Справа № 630/848/25
Провадження № 2-з/642/31/25
УХВАЛА

Іменем України

23 грудня 2025 року м. Харків

Суддя Холодногірського районного суду м. Харкова Цибульська С.В., розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Калмикової Людмили Костянтинівни про забезпечення позову у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Міністерства оборони України про встановлення юридичного факту, визнання членом сім`ї загиблого (померлого) військовослужбовця, визнання права на отримання одноразової грошової допомоги,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Холодногірського районного суду м. Харкова перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Міністерства оборони України про встановлення юридичного факту, визнання членом сім`ї загиблого (померлого) військовослужбовця, визнання права на отримання одноразової грошової допомоги.

22.12.2025 до суду від представника позивача ОСОБА_1 адвоката Калмикової Л.К. надійшла заява про забезпечення позову у вказаній цивільній справі, в якій представник позивача просить суд в порядку забезпечення позову зупинити виплату одноразової грошової допомоги ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в сумі 15 000 000 грн, яка розподіляється рівними частками на всіх отримувачів, передбачених у ст. 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» після смерті їх сина ОСОБА_4 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_1 під час виконання бойового завдання із захисту територіальної цілісності Батьківщини в бою за Україну, її свободу і незалежність в районі н.п. Пушкіне Покровського району Донецької області, до набрання законної сили рішення Холодногірського районного суду м. Харкова по справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Міністерства оборони України про встановлення юридичного факту, визнання членом сім`ї загиблого (померлого) військовослужбовця, визнання права на отримання одноразової грошової допомоги.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову представник позивача зазначає, що встановлення юридичного факту, визнання членом сім`ї загиблого (померлого) військовослужбовця, визнання права на отримання одноразової грошової допомоги дає право позивачці на отримання виплат, передбачених постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім?ям під час дії воєнного стану», пунктом 2 якої встановлено, що сім?ям загиблих осіб, зазначених у пункті 1 цієї постанови, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 15 000 000 грн, розподіляється рівними частками на всіх отримувачів, передбачених у статті 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Відповідач ОСОБА_2 категорично не сприймає позивачку ОСОБА_1 як цивільну дружину її загиблого сина, про що свідчить зміст відзиву, поданого до суду, хоча до його загибелі відповідачка мала іншу позицію та думку щодо ОСОБА_5 . Така поведінка відповідачки та її позиція в суді свідчить про те, що у разі визнання позивачки ОСОБА_1 членом сім?ї загиблого військовослужбовця ОСОБА_4 , визнання за позивачкою права на отримання одноразової грошової допомоги, та у разі звернення позивачки за одержанням частки ОГД після призначення батькам загиблого військовослужбовця одноразової грошової допомоги, питання щодо розподілу суми такої допомоги не буде вирішено за взаємною згодою отримувачів такої допомоги, хоча така можливість передбачена чинним Законом, і ОСОБА_1 змушена буде знову звертатися до суду за захистом своїх прав. Тобто, захист її прав в межах цього судового розгляду не буде ефективним. Позивачка вважає, що невжиття заходів забезпечення позову шляхом зупинення виплати одноразової грошової допомоги ОСОБА_2 (матері загиблого військовослужбовця ОСОБА_6 ) та ОСОБА_3 (батьку загиблого військовослужбовця ОСОБА_7 ) в сумі 15 000 000 грн, яка розподіляється рівними частками на всіх отримувачів, передбачених у статті 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» після смерті ОСОБА_4 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_1 , може істотно ускладнити отримання нею частки ОГД після загибелі її цивільного чоловіка, може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду, якщо останнє буде винесене на користь позивачки.

Представник позивача вказує, що предметом спору у цій справі є встановлення факту проживання однією сім?єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, визнання членом сім?ї загиблого (померлого) військовослужбовця, визнання права на отримання одноразової грошової допомоги. Спосіб забезпечення позову шляхом зупинення виплати одноразової грошової допомоги ОСОБА_2 (матері загиблого військовослужбовця ОСОБА_4 ) та ОСОБА_3 (батьку загиблого військовослужбовця ОСОБА_4 ) в сумі 15 000 000, 00 грн, яка розподіляється рівними частками на всіх отримувачів, передбачених у статті 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» після смерті ОСОБА_4 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_1 безпосередньо відноситься до предмету позову у справі. Заходи забезпечення позову застосовуються задля гарантування реального виконання в майбутньому судового рішення у випадку його ухвалення на користь позивачки. Захід забезпечення позову, про який просить позивачка, відповідає критеріям адекватності та співмірності.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом без повідомлення учасників справи.

Дослідивши матеріали заяви про забезпечення позову суд зазначає таке.

Згідно зі ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 ЦПК України заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п. 2, 4 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, забороною вчиняти певні дії, забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання.

Згідно з п. п. 4, 5, 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного в постанові № 6-605 цс16 від 25.05.2016 забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі №381/4019/18 (провадження №14-729цс19) зазначено, що, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду у разі задоволення позову.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.09.2020 в справі №753/22860/17 зазначено, що конкретний захід забезпечення позову буде домірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Предметом позову у цій справі є встановлення юридичного факту, визнання ОСОБА_1 членом сім`ї загиблого (померлого) військовослужбовця ОСОБА_4 , визнання права ОСОБА_1 на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991, у зв`язку із загибеллю (смертю) військовослужбовця ОСОБА_4 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_1 під час виконання обов`язків військової служби.

Відповідно до статті 41 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Згідно з п. 4 ст. 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» до членів сімей загиблих (померлих) осіб, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, належать: діти, у тому числі усиновлені, зачаті за життя загиблої (померлої) особи та народжені після її смерті, а також діти, стосовно яких загиблу (померлу) особу за її життя було позбавлено батьківських прав; вдова (вдівець); батьки (усиновлювачі) загиблої (померлої) особи, якщо вони не були позбавлені стосовно неї батьківських прав або їхні батьківські права були поновлені на час її загибелі (смерті); внуки загиблої (померлої) особи, якщо на момент її загибелі (смерті) їх батьки загинули (померли); жінка (чоловік), з якою (з яким) загибла (померла) особа проживали однією сім`єю, але не перебували у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, за умови що цей факт встановлено рішенням суду, яке набрало законної сили; утриманці загиблої (померлої) особи, визначені відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Відповідно до п. 2 постанови Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» за № 168 від 28 лютого 2022 року, особам, які мають право на виплату одноразової грошової допомоги у разі загибелі осіб, зазначених у пунктах 1-1-2 цієї постанови, а також їх смерті внаслідок поранення (контузії, травми, каліцтва), отриманого у період воєнного стану під час захисту Батьківщини, участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, на території держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, не пізніше ніж через один рік після поранення (контузії, травми, каліцтва), виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 15 млн. гривень.

У разі відсутності особистого розпорядження або за наявності неохопленої особистим розпорядженням частки розміру одноразової грошової допомоги право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги (її частки) мають особи, визначені у частині четвертій статті 118-1 Кодексу цивільного захисту України, частині четвертій статті 98 Закону України «Про Національну поліцію» та пункті 4 статті 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», крім громадян Російської Федерації або Республіки Білорусь та осіб, які постійно проживають на територіях цих країн, осіб, які засуджені за державну зраду, колабораційну діяльність, пособництво державі-агресору, у рівних частках.

Одноразова грошова допомога призначається і виплачується Міністерством оборони України, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, а також органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами (пункт 6 статті 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»).

Посадові особи, відповідальні за оформлення документів на виплату компенсаційних сум та одноразової грошової допомоги, передбаченої статтею 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», призначаються наказами керівників обласних ТЦКСП (абзац п`ятнадцятий підпункту 2 пункту 4.3 розділу IV Положення про організацію в Міністерстві оборони України роботи з обчислення вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям і забезпечення соціальними виплатами осіб, звільнених з військової служби у Збройних Силах України, та членів їх сімей, затвердженого наказом Міністерства оборони України 14 серпня 2014 року № 530 (з відповідними змінами).

Документи на одержання одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) оформлюються та подаються в Департамент соціального забезпечення Міністерства оборони України обласними ТЦКСП (абзац шостий пункту 4.6 розділу IV Положення).

Відтак відповідні органи Міністерства оборони України та обласні ТЦКСП здійснюють повноваження з оформлення, подання документів та прийняття рішення щодо призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі військовослужбовця.

Представник позивача просить суд забезпечити позов шляхом зупинення виплати одноразової допомоги особам, які мають право на виплату одноразової грошової допомоги зі смертю ОСОБА_4 внаслідок поранення, отриманого у період воєнного стану під час захисту Батьківщини, участі у бойових діях, водночас матеріали справи не містять відомостей на підтвердження того, що відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 наразі отримують таку виплату, або про те, що така виплата була їм призначена чи про факт звернення відповідачів до органу, уповноваженого здійснювати виплату одноразової грошової допомоги з метою реалізації свого права на призначення такої виплати.

Окрім того представником позивача у заяві про забезпечення позову не вказано особу, на яку повинен бути покладений обов`язок про зупинення виплати одноразової грошової допомоги у разі задоволення такої заяви.

Також суд зазначає, що вказаний представником позивача спосіб забезпечення позову - «зупинення виплати» - не передбачений чинним цивільним процесуальним законодавством. Зупинення виплати грошових коштів може бути здійснено безпосередньо органом, який уповноважений на призначення та здійснення таких виплат. Водночас суд не наділений такими повноваженнями та може лише застосувати заходи забезпечення, передбачені п.п. 1-10 ч. 1 ст. 150 ЦПК України.

Відповідно до ч. 2 статті 16-4 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» за наявності спору між особами, які мають право на призначення і виплату одноразової грошової допомоги, або між особами і органами, уповноваженими призначати та здійснювати виплату одноразової грошової допомоги, щодо права на призначення і виплату одноразової грошової допомоги та/або її розміру орган, уповноважений здійснювати виплату одноразової грошової допомоги, призупиняє її виплату до вирішення спору у судовому порядку та набрання судовим рішенням законної сили.

Тобто, у разі наявності спору між особами, які мають право на призначення і виплату одноразової грошової допомоги, або між особами і органами, уповноваженими призначати та здійснювати виплату одноразової грошової допомоги, щодо права на призначення і виплату одноразової грошової допомоги та/або її розміру орган, уповноважений здійснювати виплату одноразової грошової допомоги, зобов`язаний призупинити її виплату до вирішення спору у судовому порядку та набрання судовим рішенням законної сили.

Матеріали заяви про забезпечення позову, так само, як і матеріали справи не містять відомостей на підтвердження того, що позивач зверталася до органу, уповноваженого здійснювати виплату одноразової грошової допомоги, із заявою про зупинення виплати одноразової грошової допомоги до вирішення спору у судовому порядку та набрання судовим рішенням законної сили, і їй було у цьому відмовлено.

З урахуванням викладеного суд доходить висновку, що підстави для задоволення заяви представника позивача про забезпечення позову відсутні.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 149, 150, 153, 154, 157, 260, 261 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 адвоката Калмикової Людмили Костянтинівни про забезпечення позову у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Міністерства оборони України про встановлення юридичного факту, визнання членом сім`ї загиблого (померлого) військовослужбовця, визнання права на отримання одноразової грошової допомоги відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку на її апеляційне оскарження.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Головуючий суддя Світлана ЦИБУЛЬСЬКА