головуючий у суді І інстанції Плахотнюк К.Г.
суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Мостова Г.І.
ПОСТАНОВА

Іменем України

23 грудня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Мостової Г.І.,

суддів: Березовенко Р.В., Лапчевської О.Ф.,

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 28 липня 2025 року

у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_3 про стягнення аліментів за минулий період на утримання дитини, -

в с т а н о в и в :

У червні 2025 року ОСОБА_2 звернулася до Святошинського районного суду міста Києва з позовом до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_3 про стягнення аліментів за минулий період на утримання дитини.

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 28 липня 2025 року цивільну справу за позовом ОСОБА_2 передано на розгляд до Фастівського міськрайонного суду Київської області.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, у якій просить скасувати ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 28 липня 2025 року та направити справу до Голосіївського районного суду міста Києва для продовження розгляду.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що ухвала суду першої інстанції про передачу справи за підсудністю до Фастівського міськрайонного суду Київської області постановлена з істотним порушенням норм процесуального права, зокрема, судом не враховано, що позивач - її неповнолітня донька ОСОБА_2 , яка за рішенням суду повинна бути відібрана від батька ОСОБА_3 та повернута їй, не має офіційного місця реєстрації за будь-якою адресою, а посилання суду на акт обстеження житлово-побутових умов та на акт державного виконавця, складеного в ході проведення виконавчого провадження є помилковим, оскільки вказаними документами не може підтверджуватися офіційне місце реєстрації чи перебування особи, а відтак у позивача відсутнє право на альтернативний вибір підсудності спору.

Крім того, суд першої інстанції на порушення статті 31 ЦПК України не прийняв до провадження справу, яка була йому передана з іншого суду.

Зазначає, що постановою Київського апеляційного суду від 27 листопада 2024 року у справі № 759/14917/20, залишеною без змін постановою Верховного Суду від 28 травня 2025 року, визначено місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_2 з матір`ю та постановлено відібрати у ОСОБА_3 дитину ОСОБА_2 та повернути її матері ОСОБА_1 .

Суд першої інстанції не врахував, що у матеріалах справи відсутні докази про зареєстроване місце проживання чи перебування ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 , однак, встановивши місце проживання (реєстрації) моє, як відповідача ОСОБА_1 у Голосіївському районі міста Києва із врахуванням положень частини 1 статті 27 ЦПК України суд повинен був продовжити розгляд справи саме у складі Голосіївського районного суду міста Києва. Крім того, попередньо Святошинським районним судом міста Києва вже було направлено цю справу за підсудністю до Голосіївського районного суду міста Києва, однак суд першої інстанції фактично допустив правову невизначеність та спір між судами щодо цього питання.

Від ОСОБА_2 надійшли заперечення на апеляційну скаргу, у яких вона посилається на те, що від дати свого народження вона проживає зі своїм батьком за адресою: АДРЕСА_1 . Останні 5 років ОСОБА_2 проживає за вказаною адресою з батьком без матері.

Також від ОСОБА_2 надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому вона просить залишити апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва без задоволення та ухвалити постанову, якою визнати справу № 759/12865/25 про стягнення аліментів такою, що підлягає розгляду Києво-Святошинським районним судом Київської області.

Відзив обґрунтовано тим, що вона досягла 14-річного віку, визначає своє місце проживання з батьком і вважає неприпустимим порушувати її право на вибір місця проживання, передбачене чинним законодавством та висвітлене колегією суддів Верховного Суду окремим пунктом у відповідній постанові за результатами розгляду справи № 759/14917/20.

Вказує, що вона постійно проживаю з батьком, батько несе всі витрати на моє утримання, а матір ухиляється від свого обов`язку щодо фінансової участі в моєму утриманні.

Від третьої особи ОСОБА_3 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить залишити апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва без задоволення та ухвалити постанову, якою визнати справу № 759/12865/25 про стягнення аліментів такою, що підлягає розгляду Києво-Святошинським районним судом Київської області.

За змістом частини 13 статті 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до частини 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги наухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини 1 статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Частиною 1 статті 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів дійшла висновку про таке.

За загальним правилом частини 1 статті 28 ЦПК України позови про стягнення аліментів можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача.

Згідно з частиною 16 статті 28 ЦПК України позивач має право на вибір між кількома судами, яким згідно з цією статтею підсудна справа, за винятком виключної підсудності, встановленої статтею 30 цього Кодексу.

