ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/821/2193/25Головуючий по 1 інстанції
Справа № 695/2501/14-ц Категорія: на ухвалу Ушакова К.М.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2025 року

м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів:

Сіренка Ю.В., Фетісової Т.Л., Карпенко О.В.,

секретар: Широкова Г.К.,

учасники справи:

скаржник ОСОБА_1 ,

заінтересована особа Золотоніський відділ державної виконавчої служби у Золотоніському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи»,

особа, яка подає апеляційну скаргу ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 17 жовтня 2025 року у справі за скаргою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Золотоніський відділ державної виконавчої служби у Золотоніському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи», на дії державного виконавця,

в с т а н о в и в :

У травні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця.

В обґрунтування зазначав, що під час виконання виконавчого листа у справі № 695/2501/14-ц у виконавчому провадженні № 48526390 діями державного виконавця Золотоніського ВДВС Щербатюк Л.О., зокрема щодо внесення неправдивих відомостей до акту від 14.04.2025 та подачі до суду подання про оголошення розшуку від 17.04.2025, грубо порушені права ОСОБА_1 та норми чинного законодавства, які свідчать про упередженість, зловживання правами та введення суду в оману.

Ухвалою Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 04.06.2025 у справі № 695/2501/14-ц (провадження № 6/695/33/25) відмовлено у задоволенні подання державного виконавця Щербатюк Л.О. про оголошення ОСОБА_1 у розшук. Цією ухвалою судом встановлено наступне: «державним виконавцем не було здійснено всіх можливих заходів щодо встановлення фактичного місця проживання (перебування) боржника; матеріали подання не містять достатніх доказів того, що державний виконавець вжив усіх необхідних заходів для встановлення факту непроживання боржника за адресою реєстрації чи за адресою, зазначеною у виконавчому документі; відомості про непроживання боржника ґрунтуються виключно на словах матері та не були перевірені жодним іншим способом, і такі докази не можуть бути визнані переконливими».

Скаржник вважає, що дана ухвала є прямим доказом безпідставності тверджень виконавця про невідомість місця проживання та невичерпність вжитих нею заходів, що також ставилося в основу подання про обмеження виїзду та інших її дій. Надання державним виконавцем Щербатюк Л.О. завідомо недостовірних відомостей безпосередньо під час судового засідання у справі про оголошення в розшук стосувалися нібито вжитих нею заходів щодо виклику та встановлення місцезнаходження боржника. Державний виконавець стверджувала, що боржником ОСОБА_1 ігнорувалися її виклики, надіслані на його адресу. Однак, належних викликів за реальною адресою реєстрації з доказами їх вручення, ймовірно, не надсилалося. Щодо виїздів за місцем проживання боржника, державний виконавець мала доступ та проводила виконавчі дії за місцем проживання, що прямо суперечить її усним твердженням в суді про нібито неможливість потрапити та фіксацію цього іншими актами. Це свідчить про намагання ввести суд в оману. Здійснення державним виконавцем Щербатюк Л.О. психологічного тиску на матір боржника та спонукання її до виконання обов`язків як боржника містяться в матеріалах справи, які приєднані до скарги.

На підставі викладеного вище, з урахуванням доповнень, ОСОБА_1 просив суд: визнати протиправними дії головного державного виконавця Золотоніського ВДВС Щербатюк Л.О. у виконавчому провадженні № 48526390 щодо внесення до акту державного виконавця від 14.04.2025 завідомо неправдивих відомостей про непроживання боржника ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 ; визнати протиправними дії головного державного виконавця Золотоніського ВДВС Щербатюк Л.О. у виконавчому провадженні № 48526390 щодо подачі до Золотоніського міськрайонного суду подання від 17.04.2025 про оголошення ОСОБА_1 у розшук; визнати протиправними дії головного державного виконавця Золотоніського ВДВС Щербатюк Л.О. щодо надання суду під час судового засідання 04.06.2025 у справі № 695/2501/14-ц (провадження № 6/695/33/25) завідомо недостовірних відомостей про нібито належного надсилання боржнику викликів за адресою: АДРЕСА_1 , та їх ігнорування, а також про нібито здійснення виїздів за зазначеною адресою та неможливості доступу, що суперечить акту від 05.04.2023; визнати протиправними дії головного державного виконавця Золотоніського ВДВС Щербатюк Л.О. щодо здійснення психологічного тиску на третю особу ОСОБА_2 та спонукання її до виконання обов`язків боржника ОСОБА_1 .

Ухвалою Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 17.10.2025 у задоволенні скарги відмовлено.

Суд першої інстанції зазначив, що дії державного виконавця у виконавчому провадженні № 48526390 спрямовані на реальне та своєчасне виконання рішення суду, а тому підстави для визнання протиправними дії державного виконавця Щербатюк Л.О. під час винесення акту від 14.04.2025 та подачі до Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області подання про розшук боржника відсутні.

Також, відмовляючи у задоволенні скарги, суд першої інстанції зазначив, що належних та достовірних доказів, що державний виконавець Щербатюк Л.О. під час здійснення виконавчих дій у виконавчому провадженні № 48526390 здійснювала психологічний тиск на третю особу ОСОБА_2 , спонукала останню до виконання обов`язків боржника, надавала суду недостовірні відомості про надсилання викликів та їх ігнорування, про здійснення виїздів за адресою та неможливості доступу, скаржником не надано.

Не погоджуючись з такою ухвалою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 17.10.2025 та ухвалити нове рішення, яким задовольнити скаргу в повному обсязі.

В обґрунтування скарги зазначає, що ухвала суду винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права, не відповідає дійсним обставинам справи та наявним у ній доказам.

Скаржник звертає увагу суду на те, що суд першої інстанції повністю проігнорував ключовий доказ у даній справі ухвалу Золотоніського міськрайонного суду від 04.06.2025 (провадження № 6/695/33/25), якою встановлено факти, що мають преюдиційне значення для розгляду даної скарги.

Також зазначає, що судом не було взято до уваги письмові пояснення ОСОБА_1 та пояснення ОСОБА_2 щодо обставин підписання акту, докази направлення викликів на неактуальну адресу та факт того, що державний виконавець мала доступ до реального місця проживання боржника.

Відзив на апеляційну скаргу до Черкаського апеляційного суду не надходив.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши наявні докази по справі, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів доходить таких висновків.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до вимог частин першої, другої статті 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно з частинами 1, 2, 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що рішенням Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 03.04.2015 у справі № 695/2501/14-ц позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено повністю. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» заборгованість за кредитним договором № 02-491/07 від 03.10.2007 в сумі 348946,52 грн.

На виконанні у Золотоніського ВДВС перебуває виконавче провадження № 48526390 від 18.08.2015 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» заборгованості за кредитним договором в розмірі 352435,99 грн.

В межах даного виконавчого провадження було винесено постанови про арешт коштів боржника, постанови про арешт майна боржника, постанова про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника.

Під час виконання рішення суду державним виконавцем встановлено, що згідно з інформації, наданої на запити ГУ Держгеокадастру у Черкаській області, НБУ, Національної комісії з цінних паперів, ГУ ДПС у Черкаській області, ДБІ України, Державної служби морського внутрішнього водного транспорту та судноплавства України, КП «Черкаське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації» майно належне боржнику на праві приватної власності відсутнє.

Згідно з отриманих даних боржник не отримує інших доходів, на які можливо здійснити стягнення, що підтверджується доказами, які додані до матеріалів клопотання.

Відповідно до акта державного виконавця від 05.04.2025 боржник за адресою: АДРЕСА_1 , проживає, але майна, на яке можна було б звернути стягнення та яке належить ОСОБА_1 , не виявлено. Будинок за даною адресою належить матері ОСОБА_2 та перебуває в іпотеці ТОВ «ОТП Факторинг Україна».

Згідно з актом державного виконавця від 14.04.2025 за адресою: АДРЕСА_1 , майна, належного боржнику та на яке можна було б звернути стягнення, не виявлено. Відповідно до акта державного виконавця від 08.09.2025 за адресою: АДРЕСА_1 , виявлено, що двері зачинено, ніхто не відкрив, здійснити перевірку майнового стану та провести опис належного боржнику майна не вдалося.

Ухвалою Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 04.06.2025 у справі № 695/2501/14-ц у задоволенні подання головного державного виконавця Золотоніського відділу державної виконавчої служби у Золотоніському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про розшук боржника ОСОБА_1 відмовлено.

Державним виконавцем неодноразово здійснювались виклики боржника по даному виконавчому провадженню, що підтверджується копіями викликів, які надані державним виконавцем на виконання ухвали суду. Відповідно до актів державного виконавця Лозінський Ю.Б. за вказаними викликами не з`являється.

Із змісту викликів державного виконавця вбачається, що виклик боржника здійснювався як за адресою, яка вказана у виконавчому листі, а саме: АДРЕСА_2 , так і за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до пункту 9 частини другої статті 129 Конституції України, статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Право на суд, захищене статтею 6 Конвенції, було б ілюзорним, якби органи державної виконавчої служби дозволяли, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін. Відсутність у заявника можливості домогтися виконання судового рішення, винесеного на його користь, становить втручання у право на мирне володіння майном, як це передбачено першим реченням пункту 1 статті 1 Першого протоколу. Відповідно необґрунтовано тривала затримка у виконанні обов`язкового для виконання судового рішення може становити порушення Конвенції.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (частина друга статті 19 Конституції України).

Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій, визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно зі статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати, передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 36 Закону України «Про виконавче провадження» у разі відсутності відомостей про місце проживання, перебування чи місцезнаходження боржника - фізичної особи, виконавець звертається до суду з поданням про винесення ухвали про розшук боржника.

На підставі викладеного вище, апеляційний суд зазначає, що державний виконавець, складаючи акти, здійснюючи виклики боржника, звертаючись із поданням про оголошення боржника у розшук, діяв в межах повноважень та відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження».

Щодо вимоги скарги про визнання протиправними дії головного державного виконавця Золотоніського ВДВС Щербатюк Л.О. щодо здійснення психологічного тиску на третю особу ОСОБА_2 та спонукання її до виконання обов`язків боржника ОСОБА_1 апеляційний суд зазначає, що в матеріалах даної справи відсутні належні докази на підтвердження того, що державним виконавцем вчиняються дії щодо спонукання матері боржника ОСОБА_2 сплатити борг за виконавчим листом.

Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності достовірних доказів про здійснення державним виконавцем психологічного тиску на ОСОБА_2 .

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції та не дають підстав для висновку про порушення судом норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Оскільки, судом першої інстанції повно і всебічно з`ясовані всі обставини справи, висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, а ухвала суду відповідає вимогам процесуального права, то підстави для її скасування відсутні.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 17 жовтня 2025 року у даній справі залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку та за умов, визначених Цивільним процесуальним кодексом України.

Судді Ю.В. Сіренко

Т.Л. Фетісова

О.В. Карпенко