Справа №443/1384/25
Провадження №2/443/843/25
РІШЕННЯ

іменем України

(заочне)

18 грудня 2025 року місто Жидачів

Жидачівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Павліва А.І.,

секретар судового засідання Стасів С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди,

встановив:

Стислий виклад позиції сторін.

Представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_3 подала до суду позов до ОСОБА_2 (відповідач), у якому просить суд стягнути з відпоідача на користь позивача матеріальну шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у розмірі 424 480 гривень 29 коп;

розмір інфляційних втрат за період із 26.02.2025 до дати виконання рішення суду, розрахунок якого здійснити за наступною формулою: 424 480,29 грн (сума боргу) х сукупний індекс інфляції за період прострочення (розраховується шляхом перемноження індексів інфляції за кожний місяць у відсотках за розрахунковий період ) 424 480,29 (сума боргу);

розмір трьох відсотків річних за період із 26.02.2025 до дати виконання рішення суду, розрахунок якого здійснити за наступною формулою: 3% х 424 480,29 (сума боргу) х кількість прострочених днів : 365 (днів у році);

судові витрати:

на проведення судової автотоварознавчої експертизи у розмірі 10 000,00 гривень;

на професійну правничу допомогу у розмірі 25 000,00 гривень;

судовий збір у розмірі 3 582 гривні 57 коп.

В обґрунтування позовних вимог щодо предмета спору покликається на те, що 25.02.2025 о 22 год. 13 хв на АДРЕСА_1 відбулася дорожньо-транспортна пригода за участі транспортних засобів «ВАЗ 2107», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 та «KIA Sportage», реєстраційний номер НОМЕР_2 , який на праві власності належить позивачці ОСОБА_1 , під керуванням ОСОБА_4 , внаслідок чого автомобіль позивачки отримав значні механічні пошкодження. Постановою Жидачівського районного суду Львівської області від 01.04.2025 у справі №443/324/25, що набрала законної сили 14.04.2025, винним у вищезазначеній ДТП, а саме у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП України, визнано ОСОБА_2 . Оскільки, цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди на момент настання ДТП була застрахована Приватним акціонерним товариством «Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА», поліс ОСЦПВВНТЗ № АТ/5193530, і обов`язок щодо відшкодування завданої ОСОБА_1 шкоди у межах страхової суми, зазначеної у страховому полісі за шкоду, заподіяну майну потерпілих та з урахуванням франшизи у розмірі 1 500,00 грн покладається на страховика, то останнім 22.04.2025 Позивачці було виплачено за погодженням із нею 155 000,00 грн. Відповідно до складеного 24.05.2025 Висновку експерта №50 за результатами проведення судової транспортно-товарознавчої експертизи згідно договору №30 від 30 квітня 2025 року, судовий експерт ГАЛАМАЙ Б.І. дійшов таких висновків: пошкодження автомобіля «Kia Sportage 2,0 CRDI5dr 8AT» ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , виявлені після ДТП 25.02.2025 року, які визначені при його обстеженні 30.04.2025 року зазначені у пункті 1.2 дослідницької частини даного висновку та відображені на фотографіях фототаблиць додатку; вартість відновлювального ремонту автомобіля «Kia Sportage 2,0 CRDI5dr 8AT» ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , реєстраційний номер НОМЕР_2 внаслідок його пошкодження в ДТП 25.02.2025 року в цінах станом на день його огляду 30.04.2025 року без врахування (включення) ПДВ у вартості нових складових (запчастин), без врахування (включення) ПДВ у вартості матеріалів та із середньостатистичною регіональною вартістю ремонтно-відновлювальних робіт (ні з, ні без ПДВ), становить: 555 243,96 грн; ринкова вартість автомобіля «Kia Sportage 2,0 CRDI5dr 8AT» ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , реєстраційний номер НОМЕР_2 на 25.02.2025 року до моменту пошкодження у ДТП, становить: 943 974,81 грн; коефіцієнт фізичного зносу складових автомобіля «Kia Sportage 2,0 CRDI5dr 8AT» ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , реєстраційний номер НОМЕР_2 на момент його пошкодження у ДТП 25.02.2025 року, приймаємо рівним нулю: Ез = 0,00. величина втрати товарної вартості автомобіля «Kia Sportage 2,0 CRDI5dr 8AT» ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , реєстраційний номер НОМЕР_2 від виявлених внаслідок його пошкоджень 25.02.2025 року, становить: 26 236,33 грн; вартість матеріального збитку, з технічної точки зору, завданого власнику автомобіля «Kia Sportage 2,0 CRDI5dr 8AT» ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , реєстраційний номер НОМЕР_2 від виявлених внаслідок ДТП 25.02.2025 в цінах станом на день його огляду 30.04.2025 року без врахування (включення) ПДВ у вартості нових складових (запчастин), без врахування (включення) ПДВ у вартості матеріалів та із середньостатистичною регіональною вартістю ремонтно-відновлювальних робіт (ні з, ні без ПДВ), становить: 581 480,29 грн. Оскільки, виплачена ПАТ «НАСК «ОРАНТА» страхова сума не покриває у повному обсязі розміру завданих збитків, то їх решту, як заподіювач шкоди зобов`язаний відшкодувати ОСОБА_2 , однак у добровільному порядку здійснити таке відшкодування останній бажання не виявив. деліктне зобов`язання між ОСОБА_5 як потерпілою та ОСОБА_6 як особою, яка завдала шкоди не припинилось виконанням, проведеним належним чином, а тому особа, яка завдала шкоди, зобов`язана відшкодувати потерпілій 1 500 грн. франшизи та різницю між фактичним розміром шкоди у сумі вартості матеріального збитку та сумою страхового відшкодування, яка мала б бути виплачена страховиком: 581 480,29 158 500 = 422 980,29 грн. А разом із франшизою 424 480,29 грн (422 980,29 + 1 500,00). З метою забезпечення одномоментної та у повному обсязі реалізації відповідальності відповідача за прострочення виконання грошового зобов`язання із здійснення відшкодування матеріальної шкоди у вигляді сплати інфляційних втрат та трьох відсотків річних за весь період прострочення аж до дня виконання рішення суду у даній справі, вважає за доцільне просити суд застосувати норми п.10, п.11 ст. 265 ЦПК України, приймаючи рішення щодо стягнення трьох відсотків річних та інфляційних втрат. Вартість витрат на професійну правничу допомогу, надану під час підготовки до розгляду справи та яка буде надана під час розгляду справи в суді першої інстанції становить 25 000,00 гривень.

Позивач та її представник у судове засідання не з`явилися, однак представник позивача подала до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності.

Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, хоч про дату, час і місце його проведення повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, клопотання про розгляд справи за його відсутності не подав, правом на подання відзиву не скористався.

Заяви, клопотання, подані учасниками справи.

Представником позивача подано заяву про участь у судових засіданнях в режимі відео конференції поза межами приміщення суду (а.с.96), заяву про проведення підготовчого засідання за її відсутності та призначення справи до судового розгляду по суті (а.с.102, 103), заяву про проведення судового засідання за відсутності сторони позивача (а.с.110).

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою від 25.08.2025 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено її до відкритого підготовчого засідання в порядку загального позовного провадження (а.с.88-89).

Ухвалою від 18.09.2025 задоволено заяву про участь сторони позивача у розгляді справи в режимі відеоконференції (а.с.99-100)

Ухвалою підготовчого засідання від 29.09.2025 закрито підготовче провадження у справі і призначено справу до судового розгляду по суті (а.с.105).

Ухвалою судового засідання від 13.11.2025 відкладено розгляд справи (а.с.112).

Зважаючи на вимоги статті 280 та частини 2 статті 247 ЦПК України, судом 18.12.2025 проведено заочний розгляд справи за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

З урахуванням ухвалення цього рішення за відсутності учасників справи, датою його ухвалення є дата складення повного судового рішення.

Позиція суду.

Суд, з`ясувавши обставини, на які сторона позивача посилається як на підставу позовних вимог, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, надавши оцінку кожному доказу окремо та зібраним у справі доказам в цілому, доходить висновку, що позов підлягає задоволенню повністю виходячи з такого.

Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

Транспортний засіб Kia Sportage, реєстраційний номер НОМЕР_2 зареєстрований за ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 (а.с.16).

Постановою Жидачівського районного суду Львівської області від 01.04.2025 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених статтею 124, частиною 1 статті 130 КУпАП, і накладено остаточне стягнення в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених, у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 25.02.2025 о 22 год 13 хв у с. Руда по вул.Центральна, 52 керуючи автомобілем «ВАЗ 2107», реєстраційний номер НОМЕР_5 , не був уважний, не стежив за дорожньою обстановкою, не вибрав безпечної швидкості руху, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем «КІА Sportage», реєстраційний номер НОМЕР_2 , який рухався назустріч, через що автомобілі отримали механічні пошкодження, чим порушив вимоги пункту 12.1. ПДР, за що відповідальність передбачена статтею 124 КУпАП.

Крім цього, ОСОБА_2 25.02.2025 о 22 год 13 хв у с. Руда по вул.Центральна, 52 керував автомобілем «ВАЗ 2107», реєстраційний номер НОМЕР_5 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу «Drager Alcotest №6810», результат 1,20 проміле, чим порушив вимоги пункту 2.9. «а» ПДР, за що відповідальність передбачена частиною 1 статті 130 КУпАП (а.с.17-18).

Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу ВАЗ-2107, реєстраційний номер НОМЕР_5 була застрахована ПАТ «НАСК «ОРАНТА» у період з 14.05.2024 по 13.05.2025, про що свідчить відповідний поліс №АТ/5193530. Страхова сума на одного потерпілого за шкода, завдану майну 160 000,00 грн. Франшиза 1 500,00 грн (а.с.19).

Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «КІА Sportage», реєстраційний номер НОМЕР_2 була застрахована ПАТ «ПЗУ Україна» у період з 19.09.2024 по 18.09.2025, що підтверджується відповідним полісом №ЕР.223533254 (а.с.20).

17.04.2025 ОСОБА_1 та ПАТ «НАСК «ОРАНТА» узгодили між собою суму відшкодування за страховим випадком за договором ОСЦПВВНТЗ №АТ/5193530 у розмірі 155 000,00 грн (156 500,00 грн - розмір франшизи 1 500,00 грн), яка надіслана та отримана ОСОБА_1 22.04.2025, що вбачається з відповідного письмового узгодження та інформаційним повідомленням (а.с.21, 22).

Відповідно до висновку судового експерта №50 за результатами проведення судової транспортно-товарознавчої експертизи від 24.05.2025:

пошкодження автомобіля «Кіа Sportage 2,0 CRDI 5dr 8АТ» ідентифікаційний номер U5YPK813DKL596465 реєстраційний номер НОМЕР_2 виявлені після ДТП 25.02.2025 року які визначені при його обстеженні - 30.04.2025 року - зазначені у пункті 1.2 дослідницької частини даного висновку та відображені на фотографіях фототаблиць додатку;

вартість відновлювального ремонту автомобіля «Кіа Sportage 2,0 CRDI 5dr 8АТ» ідентифікаційний номер НОМЕР_3 реєстраційний номер НОМЕР_2 внаслідок його пошкодження в ДТП 25.02.2025 року в цінах станом на день його огляду 30.04.2025 року без врахування (включення) ПДВ у вартості нових складових (запчастин), без врахування (включення) ПДВ у вартості матеріалів та із середньостатистичною регіональною вартістю ремонтно-відновлювальних робіт (ні з, ні без ПДВ), становить: 555 243,96 грн;

ринкова вартість автомобіля «Кіа Sportage 2,0 CRDI 5dr 8АТ» ідентифікаційний номер НОМЕР_3 реєстраційний номер НОМЕР_2 на 25.02.2025 року до моменту пошкодження у ДТП, становить: 943 974,81 грн;

коефіцієнт фізичного зносу складових автомобіля «Кіа Sportage 2,0 CRDI 5dr 8АТ» ідентифікаційний номер НОМЕР_3 реєстраційний номер НОМЕР_6 на момент його пошкодження у ДТП 25.02.2025 року, приймаємо рівним нулю: Ез = 0,00;

величина втрати товарної вартості автомобіля «Кіа Sportage 2,0 CRDI 5dr 8 AT» ідентифікаційний номер НОМЕР_3 реєстраційний номер НОМЕР_2 від виявлених внаслідок його пошкоджень 25.02.2025 року, становить: 26 236,33 грн;

вартість матеріального збитку, з технічної точки зору, завданого власнику автомобіля «КІа Sportage 2,0 CRDI 5dr 8АТ» ідентифікаційний номер НОМЕР_3 реєстраційний номер НОМЕР_2 від виявлених внаслідок ДТП 25.02.2025 року в цінах станом на день його огляду 30.04.2025 без врахування (включення) ПДВ у вартості нових складових (запчастин), без врахування (включення) ПДВ у вартості матеріалів та із середньостатистичною регіональною вартістю ремонтно-відновлювальних робіт (ні з, ні без ПДВ) становить: 581 480,29 грн (а.с.24-69).

Вартість проведення судової транспортно-товарознавчої експертизи становить 10 000,00 грн, про що свідчить договір №30 про виконання судової експертизи від 30.04.2025 та платіжна інструкція від 29.04.2025 (а.с.70-71).

Згідно з розрахунку за період з 26.02.2025 по 08.08.2025 3% річних становлять 5 686,87 грн, інфляційне збільшення боргу становить 17 653,35 грн (а.с.72).

Зміст спірних правовідносин.

Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з недостатністю страхової виплати для повного відшкодування завданої особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, шкоди.

Норми права, які застосував суд.

До спірних правовідносин, які виникли між сторонами, підлягають застосуванню норми Цивільного кодексу України (далі ЦК України) та Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон №1961-IV), які були чинними на час виникнення спірних правовідносин.

Так, частиною 1 статті 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором. Страхова виплата за договором майнового страхування здійснюється страховиком у межах страхової суми, яка встановлюється у межах вартості майна на момент укладення договору (пункт 3 частини 1 статті 988 ЦК України).

Згідно з приписами частини 1 статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до приписів частини 2, 5 статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини 1 статті 1188 ЦК України).

Згідно з вимог статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Закон №1961-IV регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Відповідно до приписів пункту 12.1. статті 12 Закону №1961-IV розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Згідно з пунктом 22.1. статті 22 Закону №1961-IV у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Статтями 28, 29 Закону № 1961-ІV передбачено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті ДТП; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП. При цьому у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Зважаючи на вимоги частини 4 статті 263 ЦПК України, суд враховує такі правові висновки Верховного Суду.

Так, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 4 липня 2018 року у справі №755/18006/15-ц висновувала, що відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

У постанові від 03 жовтня 2018 року в справі №760/15471/15-ц Велика Палата Верховного Суду вказала, що відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе лише за умови, що згідно із цим договором або Законом № 1961-IV у страховика не виникло обов`язку з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених статтею 37 цього Закону), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. У такому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності.

У постанові від 22 лютого 2022 року в справі № 201/16373/16-ц Велика Палата Верховного Суду не знайшла підстав для відступу від зазначених вище правових висновків шляхом їх уточнення.

У постанові Верховного Суду від 15 жовтня 2020 року у справі №755/7666/19 зроблено висновок про те, що «відмовляючи у задоволенні позову в частині відшкодування майнової шкоди, суди не звернули уваги, що різниця між виплаченою ОСОБА_1 страховиком сумою страхового відшкодування та вартістю відновлювального ремонту автомобіля, пошкодженого у ДТП, викликана у тому числі законодавчими обмеженнями щодо відшкодування шкоди страховиком, а саме франшизою та врахуванням зносу при відшкодуванні витрат, пов`язаних із відновлювальним ремонтом транспортного засобу. За таких обставин саме ОСОБА_2 , як особа винна у вчиненні ДТП, зобов`язаний сплатити ОСОБА_1 таку різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням)».

Таким чином, аналіз судової практику Верхового Суду з питання обсягу відповідальності страхувальника свідчить про її сталість та незмінність.

Узагальнені обставини, встановлені судом.

Судом встановлено на підставі безпосередньо досліджених та оцінених наявних у справі доказів, що 25.02.2025 внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з вини водія транспортного засобу марки «ВАЗ-2107», реєстраційний номер НОМЕР_5 , ОСОБА_2 зазнав технічних пошкоджень транспортний засіб марки «КІА Sportage», реєстраційний номер НОМЕР_2 , який зареєстрований за ОСОБА_1 .

Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу марки «ВАЗ 2107», реєстраційний номер НОМЕР_5 , на час вчинення ДТП була застрахована ПАТ «НАСК «ОРАНТА» згідно з полісом №АТ/5193530.

Вартість матеріального збитку, з технічної точки зору, завданого власнику автомобіля «Кіа Sportage», реєстраційний номер НОМЕР_2 , від виявлених внаслідок ДТП 25.02.2025 в цінах станом на день його огляду 30.04.2025 без врахування (включення) ПДВ у вартості нових складових (запчастин), без врахування (включення) ПДВ у вартості матеріалів та із середньостатистичною регіональною вартістю ремонтно-відновлювальних робіт (ні з, ні без ПДВ) становить 581 480,29 грн.

Франшиза визначена у сумі 1 500,00 грн.

ПАТ «НАСК «Оранта» виплатила ОСОБА_1 страхове відшкодування по договору №АТ/5193530 у сумі 155 000,00 грн.

Мотивована оцінка наведених сторонами аргументів щодо наявності підстав для задоволення позову.

Щодо наявності підстав для стягнення майнової шкоди.

Надаючи оцінку аргументам сторони позивача, суд зауважує, що обставини скоєння дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 25.02.2025 за участю транспортних засобів сторін у справі, винуватість відповідача ОСОБА_2 у її скоєнні, а також наявність у останнього на момент ДТП діючого страхового поліса №АТ/5193530, виданого ПАТ «НАСК «ОРАНТА», виплата ПАТ «НАСК «ОРАНТА» ОСОБА_1 узгодженої суми страхового відшкодування в розмірі 155 000,00 грн судом не ставляться під сумнів, оскільки такі підтверджуються належними та допустимим доказами.

Суд наголошує на тому, що відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Суд зазначає, що страховик виплатив позивачу страхове відшкодування у розмірі, визначеному статтею 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а саме: вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням фізичного зносу за мінусом франшизи, відтак у страховика не виникло обов`язку з відшкодування різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою. Різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування має сплати саме винуватець ДТП відповідач ОСОБА_2 , відтак з відповідача слід стягнути на користь позивача зазначену різницю у сумі 424 480,29 грн (581 480,29 - 158 500,00 +1 500,00).

Щодо наявності підстав для нарахування індексу інфляції за весь час прострочення та трьох процентів річних.

