Справа № 686/7871/25
Провадження № 2/686/3658/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2025 рік м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області

в складі: головуючого судді Колієва С.А.,

при секретарі Кучерук Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Хмельницького цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Віва Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

встановив:

У березні 2025 року ТОВ «Віва Капітал» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 23.05.2024 року між ТОВ «Фінансова компанія «Віва Капітал» і ОСОБА_1 був укладений договір про надання фінансового кредитного продукту «Кредитної лінії Старт» №458 за умовами якого остання отримала кредит у розмірі 7500,00 гривень на строк 120 днів та сплатою відсотків за користування кредитними коштами у розмірі: 0,74% на день за перші 20 днів, та 1,48% на день починаючи з 21 дня по дату повернення кредиту.

Умови укладеного договору ОСОБА_1 не виконала, у визначений договором строк не повернула кредит та не сплатила відсотки за його користування.

Заборгованість ОСОБА_1 за договором №458 станом на 18.03.2025 рік становить 33 600,00 гривень і складається із: 7500,00 гривень тіло кредиту, 11 100,00 гривень заборгованість за відсотками та 15 000,00 гривень штраф.

На підставі викладеного позивач просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором №458 від 23.05.2024 року у розмірі 33 600,00 гривень, а також понесені судові витрати у виді сплаченого судового збору та витрат на правничу допомогу.

У поданому відзиві відповідач позов не визнала, просила відмовити у його задоволенні. Зазначила, що позивачем не доведено належними доказами факту перерахування їй кредиту у розмірі 7 500,00 гривень та відповідно існування заборгованості за договором кредиту. Щодо нарахованої заборгованості, також просила врахувати, що за період, починаючи з 21 дня строку кредитування позивачем нараховувалися відсотки у розмірі 1,48% на день, що суперечить положенням Закону України «Про споживче кредитування», положеннями якого максимальний розмір денної процентної ставки обмежений 1%. Також просила врахувати, що вимоги позивача про стягнення неустойки (штрафу) за прострочення виконання грошового зобов`язання до договором кредиту є безпідставними і не можуть бути задоволені, оскільки в силу п.18 Прикінцевих та перехідних положень до ЦК України у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором банк, останній звільняється перед кредитором від обов`язку сплати на користь кредитодавця неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Крім того, зазначила, що заявлена позивачем до відшкодування сума витрат на правничу допомогу у розмірі 10 600,00 гривень є завищеною, не є співмірною із складністю справи, обсягом виконаних адвокатом робіт (наданих послуг) і часом, витраченим на їх виконання, ціною позову.

В судове засідання позивач не з`явився. Просив справу розглядати за його відсутності, про що зазначив у самому позові.

Відповідач та її представник в судове засідання не з`явилися. Представник відповідача подала клопотання, в якому просила справу розглянути за її відсутності та відсутності відповідача.

За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін та ухвалити рішення на підставі наявних доказів.

Фактичні обставини встановлені судом.

23.05.2024 року між ТОВ «Фінансова компанія «Віва Капітал» і ОСОБА_1 був укладений договір про надання грошових коштів у кредит продукту «Старт» № 458. За умовами вказаного договору ТОВ «ФК «Віва Капітал» зобов`язалося надати ОСОБА_1 кредит у національній валюті, а та повернути кредит та сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені Договором (п.1.1 договору).

Умовами договору визначено, що сума кредитного ліміті складає 7500,00 гривень; строк кредитування 120 днів з 25.05.2024 по 20.09.2024 рік; дата повернення кредиту 20.09.2024 рік; тип процентної ставки фіксований і становить: 0,74 % на день дисконтна процентна ставка, яка застосовується в межах строку надання кредиту, але не більше перших 20 днів користування кредитом (тобто з 1 по 20 день включно) і 1,48% на день базова процентна ставка, яка застосовується у межах строку надання кредиту після 20 дня користування кредитом, починаючи з 21 дня користування кредитом; позичальник зобов`язаний оплатити проценти в рекомендовану дату оплати, зазначену у Графіку платежів (додаток №1) (п.п. 1.2 1.4.2 договору).

Пунктом 2.23 договору визначено, що кредит надається шляхом переказу коштів в сумі 7500,00 гривень на банківський рахунок позичальника за реквізитами електронного платіжного засобу № НОМЕР_1 .

Пунктом 6.4 Договору визначено, що у разі невиконання та/або неналежного виконання за цим договором сума кредиту за яким не перевищує розмір мінімальної заробітної плати позичальник зобов`язаний сплатити кредитодавцю неустойку у вигляді штрафу у такому порядку: на 2 день невиконання 375,00 гривень; на 5 день 750,00 грн.; на 10 день 1125,00 грн.; на 21 день 2250,00 грн.; на 40 день 3000,00 грн.; на 50 день 3750,00 грн., на 60 день 3750,00 грн.

