Номер провадження 2/754/2315/25
Справа №754/528/25
РІШЕННЯ

Іменем України

25 вересня 2025 року Деснянський районний суд міста Києва:

головуючого судді Буша Н.Д.,

секретарів с/з Шклярської К.Ю., Поліщук Д.В.,

розглянувши в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Деснянського району м. Києва» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по послугам з утримання будитків, споруд та прибудинкових територій,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по послугам з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій за період з 01.11.2021 року по 01.11.2024 року в загальному розмірі 4 963,52 грн. та судові витрати в розмірі 3 028 грн.

Ухвалою суду від 16.01.2025 року відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

20.03.2025 року від відповідача надійшло клопотання про зменшення плати за утримання прибудинкових територій.

25.03.2025 року від сторони позивача надійшли додаткові пояснення у справі.

16.06.2025 року від представника позивача надійшла заява про розгляд справи у їх відсутності.

17.06.2025 року від відповідача надійшло заперечення (на відповідь на відзив).

18.06.2025 року від представника позивача надійшли додаткові пояснення у справі.

18.06.2025 року від відповідача надійшла заява про застосування строку позовної давності.

Представник позивача надіслав на адресу суду клопотання про розгляд справи за відсутності сторони позивача, наполягав на задоволенні позову.

Відповідач, будучи належним чином повідомлений про розгляд справи, в судове засідання не з`явився.

Відповідно до ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши письмові матеріали справи та докази, наявні у матеріалах справи, суд встановив наступні обставини.

Згідно з рішенням Київської міської ради «Про удосконалення структури управління житлово-комунальним господарством міста Києва» № 270/270 від 09.10.2014 року було створено КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Деснянського району м. Києва» (надалі - КП «Керуюча компанія») з метою надання у Деснянському районі м. Києва послуг з утримання будинків, споруд та прибудинкової території.

Відповідно до п. 2.1. Статуту підприємство створено з метою забезпечення ефективного управління, належного утримання житлового та нежитлового фонду, утримання прибудинкових територій та об`єктів.

На підставі розпорядження Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації від 30.01.2015 року №48 майно комунальної власності, що перебуває в управлінні Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації, було передано в господарське відання КП «Керуюча компанія».

КП «Керуюча компанія» розроблено договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, який є договором приєднання. Вказаний договір було опубліковано в офіційному друкованому засобі масової інформації Київської міської ради газеті «Хрещатик» № 99 (4695) від 14.07.2015 року.

Згідно з п.п. 3.1, 3.2, 3.3 Договору, опублікованого в газеті «Хрещатик», розрахунковим періодом є календарний місяць. У разі застосування щомісячно системи оплати послуг платежі вносяться не пізніше ніж до 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Послуги оплачуються в безготівковій формі.

Такі договори є договорами приєднання, а отже договір може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона може запропонувати свої умови.

Приписи статей 205, 634, 641, 642, 714 ЦК України і частини другої статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» свідчать про обов`язковість договору про надання житлово-комунальних послуг для споживача та неможливість останнього відмовитись від укладання договору, а сам договір є укладеним з моменту, коли споживач акцептував пропозицію офертанта повністю та без застережень або у вигляді конклюдентних дій прийняв оферту, або за умови передбачення такого у договорі або законі не висловив заперечень проти договору у формі мовчання.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 11 листопада 2019 року у справі № 646/834/17 зазначено, що надавач послуг опублікував в газеті у якості пропозиції (оферти) для підписання споживачами публічний договір про надання комунальних послуг, а тому з огляду на те, що відповідач протягом місяця з дня публікації не направив свою письмову відмову укласти договір, то він вважається таким, що прийняв пропозицію позивача про укладення договору. При цьому Верховний Суд керувався тим, що на фізичних осіб покладено законодавчий обов`язок укласти договір та вносити плату за користування послугами, а тому у випадку відсутності прийняття оферти шляхом погодження на укладання договору про надання послуг або конклюдентних дій, які свідчать про прийняття пропозиції, таке прийняття може бути також у вигляді мовчання.

