справа № 278/1062/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 грудня 2025 року м. Житомир

Житомирський районний суд Житомирської області в складі головуючого судді Віктора Мокрецького, за участю секретаря Анастасії Юзюк, розглянув цивільну справу за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Спожичий Центр" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В :

І. СУТЬ СПРАВИ

Товариство з обмеженою відповідальністю «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» (далі - ТзОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР») звернулося до суду із позовом згідно із прохальною частиною якого просило стягнути із ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № 21.03.2024-100006482 від 21 березня 2024 року в загальній сумі 11 790,59 грн.

У обґрунтування позову ТзОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» повідомило, що між сторонами 21 березня 2024 року укладений кредитний договір № 21.03.2024-100006482 на підставі якого ОСОБА_1 отримала грошові кошти та зобов`язалася повернути їх в обумовлений вказаним договором строк. Водночас, відповідачка, попри досягнуті домовленості, свій обов`язок належним чином не виконала та кошти у вказаний в договір строк повністю не повернула через що, виникла згадана вище заборгованість.

ІІ. ПРОЦЕДУРА ТА КОРОТКІ ПОЗИЦІЇ СТОРІН

Ухвалою суду від 24 березня в цій справі відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

Відповідачка ОСОБА_1 , у свою чергу, скерувала на адресу суду відзив на позовну заяву в якому просила відмовити у задоволенні позову в частині стягнення із неї заборгованості за процентами в сумі 2 006,62 грн та неустойці в сумі 2 000 грн. У обґрунтування своєї позиції ОСОБА_1 повідомила, що дійсно між сторонами укладений кредитний договір і вона частково повернула отримані за ним кошти. Разом із тим, позивач неправомірно зарахував частину внесених нею грошових коштів на погашення заборгованості за комісією та неустойкою. Неправомірність дій позивача зумовлена тим, що відповідно до норм законодавства України стягнення комісії за надання кредиту заборонено. Окрім цього, наразі, в Україні введений воєнний стан у зв`язку із чим відповідно до Цивільного кодексу України відповідачка звільнена від обов`язку сплати на користь позивача неустойки за прострочення виконання грошового зобов`язання.

ТзОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР», скориставшись своїм процесуальним правом, подало відповідь на відзив у якому підтримало свою позицію, викладену в позові. Стосовно нарахування комісії позивач повідомив, що її сплата обумовлена умовами договору на які ОСОБА_1 погодилася, а тому нарахування такої комісії є цілком правомірним. Також ТзОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» визнав факт часткового погашення відповідачкою заборгованості по кредиту.

У запереченнях на відповідь на відзив сторона відповідача підтримала свою позицію, викладену в відзиві на позовну заяву.

ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ ТА ДОКАЗИ НА ЇХ ПІДТВЕРДЖЕННЯ

21 березня 2024 року між сторонами в електронній формі шляхом підписання заявки укладений кредитний договір № 21.03.2024-100006482 (далі - Договір) відповідно до умов якого ОСОБА_1 отримала 10 000 грн (п. 2 Договору) строком на 140 днів, тобто до 07 серпня 2024 року (п. 3-4 Договору) зі сплатою процентів за користування кредитними коштами із розрахунку 1% в день (п. 5 Договору). Також у п. 7 Договору зазначено, що проценти за цим договором розраховуються шляхом множення всієї суми кредиту (включаючи всі транші) (залишку від всієї суми Кредиту) на кількість днів користування кредиту/залишком кредиту на процентну ставку.

Поміж іншого, у договорі вказано, що за надання кредиту ОСОБА_1 повинна сплати комісію в розмірі 15% від суми кредиту, а саме 1 500 грн (п. 8 Договору). Окрім цього, відповідно до п. 13 Договору його сторони обумовили, що за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного/неналежно виконаного зобов`язання нараховується неустойка в розмірі 100 грн. Зазначений договір підписаний ідентифікатором позивача «Е469», який був відправлений на номер телефону « НОМЕР_1 » (а.с.16 зворот - 17 зворот, 19).