Вказаний договір був укладений дистанційно та підписаний ОСОБА_1 електронним підписом одноразовим ідентифікатором (Y8Q8D2)/

Згідно довідки ТОВ «ФК «Контрактовий дім» №7/7811 від 25.02.2025 року підтверджено про успішність транзакції від 23.05.2024 року з переказу ТОВ «Віва Капітал» грошових коштів у розмірі 7500,00 грн. на номер картки НОМЕР_1 в системі платежів easypay.

Згідно представленого розрахунку заборгованість ОСОБА_1 за договором № 458 станом на 18.03.2025 рік становить 33 600,00 гривень і складається з: 7500,00 грн. заборгованість за тілом кредиту, 11 100,00 грн. заборгованість за відсотками та 15 000,00 грн. заборгованість по штрафам.

Застосовані норми права та мотиви з яких виходить суд.

За змістом частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (стаття 5 ЦПК України).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно дост.1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Згідно абзацу 2 частини 2 статті 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Положення ч.1 ст.205 ЦК України визначають, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

За змістом ч.ч. 1, 2ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Аналізуючи викладене, можна дійти висновку, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).

Аналогічна позиція наведена у постановах Верховного Суду від 09.09.2020 у справі №732/670/19, від 23.03.2020 у справі №404/502/18, від 07.10.2020 у справі №127/33824/19.

Особливості укладення кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.

Згідно ч.3 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Відповідно до ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. 5ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Положення ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачають, що відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Відповідно до ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Так, відповідно до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

За приписами ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За положеннями статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів.

За своїми правовими ознаками кредитний договір є консенсуальною, двосторонньою та відплатною угодою, при укладенні якої кредитодавець бере на себе зобов`язання надати кредит і набуває право вимоги на повернення грошових коштів і сплати процентів, а позичальник має право вимагати надання кредиту та несе зобов`язання щодо своєчасного його повернення та сплати процентів.

Кредитний договір має бути укладений у письмовій формі та підписаний сторонами, в тому числі із застосуванням електронного підпису.

Предметом виконання грошового зобов`язання за кредитним договором є певна грошова сума, що має бути сплачена боржником кредитору.

Враховуючи презумпцію відплатності кредитного договору, позичальник зобов`язаний повернути кредит і сплатити проценти за користування грошовими коштами, якщо інше не встановлено договором.

Зобов`язання за договором повинні виконуватися сторонами належним чином відповідно до його умов, а також вимог актів цивільного законодавства.

Боржник визнається таким, що прострочив виконання зобов`язання за договором, якщо він не приступив до його виконання, тобто не виконує дій, які випливають із змісту зобов`язання, в строки, встановлені договором.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, у зв`язку з чим учасники справи мають довести належними та допустимими доказами обставини, на які вони посилаються, а суд зобов`язаний надати належну оцінку цим доказам.

Зібрані докази вказують на те, що 23.05.2024 року ОСОБА_1 уклала з ТОВ «ФК «Віва Капітал» в електронній формі відповідний кредитний договір, за умовами якого вказана фінансова компанія перераховувала на рахунок відповідача кредитні кошти у загальному розмірі 7 500,00 гривень, а та зобов`язалася повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитними коштами в порядку, визначеному договором.

Після закінчення строку кредитування ОСОБА_1 не повернула грошові кошти та не сплатила проценти за користування ними.

Посилання сторони відповідача на те, що позивачем не доведено факту перерахування ним на її рахунок обумовленої договором суми кредиту суд вважає безпідставними. Так, факт перерахування ТОВ «ФК «Віва Капітал» 23.05.2024 року грошових коштів у розмірі 7500,00 гривень підтверджується довідкою ТОВ «ФК «Контрактовий дім» №7/7811 від 25.02.2025 року (а.с.16). При цьому, доказів на спростування факту зарахування на відповідний рахунок такої суми коштів, відповідачем суду не надано та матеріали справи не містять.

За таких обставин з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованості за вищевказаним кредитним договором.

Щодо розміру заборгованості, яка підлягає до стягнення.

Згідно представленого позивачем розрахунку заборгованість відповідача за кредитним договором № 458 станом на 18.03.2025 рік становить 33 600,00 гривень і складається з: 7500,00 грн. заборгованість за тілом кредиту, 11 100,00 грн. заборгованість за відсотками та 15 000,00 грн. заборгованість по штрафам.