Встановлено, що відповідач від надання житлово-комунальних послуг у встановленому чинним законодавством порядку не відмовлявся, а саме, в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що відповідач, протягом одного місяця з дня публікації договору в засобах масової інформації в письмовому вигляді повідомив позивача про свою відмову укласти договір чи про свою незгоду з умовами опублікованого договору, а отже, така публічна оферта вважається погодженою та прийнятою відповідачем.

Отже, виникнення цивільних прав та обов`язків підтверджується діями сторін - постачальник надає послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, надсилає споживачу платіжні документи (рахунки) на оплату таких послуг, а споживач отримує послуги та має здійснювати їх оплату.

Так, за особовим рахунком № НОМЕР_1 квартири АДРЕСА_1 наявна заборгованість за послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій за період з 01.11.2021 року по 01.11.2024 року в розмірі 4 963,52 грн.

Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно станом на 18.11.2024 року відповідач є власником 5/18 вказаної квартири по АДРЕСА_2 .

Відповідно до Витягу з Реєстру територіальної громади міста Києва станом на 13.01.2025 року ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 .

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач житлово-комунальних послуг (далі - споживач) - індивідуальний або колективний споживач.

Згідно з ч. 1 ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг належать:

1) житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком, яка включає: забезпечення утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, якщо прибудинкова територія, за даними Державного земельного кадастру, знаходиться у власності або користуванні співвласників багатоквартирного будинку відповідно до вимог законодавства, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; інші додаткові послуги, які можуть бути замовлені співвласниками багатоквартирного будинку;

2) комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, управління побутовими відходами.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: 1) споживачі (індивідуальні та колективні); 2) управитель; 3) виконавці комунальних послуг.

Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними.

Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Зазначений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 11 грудня 2019 року у справі №755/14208/17-ц (провадження № 61-6040св19), постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15, з яким також погодилася Велика Палата Верховного Суду у постанові від 20 вересня 2018 року у справі № 751/3840/15-ц (провадження № 14-280цс18).

За приписами статей 526, 525, 610 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором.

Частиною другою ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З матеріалів справи слідує, що відповідач в спірний період не виконував належним чином зобов`язання щодо оплати спожитих комунальних послуг, у зв`язку з чим у нього утворилася заборгованість перед позивачем.

Позивач просить відмовити в позові, застосувавши строк позовної давності.

Що стосується посилання сторони відповідача на застосування строків позовної давності, слід зазначити наступне.

Згідно зі ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ч. 1, 5 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання.

У ч. 1 ст. 266 ЦК України передбачено, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважаться, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач (ч. 1, 2 ст. 264 ЦК України).

02.04.2020 року набув чинності Закон України від 30.03.2020 року № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», відповідно до якого розділ «Прикінцеві положення» ЦК України доповнено пунктом 12, за змістом якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені ст.ст. 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу «COVID-19», із подальшими змінами, на усій території України установлено карантин з 12.03.2020 року до 31.07.2020 року. Дію карантину, встановленого цією Постановою, продовжено на всій території України згідно з Постановами КМ № 392 від 20.05.2020, № 500 від 17.06.2020, № 641 від 22.07.2020, № 760 від 26.08.2020, № 956 від 13.10.2020, № 1236 від 09.12.2020, № 104 від 17.02.2021, № 405 від 21.04.2021, № 611 від 16.06.2021 року. З урахуванням епідемічної ситуації в регіоні з 19.12.2020 року до 31.08.2021 року на території України установлено карантин згідно з Постановами КМ України № 392 від 20.05.2020, № 500 від 17.06.2020, № 641 від 22.07.2020, № 760 від 26.08.2020, № 956 від 13.10.2020, № 1100 від 11.11.2020, № 1236 від 09.12.2020, № 104 від 17.02.2021, № 405 від 21.04.2021, № 611 від 16.06.2021 року.

Постановою Кабінету Міністрів України від 27.07.2023 року № 651 «Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» відмінено з 24 години 00 хвилин 30.06.2023 року на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.

Отже, починаючи з 12.03.2020 року строк позовної давності був продовжений на час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), тому пропущеною може бути позовна давність лише за вимогами, що виникли до 12.03.2017 року.

Позивач здійснює нарахування заборгованості за житлово-комунальні послуги в період з 01.11.2021 року по 01.11.2024 року.