Того ж дня за допомогою ідентифікатора «ФА469», який був відправлений на номер телефону « НОМЕР_1 » ОСОБА_1 підписаний паспорт споживчого кредиту (а.с. 12-13).

Об 16 годині 13 хвилин 21 березня 2024 року на картковий рахунок з платіжною системою Visa маска картки НОМЕР_2 перераховано 10 000 грн. У квитанції про перерахування таких коштів вказано призначення платежу «видача за договором № 21.03.2024-100006482» (а.с. 11).

Згідно із наданим позивачем розрахунком заборгованості за вищевказаним кредитним договором вбачається, що за ОСОБА_1 обліковується борг в сумі 11 709,59 грн, який складається із заборгованості за: основним боргом в сумі 6 276,03 грн; процентами в сумі 3 514,56 грн та неустойкою в сумі 2 000 грн (а.с. 8).

Із візуальної форми послідовності дій учасників електронної комерції, щодо укладення електронного договору в інформаційно-телекомунікаційній системі, а саме кредитного договору № 21.03.2024-100006482 від 21 березня 2024 року вбачається, що в день підписання договору: об 15 годині 56 хвилин ОСОБА_1 зареєструвалася в ІТС позивача; об 16 годині 12 хвилин направила запит (заяву) щодо можливості отриманні кредиту в зв`язку із чим їй направлявся позивачем одноразовий ідентифікатор та заявка, оферта і акцепт, які містять істотні умови договору; об 16 годині 13 хвилин ОСОБА_1 підписала акцепт одноразовим ідентифікатором та направила його позивачу в зв`язку із чим у відповідь отримала підтвердження вчинення електронного правочину в формі електронного документу (а.с. 54).

07 квітня 2025 року Товариством з обмеженою відповідальністю «СТАРТ-МОБАЙЛ» видана довідка № 07.04/25-9 із якої вбачається, що на номер абонента НОМЕР_3 21 березня 2024 року об 16 годині 12 хвилин доставлено SMS-повідомлення з текстом: «Код підтвердження: A469 Е469» (а.с. 55).

У період із 04 квітня 2024 року по 17 травня 2024 року ОСОБА_1 в порядку погашення заборгованості за кредитним договором № 21.03.2024-100006482 від 21 березня 2024 року перераховано позивачу 13 455,80 грн (а.с. 37-45). Факт прийняття позивачем цих коштів підтверджується детальним розрахунком заборгованості за вказаним кредитним договором (а.с. 81-90).

IV. ЗАКОНОДАВСТВО ТА СУДОВА ПРАКТИКА, ЩО ПІДЛЯГАЮТЬ ЗАСТОСУВАННЮ

За правилом ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

Приписи ч. 1 ст. 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умовами, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно із частиною першою та другою ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Відповідно до частини першої ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Кредитний договір укладається у письмові формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст.1055 ЦК України).

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України "Про електронну комерцію".

Згідно з пунктом 6 частини першої ст. 3 Закону України "Про електронну комерцію" електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

При цьому п. 12 ч. 1 ст. 3 Закону України "Про електронну комерцію" унормовує, що одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.

Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію" електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта ст.11 Закону України "Про електронну комерцію").

Згідно з ч. 6 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію" відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

За правилами ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію" пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст.12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Стаття 12 Закону України "Про електронну комерцію" визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Частиною першою ст. 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Відповідно до положень ч. 1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Частина друга ст. 1081 ЦК України визначає, що грошова вимога, право якої відступається, є дійсною, якщо клієнт має право відступити право грошової вимоги і в момент відступлення цієї вимоги йому не були відомі обставини, внаслідок яких боржник має право не виконувати вимогу.

Згідно з положеннями ст. 1084 ЦК України, якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги, а клієнт не відповідає перед фактором, якщо одержані ним суми є меншими від суми, сплаченої фактором клієнтові.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання не сприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

V. МОТИВИ ТА ОЦІНКА СУДУ

Проаналізувавши фактичні обставини справи у сукупності із нормами законодавства, якими врегульовані зазначені правовідносини, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову з огляду на наступне.

