідно інформація АТ «Перший Український міжнародний банк» № КНО-07.8./5/5340 БТ від 25.04.2025, на платіжну карту НОМЕР_1 , відкриту на ім`я ОСОБА_1 , було здійснено зарахування переказу через систему інтернет-еквайрингу іншого банку, 10.08.2024 12:33:30 в сумі 9 500,00 грн (а.с.62).

Статтею 639 ЦК України передбачено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію,і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію»).

Згідно із ч. 5 ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Положеннями ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

За змістом статей 626, 628, 629 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей визначених родовими ознаками.

Згідно із ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Статтею 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства.

Відповідачем факту отримання коштів не спростовано.

У матеріалах справи відсутні докази виконання ОСОБА_2 обов`язку за договором № від 10.08.2024 з повернення кредиту в сумі 9 500,00 грн, сплати процентів в сумі 25 365,00 грн.

Будь-яких доказів того, що відповідач повернув кредит та нараховані відсотки у строк, передбачений договором, або ж вносив платежі, щодо погашення заборгованості, матеріали справи не містять. Станом на день розгляду справи, зобов`язання за кредитним договором належним чином відповідачем не виконано.

Враховуючи викладене, судом встановлено, що відповідачкою порушено умови договорів в частині своєчасного повернення грошових коштів, на момент звернення позивача до суду відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання за договором позики, грошові кошти позивачу не повернуто, тому позивачем правомірно пред`явлено вимоги до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором № від 10.08.2024 в розмірі 9 500,00 грн.

Звертаючись з даним позовом до суду, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за нарахованими відсотками за договором позики у розмірі 25 365,00 грн, виходячи з розміру відсоткової ставки у розмірі 1,5 % в день за 178 днів користування кредитом (позов а.с.5).

Відповідачкою не здійснено жодного платежу на погашення кредиту у розмірах та в строки, визначені графіком платежів. Розрахунок заборгованості за процентами позивачем в період з 09.09.2024 по 06.03.2025 проведений за кількість 178 днів прострочення виконання зобов`язань.

Суд звертає увагу, що Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22.11.2023, що набрав чинності 24.12.2023 доповнено статтю 8 Закону України «Про споживче кредитування» пунктом 5, яким встановлено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1%

Пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5% протягом наступних 120 днів - 1,5%.

Наведені норми, які регулюють питання споживчого кредитування, передбачають, що починаючи з 24.12.2023 денна ставка має бути не більше 2,5%, з 23.04.2024 не більше 1,5 %, а з 21.08.2024 не більше 1%.

Частиною 2 розділу 2 прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» встановлено, що дія п. 5 розділу І цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом.

Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

Судом встановлено, що між сторонами 10.08.2024 кредитний договір № , згідно з умовами якого ТОВ «Іннова Фінанс» надало позику у розмірі 9 500,00 грн строком на 360 днів, перерахованих у безготівковій формі на банківську картку, із стандартною процентною ставкою 1,5 % на день.

Враховуючи, що договір № про надання кредиту укладено 10.08.2024, а тому з урахуванням вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», суд дійшов висновку, що умови укладеного кредиту договору в частині визначення розміру процентів за користування кредитними коштами, починаючи з 09.09.2024 до 06.03.2025 за ставкою 1,5 % суперечать діючому законодавству, тому згідно ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» є нікчемним.

Суд розраховує заборгованість по процентам за укладеним між сторонами договором у період з 09.09.2024 до 06.03.2025, виходячи з встановленої п. 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону «Про споживче кредитування» максимальної денної процентної ставки 1%.

Таким чином, за період з 09.09.2024 до 06.03.2025 відповідач повинен був сплатити проценти у розмірі 16 910,00 грн (9 500,00 грн * 1 % * 178 днів = 16 910,00 грн).

З огляду на викладене, станом на 06.03.2025 загальна сума відсотків за 178 днів користування грошовими коштами буде становити суму у розмірі 16 910,00 грн.

Відповідно до ст.12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

За таких обставин, враховуючи порушення позичальником умов договору, а також враховуючи відсутність будь-яких заперечень щодо заявлених позовних вимог з боку відповідача, суд приходить до висновку, що майнове право позивача по отриманню від відповідача заборгованості, підлягає судовому захисту, тому позов ТОВ «Іннова Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором позов підлягає частковому задоволенню - у розмірі 26 410,00 грн, яка складається з 9 500,00 грн основного боргу (тіло кредиту) та 16 910,00 грн процентів за користування кредитом.

Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог (75,75 %). При зверненні до суд позивачем сплачено судовий збір в сумі 2 422,40 грн (а.с.53), суд присуджує стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в сумі 1 834,97 грн.

Керуючись ст.ст.12,81,77,81,89,141,258,259,263-265,279,354,355 Цивільного процесуального Кодексу України, -

У Х В А Л И В:

Позов товариства з обмеженою відповідальністю «Іннова фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Іннова Фінанс» заборгованість за договором про надання грошових коштів у позику № від 10 серпня 2024 року у розмірі 26 410 (двадцять шість тисяч чотириста десять) гривень 00 коп.

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Іннова Фінанс» судовий збір у сумі 1 834 (одна тисяча вісімсот тридцять чотири) грн 97 коп.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Іннова Фінанс», місцезнаходження: 01104, м. Київ, вул. Болсуновська, 8, поверх 9; .

Відповідач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Повний текст рішення складено 25 грудня 2025 року.

Суддя А.В.Слободянюк