Справа № 147/393/25
Провадження № 2-п/147/3/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2025 року с-ще Тростянець

Тростянецького районного суду Вінницької області у складі:

головуючого судді Почкіної О.М.,

із участю секретаря Бабчук В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні Тростянецького районного суду Вінницької області цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «УНІКА» до ОСОБА_1 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог до предмета спору Приватне акціонерне товариство «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «Євроінс Україна», про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

в с т а н о в и в:

Приватне акціонерне товариство «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «УНІКА» звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог до предмета спору Приватне акціонерне товариство «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «Євроінс Україна» про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 55561,19 грн.

Свої позовні вимоги обґрунтовувало тим, що 30.04.2024 між Приватне акціонерне товариство «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «УНІКА» та ОСОБА_2 було укладено договір добровільного страхування транспортного засобу AUDI д.р.н НОМЕР_1 . 15.05.2022 в м. Київ сталася ДТП за участю транспортного засобу Лексус д.н.р. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 та транспортного засобу Ауді д.р.н НОМЕР_1 , що був застрахований ПрАТ «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «УНІКА» за договором страхування наземного транспорту №030140/4605/0000675. Згідно постанови Печерського районного суду м. Києва від 25.06.2024 №757/24333/24, ДТП сталося внаслідок порушення водієм ОСОБА_1 Правил дорожнього руху. Внаслідок ДТП було завдано майнову шкоду власнику транспортного засобу Ауді д.р.н НОМЕР_1 . На підставі заяви потерпілої особи, Договору добровільного страхування транспортного засобу та на підставі вимог Закону України «Про страхування», ПрАТ «СК «УНІКА» складено страховий акт та визначено розмір страхового відшкодування в сумі -100924,20 грн.(ПД №165556 від 29.05.2024). Розмір страхового відшкодування визначено та перераховано згідно рахунку фактури №324051713 від 17.05.2024 на ТОВ «Ауді-Центр Київ» для проведення відновлювального ремонту. До ПрАТ «СК «УНІКА» перейшло право вимоги на отримання від винної особи компенсації матеріальної шкоди, заподіяної власнику автомобіля Ауді д.р.н НОМЕР_1 внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 15.05.2022 в м. Київ. На момент скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність винуватця дорожньо-транспортної пригоди за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю, майну третіх осіб внаслідок експлуатації транспортного засобу Лексус д.н.р. НОМЕР_2 було застрахована відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в АТ «СК «Євроінс Україна» згідно полісу серії АР №006868054. Ліміт відповідальності страховика становить -160000 грн., франшиза 0,00 грн. 13.09.2024 АТ «СК «Євроінс Україна» виконало своє зобов`язання сплативши ПрАТ «СК «Уніка» - 43375,06 грн (ПД №17827). Розмір сплаченого АТ «СК «Євроінс Україна» страхового відшкодування дорівнює вартості матеріального збитку (відновлювальний ремонт з урахуванням зносу -0,68). Тому позивач просив стягнути з відповідача вартість відновлювального ремонту без урахування коефіцієнту фізичного зносу, що дорівнює різниці суми страхового відшкодування ПрАТ «СК Уніка» та суми страхового відшкодування згідно полісу АТ «СК «Євроінс Україна» та становить 57549,14 грн. Також позивач просив стягнути з відповідача понесені судові витрати та сплачений судовий збір

Ухвалою суду від 19.03.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження та призначено судове засідання для розгляду справи по суті в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

09.05.2025 Тростянецьким районним судом Вінницької області було ухвалено заочне рішення, яким позов Приватного акціонерного товариства «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «УНІКА» до ОСОБА_1 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог до предмета спору Приватне акціонерне товариство «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «Євроінс Україна» про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди було задоволено та стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь Приватного акціонерного товариства «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «УНІКА» () шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 57549 грн 14 коп.

10.09.2025 відповідачка через свого представника звернулася до суду з заявою про скасування заочного рішення від 09.05.2025 з тих підстав, що власницею автомобіля, яким керувала відповідачка, було відшкодовано частину коштів потерпілій стороні, однак розмір відшкодування відповідачці не відомий. Крім того, стверджувала, що її не було належним чином повідомлено про час та місце розгляду справи з незалежних від неї причин.

15.10.2025 заочне рішення від 09.05.2025 у цивільній справі за позовом Приватного акціонерного товариства «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «УНІКА» до ОСОБА_1 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог до предмета спору Приватне акціонерне товариство «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «Євроінс Україна» про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди було скасовано, а справу призначено до розгляду.