Заперечуючи проти нарахованого розміру заборгованості відповідач зокрема зазначив, що відсотки за кредитом в період з 21 дня строку кредитування нараховувалися за ставкою 1,48%, що перевищує максимальний розмір денної процентної ставки, визначений Законом України «Про споживче кредитування», а отже є незаконним.

З цього приводу суд зазначає наступне.

Згідно ст. 1056-1ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

При цьому, відповідно до ч. 5 ст. 8 ЗУ «Про споживче кредитування» у редакції, яка набрала чинності 24.12.2023, максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %.

Відповідно до ЗУ «Про споживче кредитування» розділ 4 Прикінцеві та перехідні положення, частина 17 «Тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності ЗУ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», встановити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %.

Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про споживче кредитування» денна процентна ставка це загальні витрати за споживчим кредитом за кожний день користування кредитом, виражені у процентах від загального розміру виданого кредиту.

Згідно з ч. 5ст. 8 ЗУ «Про споживче кредитування» максимальний розмір денної процентної ставки,розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 % (з визначенням розтермінування величини ставки протягом перехідного періоду після набрання законної сили цими положеннями).

Відповідно до ч. 2ст. 8 ЗУ «Про споживче кредитування» до загальних витрат за кредитом (які згідно ч. 4 ст. 8 ЗУ «Про споживче кредитування» при розрахунку денної процентної ставки складають значення показника формули ЗВСК) включаються: - проценти по кредиту; - комісії; - інші витрати споживача.

Тобто, виходячи зі змісту ст. 1, ч. 4ст. 8 ЗУ «Про споживче кредитування», денна процентна ставка не є процентами по кредиту (за користування кредитом).

Умовами укладеного між сторонами кредитного договору визначено, що тип процентної ставки є фіксованим; дисконтна процентна ставка становить 0,74% на день від суми кредиту і застосовуються в межах строку надання кредит зазначеного п.1.3 Договору, але не більше перших 20 днів користування кредитом, тобто з 1 по 20 день включно. Базова процентна ставка складає 1,48% від суми кредиту і застосовуються в межах строку надання кредит зазначеного п.1.3 Договору, після 20 дня користування кредитом, починаючи з 21 дня користування кредитом по день повернення кредиту (пункти 1.4, 1.4.1, 1.4.2. договору).

Також пунктом 1.5 договору визначено, що загальні витрати за кредитом становлять 12 308,55 гривень, а згідно пункту 1.9 договору денна процентна ставка становить 1,36762% із розрахунку: (12308,55 грн. / 7500,00 грн.) / (120 днів * 100%).

Вказаний розрахунок в частині визначення розміру даної процентної ставки відповідає умовами укладеного між сторонами договору, та не перевищує максимальний розмір денної процентної ставки визначений ч.4 ст.8 Закону України «Про споживче кредитування», з урахуванням положень ч.17 Прикінцевих та перехідних положень до вказаного закону.

З огляду на викладене, посилання відповідача на незаконність визначених у договорів кредиту розміру відсотків за користування кредитними коштами є безпідставними.

Відтак стягненню на користь позивача з відповідача підлягає заборгованість за тілом кредиту та нарахованими відсотками на підставі розрахунку позивача, який відповідає умовам договору і не спростований відповідачем, в сумі 18600,00 грн., з яких 7500,00 грн. заборгованість по тілу кредиту та 11 100,00 грн. заборгованість за простроченими процентами.

Щодо вимог позову про стягнення з відповідача штрафу за прострочення виконання грошового зобов`язання за договором у розмірі 15 000,00 гривень суд зазначає наступне.

Так, згідно матеріалів справи встановлено, що відповідач умови укладеного договору належним чином не виконала, у визначений договором порядку та строк не погасила кредит та не сплатила відсотки за його користування. З огляду на прострочення виконання грошового зобов`язання за кредитним договором за період з 03.07.2024 по 30.08.2024 рік позивачем нараховано неустойку (штраф) у загальному розмірі 15 000,00 гривень. Вказана неустойка нарахована відповідачем у відповідності до положень п.6.4 Договору.

Разом з цим суд звертає свою увагу на те, згідно п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України визначено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

З огляду на викладене, а також враховуючи те, що відповідний розмір неустойки нарахований кредитодавцем в період дії воєнного стану в України, він не піддягає стягненню.

За таких обставин поданий ТОВ «ФК «Віва Капітал» позов підлягає до часткового задоволення та з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за кредитним договором № 458 у розмірі 18600,00 грн., з яких 7500,00 грн. заборгованість по тілу кредиту та 11 100,00 грн. заборгованість за простроченими процентами. В решті у задоволенні позову слід відмовити.

Щодо розподілу судових витрат.

Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до приписів частин 1 та 2 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Так позов ТОВ «ФК «Віва Капітал» заявлено з ціною позову 33 600,00 гривень і задоволено частково на суму 18 600,00 гривень.

За таких обставин з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір пропорційно до задоволеної частини позовних вимог у розмірі 1676,21 гривень із розрахунку: 18 600,00 грн. * 3028,00 грн. / 33 600,00 грн.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частин другої, шостої статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи (див. постанову Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19).

Із матеріалів справи встановлено, що професійну правничу допомогу у цій справі позивачу надавав адвокат Грушевський Ю.В. на підставі договору №1 про надання правничої допомоги від 02.01.2025 року.

Згідно акту виконаних робіт відповідно до договору про надання правової допомоги №1 від 02.01.2025 року адвокатом виконано наступні роботи (послуги): опрацювання кредитної справи 30 хв.; надання усної консультації 30 хв.; опрацювання державних реєстрів з приводу майнового стану 3 години; пошук контактів боржника, його місце знаходження згідно відкритих джерел 2 години, підготовка пропозицій відносно позивальника 1 година; підготовка та направлення претензії 3 години; здійснення телефонних дзвінків за відомими контактами 1 година; виїзд за місцем перебування боржника (направлення представника за окремим дорученням виконавця у місці знаходження позичальника) 3 години, підготовка та подання позовної заяви 2 години. Погоджена вартість наданих послуг становить 10 600,00 гривень.

Згідно платіжної інструкції №LK422/27 від 24.02.2025 року ТОВ «ФК «Віва Капітал» сплатило АБ Грушевського Ю.В. 10 600,00 гривень згідно договору №1 від 02.01.2025 року.

Заперечуючи проти стягнення витрат на правничу допомогу відповідач послався на не співмірність заявленої до відшкодування фактично виконаним роботам, складності справи та ціни позову у зв`язку з їх завищенням. Також просив врахувати, що згідно акту виконаних робіт до нього включені послуги загальною тривалістю витраченого часу 16 годин. При цьому із зазначеного в акті переліку лише пологи тривалістю 2 години (підготовка та подання позову) безпосередньо стосуються даної справи, а решта ні.

Так, суд зазначає, що зазначені в акті виконаних робіт послуги як то опрацювання державних реєстрів з приводу майнового стану 3 години; пошук контактів боржника, його місце знаходження згідно відкритих джерел 2 години, здійснення телефонних дзвінків за відомими контактами 1 година; виїзд за місцем перебування боржника (направлення представника за окремим дорученням виконавця у місці знаходження позичальника) 3 години, а всього 8 годин безпосередньо не стосуються розгляду даної справи та їх виконання не підтверджено належними доказами.

Так, суд зазначає, що заявлена позивачем сума до відшкодування витрат на правову допомогу у розмірі 10 600,00 гривень, з огляду не ціну позову (33 600,00 гривень), складність справи (вказана справа є нескладною) є неспівмірною та завищеною.

За таких обставин керуючись принципами справедливості, з урахуванням складності справи, ціни позову, значенням справи для сторін, фактично витраченого адвокатом часу на підготовку позову, суд вважає самостійно визначити розмір витрат на правничу допомогу у розмірі 5 300,00 гривень.

З урахуванням викладеного, враховуючи що поданий ТОВ «ФК «Віва Капітал» позов був задоволений частково, з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені останнім витрати на правову допомогу пропорційно до задоволеної частини позовних вимог, у розмірі 2933,92 гривень із розрахунку: 18600 грн. * 5 300,00 грн. / 33 600,00 грн.

Керуючись ст.ст.2, 12, 13, 76, 81, 141, 247, 258, 259, 263-265, 280-289 ЦПК України, ст.ст. 207, 526, 546, 626, 628, 634, 638, 1048, 1050, 1054, 1055 ЦК України, суд, -

ухвалив:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Віва Капітал» заборгованість за кредитним договором у розмірі 18 600,00 гривень, а також понесені судові витрати у виді судового збору у розмірі 1676,21 гривень та витрати на правничу допомогу у розмірі 2933,92 гривень, а всього 23210,13 гривень.

В решті у задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Хмельницького апеляційного суду шляхом подання в 30-ти денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Рішення набуває законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Віва Капітал», , місце знаходження: Черкаська область, м. Шпола, вул. Таранця, 20

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1

Повний текст судового рішення складено 18.12.2025 року.

Суддя: