"14" грудня 2025 р. Справа № 381/4250/25
Провадження № 2/370/964/25
14 грудня 2025 рік с-ще Макарів
Макарівський районний суд Київської області у складі:
головуючого судді Бізяєвої Н.О.
за участю секретаря судового засідання Гребінської Н.П.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Макарів, в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи у судове засідання цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Новий Колектор» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
ТОВ «Новий Колектор» через систему «Електронний суд» звернулось до Макарівського районного суду Київської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Заявлені позовні вимоги обґрунтовано тим, що 03.06.2019 між ТОВ «Укр Кредит Фінанс», правонаступником якого є ТОВ «Новий Колектор» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 0179-9633, відповідно до умов якого позичальнику надано кредит у розмірі 10 000,00 грн. В подальшому між TOB «Укр Кредит Фінанс» та ТОВ «Новий Колектор» укладено договір факторингу № УКФ-070824-1 від 07.08.2024 року.
Відповідно до п. 2.1 зазначеного договору первісний кредитор передає (відступає) новому кредитору свої права вимоги до боржників, а новий кредитор набуває права вимоги первісного кредитора за кредитними договорами та передає первісному кредитору під відступлення права вимоги грошові кошти за плату у порядку та строки встановлені цим договором.
На виконання умов зазначеного договору укладено реєстр № 1, згідно з яким відбулось відступлення права вимоги за кредитним договором № 0179-9633 від 03.06.2019 року на залишок основної суми кредиту, відсотків, нарахованих за користування кредитом, та інших, передбачених договором платежів, боржником за яким є ОСОБА_1 .
В свою чергу позивачем на адресу відповідача направлено повідомлення про відступлення права вимоги за договором факторингу № УКФ-070824-1 від 07.082024 року, а також вимога про сплату заборгованості.
Позичальник свої зобов`язання за договором належним чином не виконує, що підтверджується розрахунком за договором № 0179-9633 від 03.06.2019, у зв`язку з чим станом на 30.07.2025 утворилась заборгованість у розмірі 10 400,00 грн., з яких заборгованість по тілу кредиту становить 10 000,00 грн. та за відсотками 400,00 грн. чим порушуються права та інтереси позивача.
Тому позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в розмірі 10 400,00 грн. а також понесені судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2422,40 грн., а також витрати на правничу допомогу у розмірі 6 000,00 грн.
Ухвалою судді від 12 вересня 2025 року прийнято позов, відкрито провадження та призначено судове засідання для розгляду справи по суті в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, одночасно з позовною заявою подав заяву, в якій просять розглядати справу у відсутність представника.
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання повторно не з`явився, хоча про час, дату та місце судового розгляду повідомлявся належним чином. Заяв та відзиву від відповідача до суду не надходило.
Відповідно до ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце судового засідання і від якого не надійшло повідомлення про поважність причин неявки, відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
З огляду на викладене, керуючись положеннями ст. ст. 280, 281 ЦПК України, суд ухвалив проводити заочний розгляд даної справи.
Згідно з ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Відповідно до ч. 2ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню із наступних підстав.
Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного висновку.
Згідно з ст. ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.
Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.
Як ствердив позивач, на підставі укладеного договору ТОВ «Укр Кредит Капітал» 2203.06.2019 перерахувало ОСОБА_1 кошти у розмірі 10 000,00 грн., на підтвердження чого надав довідку про перерахування суми кредиту №0179-9633 від 03.06.2019.
Будь-яких заперечень з даного приводу від відповідача не надходило.
Згідно із розрахунком заборгованості, який проведений ТОВ «Укр Кредит Капітал», станом на 07.08.2024 за ОСОБА_1 за кредитним договором № 0179-9633 від 03.06.2019 рахувалася заборгованість у розмірі 10 400,00 грн. із яких: 10 000,00 грн. основний борг, 400,00 грн. заборгованість за відсотками.
07 серпня 2024 року ТОВ «Укр Кредит Капітал» та ТОВ «Новий Колектор» уклали договір факторингу № УКФ-070824-1, згідно з яким від першого до другого перейшло право вимоги до боржників, у тому числі й до ОСОБА_1 за кредитним договором № 0179-9633 від 03.06.2019 (а.с. 24-32).
Згідно із Реєстром боржників № 1 до вказаного вище договору факторингу (а.с. 82-84), від ТОВ «Укр Кредит Капітал» до ТОВ «Новий Колектор» перейшло право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 0179-9633 від 03.06.2019. Заборгованість останнього становила 10 400,00 грн. із яких: 10 000,00 грн. основний борг, 400,00 грн. заборгованість за відсотками. Таку ж суму заборгованості та її складові ТОВ «Новий Колектор» наводить у своєму розрахунку заборгованості (а.с. 34).
Таким чином, між сторонами виник спір щодо належного виконання умов кредитного договору, непогашення відповідачем заборгованості за цим договором, що є порушенням законних прав та інтересів позивача.
Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
За змістом ст. 626,628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Загальні правила щодо форми договору визначеност. 639 ЦК України, згідно з якою договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріальне посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.
Згідно зіст. 3 Закону України "Про електронну комерцію", електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Статтею 12 Закону України "Про електронну комерцію " передбачено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимогзаконів України "Про електронні документи та електронний документообіг " таЗакону України "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, в якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Виходячи з описаних норм законодавства, на підставі досліджених письмових доказів суд висновує, що відповідач ОСОБА_1 03.06.2019 в електронній формі уклав із ТОВ «Укр Кредит Фінанс» кредитний договір №0179-9633, який підписав за допомогою одноразового ідентифікатора.
Вказане свідчить про виникнення між ОСОБА_1 та із ТОВ «Укр Кредит Фінанс» кредитних правовідносин, до яких слід застосовувати вимоги ст. 509, 1054 ЦК України.
Так, у частинах 1, 3 ст. 509 ЦК Українивизначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
Стаття 1054 ЦК України передбачає, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
За умовами укладеного договору № 0179-9633 від 03.06.2019, із ТОВ «Укр Кредит Фінанс» надало ОСОБА_1 кредит у розмірі 10 000,00 грн на 3 дні, тобто до 05.06.2019.
Факт перерахування кредитних коштів відповідач не заперечив, доказів на його спростування не надав. Кредитний договір, як і його певні умови недійсними не визнавалися.
Відповідно дост. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом законодавства.
Згідно із ч. 1ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Статтею 1049 ЦК Українивизначено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
З наданого позивачем розрахунку заборгованості суд установив, що ТОВ «Укр Кредит Фінанс» за період із 03.06.2019 до 11.07.2019 щоденно нараховував 2 %.
Пунктом 4 та 5 Договору зазначений протягом строку Кредиту розмір процентів, який складає 2% від сум Кредиту за кожень день еористування. Проценти за користування кредитом нараховуються з першого дня перерахування Позичальнику суми Кредиту до закінчення визначеного Кредитним Договором строку, на який надається Кредит. Річна відсоткова ставка складає 730%. Сукупна вартість Кредиту складає 106,00 % від суми Кредиту або 10 600,00 грн. та включає в себе проценти за користування Кредитом 6,00% від суми Кредиту або 600,00 грн. Згідно з пунктом 6 Договору, у разі якщо Позичальник не повернув суму Кредиту у строк, всатнволений п. 2 Кредитного договору, за весь час прострочення, включаючи день погашення Кредиту, Кредитодавець має право нарахувати, згідно вимог чинного законодавства України, а Позичальник зобовязаний сплатити до 2% включно пені від неповерненої Суми Кредиту за кожен день прострочення.
З урахуванням часткового сплаченої заборгованості, а саме: відпвідно: 05.06.2019 600,00 грн., 08.06.2019 600,00 грн., 11.06.2019 600,00 грн., 14.06.2019 600,00 грн., 17.06.2019 600,00 грн., 21.06.2019 800,00 грн., 02.07.2019 400,00 грн., 05.07.2019 2400,00 грн. 11.07.2019 800,00 грн., сума яка залишилась до сплати складає у загалному розмірі 10 400,00 грн.
Згідно зіст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Як установив суд, 07.08.2024 ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та ТОВ «Новий Колектор» уклали договір факторингу № УКФ-070824-1, згідно з яким від першого до другого перейшло право вимоги до боржників, у тому числі й до ОСОБА_1 за кредитним договором № 0179-9633 від 03.06.2019.
Оскільки під час розгляду справи знайшли своє підтвердження як факт укладення між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та ОСОБА_1 кредитного договору, так і факт перерахування першим останньому кредитних коштів, натомість доказів повернення таких матеріали справи не містять, позивач набув права вимоги до відповідача на підставі договору, що описаний вище, суд уважає, що в ТОВ «Новий Колектор» виникло право вимагати повернення позики (право дійсної вимоги), а у відповідача обов`язок по поверненню кредиту.
Доказів належного виконання зобов`язань по поверненню позичкових коштів відповідач суду не надав, не подав будь-яких доказів на спростування користування наданими йому коштами, натомість право вимоги за кредитним договором перейшло до позивача у встановленому законом порядку.