02.12.2025 представником відповідачки було надано відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що що розрахунок був проведений не правильно, оскільки автомобіль AUDI д.р.н НОМЕР_1 отримав незначні ушкодження, тому незрозуміло з яких причин виникла істотна різниця між сумою нарахованого страхового відшкодування та розміром сплаченого АТ «СК «Євроінс Україна» страхового відшкодування. До відзиву надав фото пошкоджень, які отримав результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобіль AUDI д.р.н НОМЕР_1 . Крім того зазначив, що цивільно правова відповідальність винуватця дорожньо-транспортної пригоди за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю, майну третіх осіб внаслідок експлуатації транспортного засобу Лексус д.н.р. НОМЕР_2 була застрахована відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в АТ «СК «Євроінс Україна» згідно полісу серії АР №006868054. Ліміт відповідальності страховика становить 160000грн, франшиза 0,00 грн. Таким чином, ліміт відповідальності страховика становить 160000 грн, що значно перевищує завдану шкоду у розмірі, зазначену позивачем у розмірі 100924,00 грн (з урахуванням відшкодування 57549,14 грн). Враховуючи вищевказане, стверджував, що ОСОБА_1 являється неналежним відповідачем у даній справі. Тому просив відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

У судове засідання представник позивача не з`явився. Про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Будь-яких клопотань та відповіді на відзив не надав.

Представник третьої особи, що не заявляє самостійних вимог до предмета спору Приватне акціонерне товариство «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «Євроінс Україна» в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Будь-яких клопотань не надавав.

Відповідачка у судове засідання не з`явилася вважається такою, що була повідомлена належним чином про час та місце розгляду справи.

Представник відповідача в судовому засіданні вказав, що відповідачка не погоджується з позовними вимогами з тих причин, що не можливо пояснити різницю між сумою нарахованого Приватним акціонерним товариством «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «УНІКА» страхового відшкодування в розмірі 100924,20 грн та розміром сплаченого АТ «СК «Євроінс Україна» страхового відшкодування в сумі 43375,06 грн, адже навіть з фото долучених до відзиву вбачається, що автомобіль AUDI д.р.н НОМЕР_1 , отримав незначні ушкодження, а саме ушкодження пластикового бампера. Крім того, вказав, належним відповідачем у даній справі є страхова компанія, яка застрахувала цивільну правову відповідальність, оскільки ліміт відповідальності страховика становить -160000 грн, франшиза 0,00 грн, а розміром сплаченого АТ «СК «Євроінс Україна» страхового відшкодування в сумі становить 43375,06 грн, що не перевишує ліміт страхового відшкодування. Стверджує, що ОСОБА_1 була б належним відповідачем, якби сума завданих збитків перевищувала ліміт страхового відшкодування. Тому просив відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Будь-яких доказів про відшкодування частини спричиненої шкоди потерпілому власницею автомобіля, яким керувала відповідачка, суду надано не було, на дану обставину представник відповідачки не покликався.

Суд, заслухавши представника відповідачки, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов до таких висновків.

Судом встановлено, що постановою Печерського районного суду м. Києва від 25.06.2024 у справі №757/24333/24 ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП за фактом дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 05.05.2024 у м. Києві та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 850,00 грн.

Зі змісту вищезгаданої постанови вбачається, що ОСОБА_1 05.05.2024 о 13 год. 50 хв. у м. Києві на вул. Євгена Коновальця, 18, керуючи автомобілем марки Lexus NX 200 д.н.р. НОМЕР_2 , не будучи уважною, не стежила за дорожньою обстановкою та не дотрималася безпечної дистанції внаслідок чого скоїла зіткнення з автомобілем Audi SQ7 д.р.н НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 . В результаті дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

Вказана постанова не оскаржувалась та набрала законної сили.

Відповідно до частини 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до частини 6 статті 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

З огляду на презумпцію вини заподіювача шкоди, яка викладена у ч.2 ст.1166 ЦК України, особа звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду якщо доведе, що шкоди було завдано не з її вини.

Доказів щодо відсутності вини відповідача у вчиненні ДТП та пошкодженні належного на праві власності позивачу автомобіля суду надано не було.

Судом також встановлено, що на момент дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулась 05.05.2024, згідно укладеного 30.04.2024 між Приватним акціонерним товариством «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «УНІКА» та ОСОБА_2 договору добровільного страхування, транспортний засіб Audi SQ7 д.р.н НОМЕР_1 . був застрахований із терміном дії договору до 04 травня 2025року ( а.с.16).

За результатами розгляду звернення страхувальника до ПрАТ «СК «Уніка» із заявою №2 про подію з ознаками страхового випадку згідно договору КАСКО №030140/4605/0000675/1 (а.с.13), відповідно до страхового акта №22 від 15 травня 2024 року, дорожньо-транспортна подія, яка мала місце 05.05.2024 за адресою АДРЕСА_1 кваліфікована як страховий випадок. Згідно страхового акта № 00426862 за умовами договору страхування № №030140/4605/0000675/1 прийнято висновок виплатити страхове відшкодування страхувальнику ОСОБА_2 в розмірі 100924,00 грн шляхом їх безготівкового перерахування на рахунок ТОВ «Ауді-Центр Київ» (а.с 11).

Згідно платіжного доручення № 165556від 29.05.2024 ПрАТ «СК «Уніка» на користь ТОВ «Ауді-Центр Київ» було перераховано грошові кошти у сумі 100924,00 грн (а.с.12).

Цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_1 на час вчинення дорожньо-транспортної пригоди була застрахована у АТ «СК «Євроінс Україна» відповідно до полісу № АР006868054.

Відповідно до розрахунку №200472/1 суми страхового відшкодування (а.с. 36,37) представником страхової компанії АТ «СК «Євроінс Україна» здійснено розрахунок суми страхового відшкодування, відповідно до якого сума страхового відшкодування складає 43375,06 грн з врахуванням коефіцієнту фізичного зносу.

13.09.2024 АТ «СК «Євроінс Україна» виконало своє зобов`язання сплативши ПрАТ «СК «Уніка» - 43375,06 грн (ПД №17827), що підтверджується копією платіжного доручення № 17827від 13.09.2024 (а.с. 38)

Відтак, із врахуванням виплаченого відшкодування страховою компанією відповідача різниця суми страхового відшкодування становить 57549,14 грн.

При ухваленні даного рішення суд керується наступними нормами.

За правилами ч.1ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

У відповідності до ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні ( страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до ст. 108 Закону України «Про страхування» страховик, який здійснив страхову виплату за договором страхування майна, має право вимоги до особи, відповідальної за заподіяні збитки, у розмірі здійсненої страхової виплати та інших пов`язаних із нею фактичних витрат.

Якщо договором страхування майна не передбачено інше, до страховика, який здійснив страхову виплату, в межах такої виплати переходить право вимоги (суброгація), яке страхувальник або інша особа, визначена договором страхування або законом, що одержала страхову виплату, має до особи, відповідальної за заподіяні збитки.

До нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Новий кредитор набуває прав та обов`язків свого попередника.

Таким чином, заміною кредитора деліктне зобов`язання не припиняється, оскільки відповідальна за спричинену шкоду особа свій обов`язок з відшкодування шкоди не виконала.

Разом з тим, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції, яка діяла на момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди) регулюються відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямовуються на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Згідно ч.1 ст.1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Отже, у зв`язку з проведенням виплати потерпілому ПАТ «Страхова компанія «Уніка» страхового відшкодування, із врахуванням проведення виплати страхового відшкодування АТ «СК «Євроінс Україна» на суму меншу, ніж проведена виплата страхового відшкодування, до позивача перейшло право вимоги до заподіювача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах різниці фактично виплаченого позивачем страхового відшкодування, яка становить 57548,94 грн.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що позивачем ПрАТ «СК «Уніка» правомірно заявлено вимогу до відповідача з приводу відшкодування матеріальної шкоди в частині вимоги у розмірі 57549,14 грн, яка підлягає стягненню як різниця невідшкодованої шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з відповідача, як особи, винної у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди.

З приводу заперечень відповідачки, суд зазаначає, що однією з підстав скасування заочного рішення було те, що власниця автомобіля Lexus NX, який перебував в користуванні заявниці, ОСОБА_3 , котра перебувала разом із заявницею в автомобілі під час вчинення дорожньо-транспортної пригоди, за домовленістю з потерпілим добровільно відшкодувала завдану шкоду. Тому заявниця не очікувала, що до неї буде пред`явлений зазначений позов. Оскільки власниця автомобіля не залучалася до розгляду справи, тому докази про відшкодування шкоди завданої ДТП були відсутні. Разом з тим ні у відзиві, ні під час судового розгляду справи, не зазначалася зазначена обставина. Докази на які посилається представник відповідачки вже оцінювалися судом при розгляді справи

Крім того, відповідно до ст. 36.1. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції, яка діяла на момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди), страховик, керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Пунктом 36.2 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції, яка діяла на момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди) передбачено, що страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна.

Таким чином, якщо страхова компанія законно розрахувала виплату меншою за реальні збитки (наприклад, через ПДВ або знос), обов`язок доплатити різницю покладається на завдавача шкоди.

Заперечень щодо розрахунку розміру сплаченого АТ «СК «Євроінс Україна» страхового відшкодування в сумі 43375,06 грн. відповідачкою заявлено не було.

У відповідності до ч.1 ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (відшкодуванням).

У постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення з винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що зазначені збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).

Верховний суд у складі судової палати Касаційного цивільного суду у своїй Постанові № 686/17155/15-ц від 03 жовтня 2018 року підтримав правовий висновок викладений у Постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15, де було зазначено, що правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).

На підставі цього висновку Верховний Суд визначив, що страховик за договором обов`язкового страхування відповідає у межах страхового ліміту за мінусом фізичного зносу, а за решту - безпосередній винуватець.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що позивачем ПрАТ «СК «Уніка» правомірно заявлено вимогу до відповідача з приводу відшкодування матеріальної шкоди в частині вимоги у розмірі 57549,14 грн, яка підлягає стягненню як різниця невідшкодованої шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з відповідача, як особи, винної у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, судові витрати понесені позивачем та підтверджені матеріалами справи підлягають стягненню з відповідача.

Під час ухвалення судового рішення суд, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат.

Позивач при зверненні до суду поніс витрати на правову допомогу у сумі 8000,00 грн, які просить стягнути з відповідача.

На підтвердження витрат на правничу допомогу, понесених в суді надав:

-копію договору про надання правничої допомоги №2/23ю від 02.11.2023 та додаткової угоди до договору №2/23ю від 02.11.2024 ;

- довіреність від 06.01.2025, якою ПрАТ «СК «Уніка» уповноважила здійснювати представництво в суді адвоката Білу А.П.;

- копія акту №1/35751 приймання-передачі правничої допомоги.

Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Згідно з ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

При цьому, за приписами частини 3 наведеної статті, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

З урахуванням наведеного, оцінюючи складність цієї справи, предмет спору з урахуванням ціни позову за майновою вимогою, враховуючи складання заяв по суті та відсутність судових засідань у цій справі, суд приходить до висновку про часткове задоволення заяви позивача про стягнення з відповідача у даній справі витрат на правничу допомогу, а саме у розмірі 4000,00 грн, що відповідає критерію реальності та розумності, та є співмірним, виходячи зі складності, категорії справи, виконаних адвокатом робіт та наданих адвокатських послуг.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно платіжної інструкції №000266 від 11.03.2025 позивачем було сплачено судовий збір у сумі 3028,00 гривень

Враховуючи те, що позовні вимоги задоволено, понесені позивачем витрати на сплату судового збору необхідно стягнути з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст. 12, 13, 81, 82, 89, 264-265, 268, 274-275, 279, 354, 355 ЦПК України, ст. 512, 993, 1166, 1188 ЦК України, Законом України «Про страхування», суд, -

у х в а л и в :

Позов Приватного акціонерного товариства «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «УНІКА» до ОСОБА_1 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог до предмета спору Приватне акціонерне товариство «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «Євроінс Україна» про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь Приватного акціонерного товариства «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «УНІКА» () шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 57549 (п`ятдесят сім тисяч п`ятсот сорок дев`ять) грн 14 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь Приватного акціонерного товариства «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «УНІКА» () витрати на правничу допомогу у розмірі 4000 ( чотири тисячі) грн 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь Приватного акціонерного товариства «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «УНІКА» () 3028 (три тисячі триста двадцять вісім) грн 00 коп. судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду подається учасниками справи до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи:

Позивач: Приватне акціонерне товариство «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «УНІКА», , місце знаходження юридичної особи: 04112, м. Київ, вул. О. Теліги, 6-В, корп. 4.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 .

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору : Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Євроінс Україна» , місцезнаходження юридичної особи: 03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська, буд. 102.

Суддя О.М. Почкіна