Указаною статтею встановлено випадки альтернативної підсудності, за якої позов за вибором позивача може бути пред`явлений в одному з двох і більше судів. Суд не має права обмежувати вибір позивача для розгляду справи у конкретному суді.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина 4 статті 263 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду від 20 жовтня 2020 року у справі № 263/14171/19 (провадження № 61-21991св19) вказано, що: «Тлумачення статей 27, 28 ЦПК України» свідчить, що підсудність за вибором позивача (альтернативна підсудність) - це такий вид підсудності, за умовами якої позивачеві надається право за своїм вибором пред`явити позов в один з декількох визначених у законі судів. Разом із тим, правила альтернативної підсудності не позбавляють позивача права звернутися із позовом за правилами загальної підсудності (стаття 27 ЦПК України), оскільки позивач має право на вибір між кількома судами, яким згідно з цією статтею підсудна справа, за винятком виключної підсудності, встановленої статтею 30 цього Кодексу (частина шістнадцята статті 28 ЦПК України). Верховний Суд виходить з того, що право вибору між судами, яким згідно з правилом загальної підсудності і правилом альтернативної підсудності підсудна справа, належить виключно позивачеві».

У червні 2025 року ОСОБА_2 звернулася до Святошинського районного суду міста Києва з позовом до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_3 про стягнення аліментів за минулий період на утримання дитини.

ОСОБА_2 , яка досягла 14-річного віку, звертаючись з цим позовом у позовній заяві визначила своє місце проживання з батьком за адресою: АДРЕСА_1 .

Предметом спору у цій справі є стягнення аліментів за минулий час.

Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 13 червня 2025 року позовну заяву ОСОБА_2 передано до Голосіївського районного суду міста Києва, для розгляду за підсудністю.

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 28 липня 2025 року цивільну справу за позовом передано на розгляд до Фастівського міськрайонного суду Київської області.

Указана ухвала мотивована тим, що ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що за правилами частини 1 статті 28 ЦПК України позовна заява про стягнення аліментів за минулий період на утримання дитини може бути пред`явлена позивачем за місцем її перебування, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , а позивач, звертаючись до суду з позовом, визначала підсудність пред`явленої нею позовної заяви за місцем її проживання, відповідно цивільна справа за позовом ОСОБА_2 має бути передана за підсудністю до Фастівського міськрайонного суду Київської області.

Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 09 вересня 2025 року матеріали указаної цивільної справи передано за підсудністю до Києво-Святошинського районного суду Київської області.

Указана ухвала мотивована тим, що місце проживання позивача знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідно до зміни системи судоустрою та приведення її у відповідність до нового адміністративно-територіального устрою шляхом утворення, реорганізації чи ліквідації судів, кожен місцевий загальний суд продовжує здійснювати розгляд справ в межах раніше утворених районів та раніше визначеного адміністративно-територіального устрою. Тому на теперішній час, справа відноситься до територіальної юрисдикції (підсудності) Києво-Святошинського районного суду Київської області.

Голосіївський районний суд міста Києва в оскаржуваній ухвалі від 28 липня 2025 року, передаючи справу за підсудністю визначеною позивачем до Фастівського міськрайонного суду Київської області, правильно виходив з того, що:

за правилами частини 1 статті 28 ЦПК України позовна заява про стягнення аліментів за минулий період на утримання дитини можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача,

позивач звертаючись до суду з цим позовом визначила підсудність пред`явленої нею позовної заяви - за місцем її перебування, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 12 червня 2020 року № 715-р «Про визначення адміністративних центів та затвердження територій територіальних громад Київської області» визначено адміністративні центри та затверджено території територіальних громад Київської області. Згідно з вищевказаним розпорядженням Кабінету Міністрів України с. Гатне Гатненської сільської територіальної громади увійшло до Фастівського району Київської області із центром у місті Фастів, однак згідно з пунктом 3-1 «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України «Про судоустрій і статус суддів», с. Гатне на теперішній час належить до Києво-Святошинського району.

Отже, суд першої інстанції помилково вважав, що указана адреса місця перебування позивача відноситься до територіальної юрисдикції Фастівського міськрайонного суду Київської області, а не до територіальної юрисдикції Києво-Святошинського районного суду Київської області.

Указана помилка виправлена ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 09 вересня 2025 року, якою справу передано за підсудністю до Києво-Святошинського районного суду Київської області.

Апеляційний суд враховує, що Голосіївський районний суд міста Києва помилився з територіальною приналежністю с. Гатне Фастівського району Київської області, однак за встановлених обставин це не є підставою для скасування оскаржуваної ухвали та направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції - Голосіївського районного суду міста Києва.

Відповідно до статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія апеляційного суду вважає, що підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні, а ухвала Голосіївського районного суду міста Києва від 28 липня 2025 року підлягає залишенню без змін.

Керуючись статтями 367, 369, 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 28 липня 2025 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і не може бути оскаржена у касаційному порядку.

Головуючий Г.І. Мостова

Судді Р.В. Березовенко

О.Ф. Лапчевська