З огляду на викладене, враховуючи, що відповідач порушив умови кредитного договору № 0179-9633 від 03.06.2019, у встановленому порядку та строки не погашав заборгованість, доказів належного виконання зобов`язань по поверненню кредитних коштів не надав, не подав і будь-яких доказів на спростування факту отримання ним кредитних коштів, а також наданого позивачем розрахунку заборгованості, позивач набув право вимогу на підставі договору факторину, який є дійсним, суд дійшов висновку, що з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Новий Колектор» слід стягнути заборгованість у розмірі 10 400,00 грн. з яких: 10 000,00 грн - заборгованість за тілом кредиту; 400,00 грн - заборгованість за відсотками, а позовні вимоги задовольнити.
Розподіл судових витрат:
питання судових витрат суд вирішує за правиламист. 141 ЦПК України, при цьому враховує, що до судових витрат, які позивач поніс у зв`язку з розглядом справи, останній відносить оплату судового збору у розмірі 2422,40 грн. що підтверджується платіжною інструкцією кредитного переказу коштів.
Беручи до уваги, що суд дійшов висновку про задоволення позову, то, згідно із ч. 1ст. 141 ЦПК України, судовий збір необхідно стягнути з відповідача.
Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, серед іншого, належать і витрати на професійну правничу допомогу.
Так, представник позивача просить стягнути витрати, понесені позивачем на професійну правничу допомогу, у розмірі 6 000,00 грн.
Згідно з ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Частиною третьої вказаної статті встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу представник позивача подав суду:
- договір про надання правничої допомоги №07/24-НК від 02.07.2025, укладений між адвокатським об`єднанням "Верітас центр" та ТОВ «Новий Колектор» п. п. 3.1 якого визначено, що вартість послуг визначається наступним чином: 4000,00 грн. за один позов без врахування вартості поштових витрат та судового збору, які сплачуються замовником самостійно;
- додаткова угода №4 від 14.08.2024 до Договору №07/24-НК від 02.07.2024;
- додаткова угода №17 від 03.04.2025 до Договору №07/24-НК від 02.07.2024;
- додаткова угода 19 від 16.04.2025 4 до Договору №07/24-НК від 02.07.2024
- звіт про виконану роботу відповідно до договору № 07/24-НК про надання правничної допомоги від 02.07.2024 по клієнту ОСОБА_1 30.07.2025 підписаний адвокатом Максимом Моісеєнко, згідно з яким адвокатом було надано ТОВ «Новий Колектор» правову допомогу за складання позову у відношенні ОСОБА_2 ;
- платіжну інструкцію кредитового переказу коштів №300722 від 30.07.2025 у сумі 6 000,00 грн. на рахунок адвокатського об`єднання "Лекс верітас".
Відповідно до ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина четверта статті 137 ЦПК України).
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 ЦПК України).
Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі "Двойних проти України" (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі "Гімайдуліна і інших проти України" (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі "East/WestAllianceLimited" проти України", від 26 лютого 2015 року у справі "Баришевський проти України" (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.
У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Відповідно до п. 48 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України 17.10.2014 № 10 витрати на правову допомогу стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.
Також діючим законодавством передбачено, що при визначенні розміру компенсації суду слід враховувати (а сторонам доводити) розумність витрат, тобто відповідність понесених стороною витрат складності, обсягу та характеру наданої адвокатом (іншим фахівцем) допомоги. На доведення обсягу наданої правової допомоги суду може бути надано як доказ докладний письмовий звіт адвоката у конкретній справі, адресований клієнту.
Однак, відповідно до закріпленого на законодавчому рівні принципу співмірності, розмір витрат на послуги адвоката при їхньому розподілі визначається з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, ціни позову, а також значення справи для сторони.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані представником позивача документи та доводи на обґрунтування суми заявлених витрат, пов`язаних із розглядом справи, беручи до уваги рівень складності юридичної кваліфікації правовідносин у справі, обсяг та обґрунтованість підготовлених та поданих до суду адвокатом документів, їх значення для спору (справи), суд дійшов висновку про те, що заявлений до стягнення розмір витрат на професійну правничу допомогу в сумі 6 000,00 грн не є цілком співмірним зі складністю справи, виконаними адвокатом роботами (наданими послугами, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт. Суд враховує, що справа розглядалась в порядку спрощеного провадження, адвокат як представник позивача не приймав участь в судовому засіданні.
Отже, з врахуванням складності справи, обсягу виконаних адвокатом робіт, часу витраченого адвокатом на виконання таких робіт, враховуючи принципи розумності та справедливості, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 3 000,00 грн.
Ураховуючи вищевикладене, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу в сумі 3 000,00 грн
Керуючись ст. 13,81,141,263-265,279,280-284 ЦПК України,
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Новий Колектор» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Новий Колектор» судовий збір у розмірі 2 422,40 грн, витрати на правничу допомогу у розмірі 3 000,00 грн.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене в день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду .
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повне судове рішення складено та підписано 23.12.2025 року.
Суддя: Н.О. Бізяєва