Провадження №: 4-с/755/120/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"25" листопада 2025 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді: Гончарука В.П.,

за участю секретаря: Оніщука Р.О.

справу розглянуто у відсутність сторін

розглянувши у судовому засіданні у м. Києві цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Шарової Дар`ї Валеріївни, Акціонерного товариства «ВТБ Банк» на дії/бездіяльність державного виконавця, суд

В С Т А Н О В И В :

Скаржник ОСОБА_1 через свого представника звернулася зі скаргою до суду на дії (бездіяльність) Державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Шарової Д. В. Та відповідно до вимог просила суд:

Визнати незаконною бездіяльність державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Шарової Д. В. щодо не скасування постанови про накладення арешту від 26 січня 2021 р. в рамках ВП 64026596.

Скасувати постанову від 26 січня 2021 р. винесену в рамках виконавчого провадження ВП 64026596, що була винесена старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Гук С.В. про накладення арешту на автомобіль «Мерседес Бенс» державний номерний знак НОМЕР_1 , VIN - НОМЕР_2 та автомобіль «Порше» державний номерний знак НОМЕР_3 , VIN - НОМЕР_4 .

Вимоги скаржника мотивовані тим, що 1.06.2012 р. Дніпровським районним судом м.Києва було видано виконавчий лист на виконання рішення Постійно діючого третейського суду при асоціації українських банків від 11.11.2011 р., відповідно до якого було звернено стягнення на майно скаржника ОСОБА_1 , а саме на: автомобіль легковий марки «Mercedes-Benz», номер кузова - НОМЕР_2 , реєстраційний номер НОМЕР_1 ; легковий автомобіль «Porsche», номер кузова - НОМЕР_5 , реєстраційний номер НОМЕР_3 .

25 січня 2021 р. державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління Забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Шаровою Д.В. була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження №64026596 на підставі виконавчого листа №2604/3257/2012, виданого Дніпровським районним судом м.Києва.

В рамках вказаного виконавчого провадження постановою старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Гук С.В. від 26 січня 2021 р. було накладено арешт на автомобілі «Mercedes-Benz», номер кузова - НОМЕР_2 , реєстраційний номер НОМЕР_1 ; та автомобіль «Porsche», номер кузова - НОМЕР_5 , реєстраційний номер НОМЕР_3 .

Дії державного виконавця щодо відкриття вказаного виконавчого провадження №64026596 були оскаржені скаржником у встановленому законом порядку до суду до Дніпровського районного суду м.Києва.

Відповідно до постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного Цивільного суду від 25 червня 2025 р. касаційну скаргу скаржника ОСОБА_1 було задоволено частково та визнано неправомірною та скасовано постанову державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській обл. Східного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції Шарової Д.В. про відкриття виконавчого провадження №64026596

Отримавши вказану постанову Верховного Суду скаржник ОСОБА_1 через свого представника звернулася з заявою до суб`єкта оскарження щодо скасування вказаної вище постанови про накладення арешту на вказані вище транспортні засоби, вказана заява була скерована до суб`єкта оскарження 11 липня 2025 р.

Але суб`єкт оскарження на час розгляду справи та подачі скарги до суду не здійснив будь яких дій спрямованих на скасування оскаржуваної постанови не здійснив, та відповіді на заяву не надав, що стало підставою для звернення скаржника з даною скаргою до суду для захисту своїх інтересів.

З врахуванням викладеного скаржник просить задовольнити її скаргу з обставин викладених в скарзі.

В судове засіданні скаржник подала заяву про слухання справи у її відсутність при цьому наполягала.

Суб`єкт оскарження в зал судового засідання не з`явився, про день, місце та час розгляду справи сповіщався належним чином.

Представник стягувача в судове засідання не з`явився, був повідомлений належним чином про розгляд даної справи в суді, будь яких заперечень, заяв, клопотань з приводу заявлених вимог до суду не надавав.

Суд дослідивши матеріали справи дійшов наступного, що відповідно з ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи. Скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Як убачається з матеріалів справи, що в провадженні Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції перебувало виконавче провадження №64026596 з примусового виконання виконавчого листа від 1.06.2012 р. Дніпровським районним судом м.Києва виданого на виконання рішення Постійно діючого третейського суду при асоціації українських банків від 11.11.2011 р., відповідно до якого було звернено стягнення на майно скаржника ОСОБА_1 , а саме на: автомобіль легковий марки «Mercedes-Benz», модель CL 500, 2002 року випуску, колір синій, номер кузова - НОМЕР_2 , реєстраційний номер НОМЕР_1 ; легковий автомобіль «Porsche», 2003 року випуску, колір - чорний, номер кузова - НОМЕР_5 , реєстраційний номер НОМЕР_3 .

25 січня 2021 р. державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління Забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Шаровою Д.В. була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження №64026596 на підставі виконавчого листа №2604/3257/2012, виданого Дніпровським районним судом м.Києва.

Відповідно до Постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 25 червня 2025 р. було скасовано ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 29 квітня 2024 року та постанову Київського апеляційного суду від 06 листопада 2024 року в частині відмови у задоволенні скарги ОСОБА_1 про визнання неправомірною та скасування постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження .

Скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Шарової Дар`ї Валеріївни, стягувач - Акціонерне товариство «Комерційний банк «ВТБ Банк» задоволено частково.

Визнати неправомірною та скасовано постанову державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Шарової Дар`ї Валеріївни від 25 січня 2021 року про відкриття виконавчого провадження №64026596.

Відповідно до частини 4 статті 82 ЦПК України слідує, що обставини встановленні рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Як убачається, що судом було встановлено, що при відкритті виконавчого провадження №64026596 від 25.01.2021 р. державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Шаровою Д. В. були порушені вимоги законодавства та визнано постанову про відкриття вказаного виконавчого провадження неправомірною та скасовано її, в зв`язку з чим всі процесуальні дії, що були здійснені в рамках вказаного виконавчого провадження підлягають скасуванню.

Пунктом 5 ч.1 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі скасування або визнання нечинним рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

Частиною 1 статті 40 Закону України « Про виконавче провадження» передбачено, що у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

Як убачається з матеріалів справи, що після надіслання листа представником скаржника щодо скасування заходів вжитих виконавцем щодо виконання рішення, який було скеровано на адресу суб`єкта оскарження 11.07.2025 р. останнім будь яких дій в рамках виконавчого провадження здійснено не було.

Виходячи зі змісту п. 24 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 07.02.2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», судам роз`яснено, що вимоги сторони виконавчого провадження про зняття арешту з майна розглядаються не у позовному провадженні, а як оскарження рішення державного виконавця в процесуальному порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України, оскільки є процесуальною дією державного виконавця.

Аналогічної позиції притримується Верховний Суд, зокрема, у постанові від 28.10.2020 року (справа № 204/2494/20), в якій зазначено, що повернення державним виконавцем своєю постановою виконавчого документу стягувану не змінює характеру правовідносин та вимоги боржника про скасування арешту майна не можуть розглядатися у позовному провадженні, оскільки у такому випадку позивач одночасно має бути й відповідачем, так як його майно арештовано державним виконавцем і він є боржником за виконавчим провадженням, що є неможливим відповідно до вимог ст. ст. 42, 48, 175, 447 ЦПК України.

Боржник у виконавчому провадженні не може пред`являти позов про зняття арешту з майна, оскільки законом у цьому випадку передбачений інший спосіб судового захисту, а саме оскарження боржником рішення, дій, бездіяльності державного виконавця в порядку, передбаченому розд. VII ЦПК України (постанова Верховного Суду від 24.05.2021 року у справі № 712/12136/18).

Так, відповідно до ст.ст. 447-449 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутись до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-XIV від 21.04.1999 року (в редакції, чинній станом на день винесення постанови про повернення виконавчого документу стягувачу) у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження.

Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

У разі, якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

Відповідно до пункту 4.10.2. Інструкції про проведення виконавчих дій, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України № 74/5 від 15.12.1999 року, в редакції, чинній на момент прийняття державним виконавцем оскаржуваної постанови, - якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем був накладений арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження (окрім випадків направлення виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби), повернення виконавчого документа стягувачу або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадової особи), який його видав, державний виконавець зазначає про скасування арешту, накладеного на майно боржника.

З аналізу вказаних норм законодавства слідує логічний висновок про те, що повернення виконавчого листа стягувачу є однією із форм закінчення виконавчого провадження, що у розумінні вимог вказаного Закону передбачає зняття арешту та скасування вжитих раніше заходів примусового виконання рішення.

Таким чином, суд приходить до висновку, що не зняття виконавцем арешту з майна боржника у виконавчому провадженні при скасуванні судом постанови про відкриття виконавчого провадження є протиправною бездіяльністю суб`єкта оскарження і порушене право заявника підлягає захисту.

А тому, з урахуванням наведеного вище та приймаючи до уваги вимоги чинного законодавства щодо необхідності застосування судом ефективного способу захисту та поновлення прав сторони заявника, суд приходить до висновку про скасування оскаржуваної постанови про арешт майна боржника.

З урахування викладеного вище суд приходить до висновку про задоволення поданої скарги.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 76-81, 268, 263-264, 447-451 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», Інструкцією про проведення виконавчих дій, затвердженою наказом Міністерства юстиції України № 74/5 від 15.12.1999 року, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Скаргу ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Шарової Дар`ї Валеріївни, Акціонерного товариства «ВТБ Банк» на дії/бездіяльність державного виконавця задовольнити .

Визнати незаконною бездіяльність державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Шарової Д. В. щодо не скасування постанови про накладення арешту від 26 січня 2021 р. в рамках ВП 64026596.

Скасувати постанову від 26 січня 2021 р. винесену в рамках виконавчого провадження ВП 64026596, що була винесена старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Гук С.В. про накладення арешту на автомобіль «Mercedes-Benz» державний номерний знак НОМЕР_1 , VIN - НОМЕР_2 та автомобіль «Porsche» державний номерний знак НОМЕР_3 , VIN - НОМЕР_4 .

Ухвала суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала , якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст ухвали складено 25.11.2025 р.

Суддя: