Справа №442/7392/25
Провадження №2/442/2222/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 грудня 2025 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі: головуючого судді Медведика Л.О.,

за участю секретаря Далявської Л.І.,

представника позивача адвоката Левицького І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дрогобичі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Дрогобицької міської ради про визнання права власності на нерухоме майно, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в підтвердження позовних вимог посилається на те, що 24.01.2008 року між ОСОБА_2 та Лішнянською сільською радою Дрогобицького району Львівської області, був укладений договір оренди земельної ділянки площею 0.589 га, кадастровий номер :01:004:0611, з метою розширення відпочинкового комплексу, з влаштуванням автостоянки, зони корострокового відпочинку (альтанки, літня естрада, допоміжні споруди). 09.2012 року, між ОСОБА_2 та ним був укладений договір суборенди вищезгаданої земельної ділянки. На земельних ділянках, які перебувають у його користуванні, знаходяться споруджені ним об`єкти нерухомості, зведені з дозволу органу місцевого самоврядування, проте право власності на них не зареєстровані за ним. Вказує на те, що в позасудовому порядку набути право власності на нерухоме майно не вдається за можливе. Тому змушений звернутися до суду з даним позовом.

В судове засідання позивач не з`явився. Забезпечив явку свого представника адвоката Левицького І.В., який підтримав позов та просив його задоволити. Додатково пояснив, що його довіритель 14 вересня 2012 року уклав Договір суборенди цієї земельної ділянки, який було зареєстровано в Управлінні Держкомзему в Дрогобицькому районі 29.10.2012 року. Станом на 2015 рік ним було зведено баню та 8 малих архітектурних форм в процесі облагородження ділянки.

Далі було проведено поділ суборендованої земельної ділянки на дві окремі, які передані йому особисто Лішнянською сільською радою в оренду особисто 02 січня 2020 року. На одній із них станом на даний час уже є зареєстроване нерухоме майно. На те, що є предметом даного позову, МБТІ та ЕО виготовлено технічні паспорти, а експертом підготовлено звіт про можливість їх безпечної експлуатації. Ці об`єкти не порушують прав третіх осіб, а міська рада зацікавлена в сплаті податків із нерухомого майна. ОСОБА_1 намагався зареєструвати об`єкти в позасудовому порядку. Однак, із відділу ДАБК отримав відмову, із посиланням на відсутність повідомлень про початок будівельних робіт та необхідність звернення до суду про визнання права власності на самочинно збудовані об`єкти.

Представник відповідача Дрогобицької міської ради в жодне судове засідання не з`явився, подавши до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності із зазначенням короткої хронології подій та посиланням на ст. 376 ЦК України.

Про причини неявки суд не повідомив. На підставі вище вказаного, суд ухвалив провести заочний розгляд даної справи.

За наведених обставин суд обмежується доказами, наявними в матеріалах справи.

Заслухавши думку представника позивача, оглянувши матеріали справи, суд встановив, що 24.01.2008 року між ОСОБА_2 та Лішнянською сільською радою Дрогобицького району Львівської області, був укладений договір оренди земельної ділянки площею 0.589 га, кадастровий номер :01:004:0611, з метою розширення відпочинкового комплексу, з влаштуванням автостоянки, зони корострокового відпочинку (альтанки, літня естрада, допоміжні споруди), що підтверджується Витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно №33861057 від 19.02.2015 року.

26.01.2011 року рішенням Лішнянської сільської ради №10, було надано дозвіл на проектування та будівництво на території відпочинкового комплексу: стоянки для автомобілів, мийні автомобілів, пральні, парної, санітарних вузлів, вольєра для птахів, СПА, бунгало, та іншиих, що підтверджується рішенням Лішнянської сільської ради №10 від 26.01.2011 року.

09.2012 року, між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , був укладений договір суборенди земельної ділянки площею 0.589 га, кадастровий номер :01:004:0611.

Згідно довідки Лішнянської сільської ради №1724 від 05.10.2015 року, позивач спорудив за власні кошти, на земельній ділянці, якою користується з 2012 року, площею 0.589 га, кадастровий номер :01:004:0611: баню, альтанки біля озера, вольєр для птахів, дитячий майданчик, мийку для автомобілів, шиномонтаж, вуличні туалети, приміщення сторожа, стоянку для автомобілів.

У відповідності до рішення сесії Лішнянської сільської ради №608 від 17.12.2019 року, земельна ділянка кадастровий номер :01:004:0611, була поділена на дві окремі земельні ділянки: кадастровий номер :01:004:1043 площею 0,5000 га та кадастровий номер :01:004:1044 площею 0,0890 га, обидві передані у оренду ОСОБА_1 , за договорами від 02.01.2020 року.

На земельних ділянках, які перебувають у користуванні позивача, перебувають споруджені ним об`єкти нерухомості, зведені з дозволу органу місцевого самоврядування, проте право власності на них не зареєстроване.

На земельній ділянці кадастровий номер :01:004:1044, за адресою: АДРЕСА_1 , Позивачем побудовано:

- громадський будинок (нежитлову будівлю літ. Г-1) площею 97.6 м2, з вбиральнею літ.В, вартістю 370.668 грн., що підтверджується технічним паспортом від 13.08.2025р, довідкою БТІ від 19.08.2025р;

- громадський будинок (нежитлову будівлю літ. Д-1) площею 41.8 м2, вартістю 158.394 грн., що підтверджується технічним паспортом від 13.08.2025р, довідкою БТІ від 19.08.2025р;

На земельній ділянці кадастровий номер :01:004:1043, за адресою: АДРЕСА_1 , Позивачем побудовано:

- навіс з каміном дворовим площею 49.3 м2, вартістю 40.000 грн., що підтверджується технічним паспортом від 05.07.2016р., висновком про вартість об`єкта від 12.08.2025р;

- навіс з мангалом та басейном (нежитлова будівля літ. Г-1), площею 4,6 м2, вартістю 8.000 грн., що підтверджується технічним паспортом від 21.04.2020р., висновком про вартість об`єкта від 12.08.2025р. (Додаток №13, Додаток №14);

- побутове приміщення (прохідна), площею 10,3 м2, вартістю 10.000 грн., що підтверджується технічним паспортом від 05.07.2016 року, висновком про вартість об`єкта від 12.08.2025р;

- альтанку № НОМЕР_1 , площею 15,5 м2, вартістю 15.500 грн; альтанку № НОМЕР_2 , площею 8,9 м2, вартістю 8.900 грн.; альтанку № НОМЕР_3 , площею 4,8 м2, вартістю 4.800 грн.; вольєр для птахів, площею 222,7 м2, вартістю 222.700 грн., що підтверджується технічним паспортом від 05.07.2016р., висновком про вартість об`єкта від 12.08.2025р.

Звітом про проведення технічного обстеження будівельних конструкцій та інженерних мереж №4785 від 08.07.2025 року об`єктів, які були споруджені позивачем на АДРЕСА_1 , підтверджено, що всі об`єкти реакційної зони короткострокового відпочинку на АДРЕСА_1 , відповідають можливості їх безпечної експлуатації.

За змістом ст. 316, 317 ЦК України право власності це право особи володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном на свій розсуд, але у межах, передбачених законом, здійснення особою самочинного будівництва відповідно до ч. 2 ст. 376 ЦК України не породжує в неї права власності на таке майно, відтак виключає це майно із цивільного обороту.

За змістом ч.1 ст.376 ЦК України самочинним вважається будівництво житлового будинку, будівлі, споруди, іншого нерухомого майна, якщо вони збудовані на земельній ділянці, що не була відведена особі, яка здійснює будівництво; або відведена не для цієї мети; або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту; або з істотним порушенням будівельних норм і правил.

Таким чином, виходячи зі змісту цієї норми самочинним є будівництво об`єкта нерухомого майна за наявності будь-якої з умов, зазначених у ній і може бути визнано самочинним відповідно до ч.1 ст.376 ЦК України.

Згідно ч.1 ст.376 ЦК України самочинним будівництвом є не тільки новостворений об`єкт, а й об`єкт нерухомості, який виник у результаті реконструкції, капітального ремонту, перебудови, надбудови вже існуючого об`єкта, здійснених без одержаного дозволу місцевих органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування, розробленої та затвердженої в установленому порядку проектної документації, дозволу на виконання будівельних робіт, наданого органами архітектурно-будівельного контролю, оскільки в результаті таких дій об`єкт втрачає тотожність із тим, на який власником (власниками) отримано право власності.

Пунктом 10 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів затвердженого Постановою КМУ № 461 від 13.04.2011 передбачено, що у випадку визнання права власності на самочинно збудований об`єкт за рішенням суду він приймається в експлуатацію за умови можливості його надійної та безпечної експлуатації за результатами проведення технічного обстеження такого об`єкта.

На вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудовано на ній, якщо де не порушує права інших осіб (ч. 5 ст. 376 ПК України).

Позивач є законнним користувачем (орендарем) земельних ділянок, на яких зведені об`єкти. Разом з тим, на одній з орендованих земельних ділянок, кадастровий номер :01:004:1043, позивач має на праві власності, зареєстрований об`єкт незавершеного будівництва площею 380 м2, що підтверджується витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Таким чином, представленими суду доказами підтверджено, що позивачем, зведено об`єкти нерухомості, які можливо надійно та безпечно експлуатувати та які не порушують прав інших осіб.

Відповідно до ч.2 ст.331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна).

В разі якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Відповідно до п.9 ч.1 ст.27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав проводиться, в тому числі, на підставі рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно.

Як вбачається із постанови за №6 від 30.03.2012р. Пленуму вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва), Положення статті 376 ЦК поширюється на випадки самочинного будівництва житлових будинків, будівель, споруд, іншого нерухомого майна як фізичними, так і юридичними особами, а тому при вирішенні справ цієї категорії та застосуванні статті 376 ЦК, слід керуватися положеннями законодавства України про містобудування, яке складається, зокрема, із Конституції України, відповідних положень ЦК, Земельного кодексу України, законів України від 16 листопада 1992 року №2780-ХІІ «Про основи містобудування», від 20 травня 1999 року №687-ХІУ «Про архітектурну діяльність», від 16 вересня 2008 року №509-VI «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сприяння будівництву»,від 25 грудня 2008 року №800-VI «Про запобігання впливу світової фінансової кризи на розвиток будівельної галузі та житлового будівництва», від 17 лютого 2011 року №3038-УІ «Про регулювання містобудівної діяльності», від 22 травня 2003 №858-ІУ «Про землеустрій», від 19 червня 2003 року №963-IV «Про державний контроль за використанням та охороною земель» та інших нормативно-правових актів, що видаються на їх виконання, з дотриманням яких повинно здійснюватися будівництво об`єктів нерухомості.

Окрім цього, одним із способів захисту цивільних прав відповідно до п.1 ч.2 ст.16 ЦК України є визнання права. Узаконення самочинного будівництва необхідне для реалізації належного позивачу права власності на об`єкти нерухомого майна, зокрема з метою здійснення законного володіння, користування та розпорядження майном.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23.02.2006 № 3477-IV закріплено обов`язок суду застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколами до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини основоположних свобод 1950 р., ратифікованих Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997, кожна фізична особа або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Враховуючи наведене вище обставини дають суду підстави для визнання права власності на самочинне будівництво в порядку ст. 376 ЦК України, відтак позов підлягає до задоволення.

В сукупності наведені вище докази свідчать про підставність позовних вимог позивача.

При вирішення питання про розподіл судового збору та такий, з огляду на бажання представника позивача, висловлене в судовому засіданні слід залишити за позивачем.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 81, 264, 265, 352 ЦПК України , суд, -

у х в а л и в :

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на:

- громадський будинок (нежитлову будівлю літ. Г-1) площею 97.6 м2, з вбиральнею літ.В, розташований на земельній ділянці кадастровий номер :01:004:1044, за адресою: АДРЕСА_1 ;

- громадський будинок (нежитлову будівлю літ. Д-1) площею 41.8 м2, розташований на земельній ділянці кадастровий номер :01:004:1044, за адресою: АДРЕСА_1 ;

- навіс з каміном дворовим площею 49.3 м2, розташований на земельній ділянці кадастровий номер :01:004:1043, за адресою: АДРЕСА_1 ;

- навіс з мангалом та басейном (нежитлова будівля літ. Г-1), площею 4,6 м2, розташований на земельній ділянці кадастровий номер :01:004:1043, за адресою: АДРЕСА_1 ;

- побутове приміщення (прохідна), площею 10,3 м2, розташоване на земельній ділянці кадастровий номер :01:004:1043, за адресою: АДРЕСА_1 ;

- альтанку № НОМЕР_1 , площею 15,5 м2, розташовану на земельній ділянці кадастровий номер :01:004:1043, за адресою:

АДРЕСА_1 ;

- альтанку № НОМЕР_2 , площею 8,9 м2, розташовану на земельній ділянці кадастровий номер :01:004:1043, за адресою: АДРЕСА_1 ;

- альтанку № НОМЕР_3 , площею 4,8 м2, розташовану на земельній ділянці кадастровий номер :01:004:1043, за адресою: АДРЕСА_1 ;

- вольєр для птахів, площею 222,7 м2, розташований на земельній ділянці кадастровий номер :01:004:1043, за адресою: АДРЕСА_1 .

Судові витрати залишити за позивачем.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Сторони:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_4 , АДРЕСА_2 .

Відповідач: Дрогобицька міська рада Львівської області, , Львівська область, м.Дрогобич, Площа Ринок,1.

Суддя Медведик Л.О.