Суд зважає на правовий висновок Великої Палати Верховного Суду у постанові від 16.05.2018 у справі №686/21962/15-ц (провадження №14-16цс18), згідно з яким у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

Таким чином, з огляду на юридичну природу правовідносин сторін, до них підлягає застосуванню частина 2 статті 625 ЦК України, тому аргументи сторони позивача щодо стягнення з відповідача на користь позивач інфляційних втрат та трьох процентів річних суд вважає обґрунтованими.

Надавши оцінку наведеним стороною позивача розрахунків індексу інфляції за весь час прострочення та трьох процентів річних, суд не знаходить підстав сумніватися у їх правильності, оскільки стороною позивача у розрахунках використані правильні формули та вихідні дані.

Щодо наявності підстав для задоволення клопотання про застосування судом положень частин 10, 11 статті 265 ЦПК України щодо інфляційних втрат та трьох процентів річних.

Суд зважає на правовий висновок Великої Палати Верховного Суду у постанові від 05 червня 2024 року в справі № 910/14524/22 (провадження № 12-4гс24), відповідно до якого:

«236. Під час прийняття рішення про стягнення боргу, на який нараховуються відсотки або пеня, суд вправі відповідно до частини десятої статті 238 ГПК України (частин десятої, одинадцятої статті 265 ЦПК України) зазначити в рішенні про нарахування відповідних або відсотків, або ж пені до моменту виконання рішення. Не допускається зазначати в рішенні про одночасне нарахування відповідних відсотків та пені до моменту виконання рішення суду.

237. Таке нарахування суд може здійснити лише на підставі процесуального клопотання позивача. Питання про можливість у конкретній справі застосовувати приписи частини десятої статті 238 ГПК України (частин десятої, одинадцятої статті 265 ЦПК України) суд вирішує на власний розсуд з урахуванням обставин, що мають істотне значення, на основі принципів розумності, справедливості та пропорційності.

238. Нарахування пені або відсотків у порядку частини десятої статті 238 ГПК України (частин десятої, одинадцятої статті 265 ЦПК України) ґрунтується на підставі тих самих норм матеріального права, які є підставою для задоволення позову про стягнення відсотків або пені за порушення виконання зобов`язання. Тобто це ті самі заходи відповідальності, але продовжені на наступний період часу, протягом якого зобов`язання не виконується.

239. Передбачені частиною другою статті 625 ЦК України 3 % річних охоплюються приписами частини десятої статті 238 ГПК України (частин десятої, одинадцятої статті 265 ЦПК України) за умови, що позивач заявив позовну вимогу про стягнення 3 % річних за порушення виконання зобов`язання та суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення цієї вимоги».

Суд не вбачає обставин, які б унеможливлювали донарахування трьох процентів річних після граничного строку їх нарахування позивачем і до повного виконання відповідачем ухваленого рішення. Окрім цього, суд зважає на те, що сторона позивача у заяві по суті спору (позовній заяві) заявила клопотання про застосування положень частин 10 та 11 статті 265 ЦПК України.

З урахуванням наведеного, а також виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд вважає за можливе застосувати зазначені положення до вимог про стягнення трьох процентів річних, які за своєю правовою природою охоплюються приписами частини 10 статті 265 ЦПК України.

Водночас інфляційні втрати (індекс інфляції за весь час прострочення) за своєю правовою природою не є заходом цивільно-правової відповідальності боржника, на відміну від процентів та пені, а мають виключно компенсаційний характер і спрямовані на відновлення майнового стану кредитора шляхом відшкодування знецінення грошових коштів.

Суд зазначає, що приписи частин 10 та 11 статті 265 ЦПК України регулюють питання застосування та можливості коригування саме заходів відповідальності (процентів та пені), а не компенсаційних виплат.

З огляду на викладене, суд доходить висновку, що положення частин 10 та 11 статті 265 ЦПК України не підлягають застосуванню до вимог про стягнення інфляційних втрат.

За наведених обставин з відповідача підлягають стягненню на користь позивача інфляційні втрати, розраховані стороною позивача за період з березня 2025 року по липень 2025 року, у сумі 17 653,35 грн.

Розподіл між сторонами судових витрат.

Судовий збір та витрати на залучення експерта.

Відповідно до вимог статті 141 ЦПК України судовий збір у сумі 3 582,57 грн та витрати на залучення експерта у сумі 10 000,00 грн підлягають покладенню на відповідача у повному обсязі.

Витрат на професійну правничу допомогу.

Згідно з частинами 1, 3 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (пункт 1 частини 3 статті 133 ЦПК України).

Відповідно до частини 2 статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

За змістом частини 3 статті 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Згідно з частинами 3, 4 статті 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 25 000,00 грн, які сторона позивача просить стягнути з відповідача, надано: договір про надання професійної правничої (правової) допомоги №АОБ246/2025 від 01.08.2025, у якому сторони узгодили, зокрема, оплату послуг у суді першої інстанції, в сумі 25 000,00 грн (а.с.73-75); детальний опис-розрахунок від 08.08.2025, у якому наведено перелік дій, вчинених в рамках представництва та захисту інтересів ОСОБА_1 у суді першої інстанції, та їх загальна вартість 25 000,00 грн (а.с.76); акт наданих послуг від 08.08.2025, який за змістом наданих послуг і їх вартістю відповідає детальному опису-розрахунку від 08.08.2025 (а.с.77-78).

Суд зауважує, що за загальним правилом розподілу судових витрат, передбаченим у частині 2 статті 141 ЦПК України, витрати на професійну правничу допомогу, з огляду на повне задоволення позову, покладається на відповідача. Водночас, суд звертає увагу на те, що у частині 3 наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Окрім цього, суд зважає на правовий висновок Верховного Суду у постанові від 2 липня 2020 року в справі № 362/3912/18 та додатковій постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року в справі № 201/14495/16-ц, згідно з яким суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час.

Також, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану сторін (п. 21 додаткової постанови ВП ВС від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц).

Тобто, вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд має пересвідчитись, що заявлені витрати є співмірними зі складністю провадження, а наданий адвокатом обсяг послуг і витрачений час на надання таких послуг відповідають критерію реальності таких витрат. Також суд має врахувати розумність розміру витрат на професійну правову допомогу та чи не буде їх стягнення становити надмірний тягар для іншої сторони.

Вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правову допомогу, суд враховує: складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); обсяг наданих адвокатом послуг і виконаних робіт; ціну позову; усталеність судової практики у цій категорії справ.

Оцінивши аргументи сторони позивача, суд доходить переконання, що сума витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 25 000,00 грн не відповідає критеріям розумності та співмірності і є завищеною.

За наведених обставин, суд вважає обґрунтованими витратами на професійну правничу допомогу у цій справі суму у розмірі 12 000,00 грн.

На підставі статей 22, 988, 1166, 1187, 1188, 1194 Цивільного кодексу України, статей 22, 28, 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та керуючись статтями 10, 19, 81, 82, 89, 133, 141, 259, 263-265, 268, 280-282 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_7 ) до ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_8 ) про відшкодування шкоди задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 відшкодування майнової шкоди у сумі 424 480,29 грн, інфляційні втрати у сумі 17 653,35 грн, а всього 442 133 (чотириста сорок дві тисячі сто тридцять три) грн 64 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 3 582,57 грн, витрати на залучення експерта у сумі 10 000,00 грн, витрати на професійну правничу допомогу у сумі 12 000,00 грн, а всього 25 582 (двадцять п`ять тисяч п`ятсот вісімдесят дві) грн 57 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 розмір трьох відсотків річних за період з 26.02.2025 до моменту (дати) виконання цього рішення суду, розрахувавши остаточну суму трьох відсотків річних за таким правилом: три відсотки помножити на 424 480,29 грн помножити на кількість прострочених днів.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Дата складення повного судового рішення 18 грудня 2025 року.

Головуючий суддя А.І. Павлів