З 02.04.2020 року набув чинності Закон України від 30.03.2020 року № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», відповідно до якого розділ «Прикінцеві положення» ЦК України доповнено пунктом 12, за змістом якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені, у т.ч. статтями 257, 258 ЦК України продовжуються на строк дії такого карантину.

24.02.2022 року Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено в Україні воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24.02.2022 року, який продовжувався Указами Президента України та діє на час розгляду справи.

17.03.2022 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану № 2120-IX від 15.03.2022 року, яким внесено зміни до законодавчих актів України, зокрема розділ "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України доповнено пунктами 18 і 19 такого змісту: «18. У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24.02.2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем) 19. У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії».

Пунктом 2 частини 3 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України №2120-IX передбачено, що цей Закон застосовується до відносин за прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, що виникли у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування.

Отже, щодо вимог позивача про стягнення заборгованості за період з 01.11.2021 року до 01.11.2024 року трирічний строк позовної давності пропущений не був, оскільки на час подання позовної заяви в січні 2025 року, такий строк був продовжений Законом та з відповідача підлягає стягненню сума заборгованості в розмірі 4 189,70 грн.

Щодо позовних вимог про стягнення 3 % річних та інфляційних втрат суд зазначає наступне.

Передбачене ч. 2 ст. 625 ЦК України нарахування 3 % річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає в отриманні компенсації від боржника (постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц (провадження № 14-446цс18) та № 464/3790/16-ц (провадження № 14-465цс18)).

Невиконання боржником грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі ст. 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову.

24.02. 2022 року Верховна Рада України затвердила Указ Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022. Воєнний стан в Україні введено на всій території України та діє до теперішнього часу.

Постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2022 року №206 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» постановив в умовах воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24.02.2022 року №64 «Про введення воєнного стану в Україні» установлено, що до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги.

Таким чином, у позивача виникає право на нарахування 3 % річних та інфляційних втрат з 01.11.2021 року по 24.02.2022 року та з урахуванням наданого позивачем розрахунку заборгованості (відповідач свого контр розрахунку суду не надав) складає - 0,89 грн. (5/18 від 3,21 грн.) та 112,30 (5/18 від 404,30 грн.) відповідно.

Постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2023 року №1405 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо оплати житлово-комунальних послуг» та п.1 Постанови Кабінету Міністрів України від 05.03.2022 року №206 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» викладено у такій редакції: установити, що до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення плати за житлово-комунальні послуги населенням (у тому числі населенням, що проживає у будинках, де створено об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, житлово-будівельні (житлові) кооперативи або яким послуги надаються управителем чи іншою уповноваженою співвласниками особою за колективним договором) в територіальних громадах, що розташовані на територіях, на яких ведуться бойові дії (територіях можливих бойових дій, активних бойових дій, активних бойових дій, на яких функціонують державні електронні інформаційні ресурси) або тимчасово окупованих Російською Федерацією, відповідно до переліку, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій (до дати припинення можливості бойових дій, завершення бойових дій, завершення тимчасової окупації), або якщо нерухоме майно споживача було пошкоджено внаслідок воєнних (бойових) дій за умови інформування про такі випадки відповідного виконавця комунальної послуги (для послуги розподілу природного газу з урахуванням вимог Правил безпеки систем газопостачання, затверджених наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості від 15.05.2015 року № 285).

Так, основні зміни полягають в тому, що з 30.12.2023 року заборона на нарахування штрафних санкцій, припинення/зупинення надання житлово-комунальних послуг та стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги у зв`язку з неоплатою їх в не повному обсязі стосується виключно територій, де ведуться бойові дії (можливих бойових дій) або тимчасово окупованих територій.

Місто Київ не відноситься до територій, де ведуться бойові дії (можливих бойових дій) або тимчасово окупованих територій, отже право на нарахування штрафних санкцій у зв`язку з неоплатою житлово-комунальних послуг у позивача виникає лише з 30.12.2023 року.

В той же час, з наданого позивачем розрахунку 3 % річних та інфляційних втрат встановлено, що останнім такі штрафні санкції нараховані по листопад 2024 року, включно, тобто, за період, в який діяла заборона на нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги.

З огляду на викладене, вимоги позивача про стягнення з відповідача 3% річних та інфляційних втрат на підставі ст. 625 Цивільного кодексу України є обґрунтованими частково та підлягають задоволенню в обсязі, визначеному з урахуванням строків позовної давності за період з 30.12.2023 року до 01.11.2024 року - 88,98 грн. (5/18 від 320,35 грн.) та 300,49 грн. (5/18 від 1081,79 грн.) відповідно.

Що стосується посилань відповідача про скасування розпорядження виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 06.06.2017 № 668 на підставі якого здійснювалось нарахування.

Структура та загальна вартість послуг підприємства (вартість послуг при оплаті після двадцятого числа місяця, наступного за розрахунковим) визначена відповідно до тарифів, встановлених розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 06.06.2017 року № 668.

Постановою Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду по справі № 826/8441/17 від 12.06.2019 року касаційну скаргу Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) задоволено частково. Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 06.07.2018 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 20.12.2018 року у справі №826/8441/17 скасовано, а справу про визначення протиправним і скасування розпорядження №668 направлено на новий розгляд на новий судовий розгляд до суду першої інстанції - Окружного адміністративного суду міста Києва.

Розпорядженням Київської міської державної адміністрації від 25.07.2019 року №1317 «Про визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)» розпорядження № 668 визнано таким, що втратило чинність з дня його оприлюднення.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 11.09.2019 року справу №826/8441/17 прийнято до провадження та призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 22.09.2022 року провадження у справі №826/8441/17 зупинено для визначення умов для примирення сторін строком на один місяць, а саме до 29.11.2022 року.

На виконання положень п. 2 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України №2825-ІХ, Окружним адміністративним судом міста Києва скеровано за належністю матеріали справи №826/8441/17 до Київського окружного адміністративного суду.

За результатом автоматизованого розподілу, справу №826/8441/17 передано на розгляд судді Київського окружного адміністративного суду Леонтовичу А.М.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 12.06.2023 року адміністративну справу №826/8441/17 прийнято до провадження, зобов`язано сторін повідомити суд про усунення обставин, що стали підставою для зупинення провадження по справі.

На час розгляду вказаної справи остаточне рішення у справі №826/8441/17 відсутне та твердження відповідача про нарахування плати за послуги позивача по незатвердженим у встановленому законом порядку тарифами, у зв`язку із скасуванням з 20.12.2.018 року розпорядження КМДА № 668, є безпідставними.

Відповідно до Роз`яснення розмір тарифів на послуги не може бути зміненим виконавцем послуг та встановленим органами місцевого самоврядування протягом дії договору про надання послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, який було укладено до введення в дію норм Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 року № 2189-VIII (із змінами), що регулюють надання послуг з управління багатоквартирним будинком.

Діюча вартість послуг, які надаються Керуючою компанією встановлена на рівні нормативних витрат на їх надання, розрахованих станом на 01.07.2017 року відповідно до Порядку формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.06.2011 року №869 з врахуванням змін, внесених постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2015 року № 515 та залишається незмінною станом на сьогоднішній день.

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог ( ч. 1 ст. 141 ЦПК України).

Відповідно до п. 12 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються військовослужбовці, військовозобов`язані та резервісти, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, - у справах, пов`язаних з виконанням військового обов`язку, а також під час виконання службових обов`язків.

Відповідно до матеріалів справи відповідач є військовослужбовцем, що підтверджується посвідченням учасника бойових дій.

Таким чином, відповідач звільняється від сплати судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 81, 83, 141, 258-260, 263-265, 273-279, 352, 354, 355 ЦПК України, ст. ст. 526, 525, 610, 612, 625, 634 ЦК України, Законом України «Про житлово-комунальні послуги», суд, -

У Х В А Л И В:

Позов Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Деснянського району м. Києва» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по послугам з утримання будитків, споруд та прибудинкових територій - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 ) на користь Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Деснянського району м. Києва (): заборгованості по сплаті послуг з утримання будинків і споруд в розмірі 4 189,70 грн.; трьох відсотків річних в сумі 89,87 грн.; інфляційної складової боргу в розмірі 412,79 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його проголошення.Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України

Повний текст рішення виготовлено 03.10.2025 року.

Суддя Н.Д.Буша