Так, позивач з метою захисту своїх порушених прав, що знайшли своє відображення у порушенні відповідачем умов кредитного договору та взятих на себе зобов`язань, звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості, як одним із способів та видів такого захисту. Також, суд встановив, що тривале порушення боргових зобов`язань у причинно-наслідковому зв`язку потягнуло за собою появу вищевказаної заборгованості.

Водночас, щодо вимог позивача стосовно стягнення заборгованості за комісією суд звертає увагу на таке.

Згідно із ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.

Згідно з ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту,у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.

Відтак, Закон України «Про споживче кредитування» передбачає можливість встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.

Водночас, Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.

Згідно з ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.

З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» (10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Подібні правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19.

Окрім цього, Верховним Судом в постанові від 07 червня 2023 року по справі № 686/14530/15 виснувано, що оскільки сплата позичальником винагороди за надання фінансового інструменту та винагороди за проведення додаткового моніторингу є платою за послуги, що супроводжують кредит в даному випадку, тому пункти договору, які передбачають сплату такої винагороди є нікчемними, у зв`язку з чим підстави для нарахування банком комісії на підставі нікчемних умов договору є безпідставними і вказані кошти не підлягають сплаті позичальником.

Відтак, ураховуючи норми законодавства, якими врегульоване питання комісії при наданні кредиту, а також зважаючи на усталену судову практику з цього приводу, суд уважає за необхідне відмовити позивачу в задоволенні вимог в частині стягнення із позивача комісії в сумі 1 500 грн, так як це прямо суперечитиме законодавству України, оскільки суть зобов`язання за кредитним договором полягає в обов`язку позикодавця надати гроші (кредит) позичальникові та в обов`язку позичальника їх повернути і сплатити за користування ними проценти. Підписання договору не означає безспірності його умов, якщо вони суперечать законодавчим обмеженням.

Щодо стягнення заборгованості по неустойці суд звертає увагу позивача на таке.

24 лютого 2022 року Указом Президента України № 64/2022 в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року введений воєнний стан, який триває і досі.

Разом із тим, відповідно до положень п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Окрім цього, у постанові Верховного Суду від 31 січня 2024 року по справі № 183/7850/22 виснувано, що, законодавець в пункті 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України не передбачив особливостей у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) грошового зобов`язання в частині будь-яких договорів, окрім як договору позики, кредитного договору та договору про споживчий кредит.

Тобто положення п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України застосовуються виключно до договору позики, кредитного договору та договору про споживчий кредит.

За таких обставин, зважаючи на норми законодавства та усталену судову практику, якими врегульовані наведені правовідносини, а також приймаючи до уваги, що між сторонами укладений кредитний договір, суд доходить висновку, про відсутність підстав для задоволення вимог ТзОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» в частині стягнення заборгованості за неустойкою, оскільки це прямо суперечитиме законодавству України, оскільки така заборгованість нарахована за період з 21 березня 2024 року по 07 серпня 2024 року, тобто під час дії в України воєнного стану.

Стосовно заборгованості за тілом кредиту та процентами за користування кредитними коштами суд вказує наступне.

Судом установлено та сторонами не оспорювалося, що ОСОБА_1 на погашення заборгованості за вищевказаним кредитним договором внесено 13 455,80 грн.

У постанові Верховного Суду від 22 серпня 2023 року в справі № 922/1280/22 викладений правовий висновок, відповідно до якого Верховний Суд зазначає, що саме на суд покладено обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін, виходячи із фактів, установлених під час розгляду справи, та визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору. Визначаючи розмір заборгованості відповідача, суд зобов`язаний належним чином дослідити подані стороною докази, перевірити їх, оцінити в сукупності та взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, а в разі незгоди з ними повністю або частково - зазначити правові аргументи на їх спростування та навести в рішенні свій розрахунок - це процесуальний обов`язок суду.

Так, перевіряючи правильність проведеного розрахунку заборгованості за процентами судом встановлено наступне:

1. Оскільки стягнення комісії за надання кредитного договору суперечить закону, то сума боргу із якого слід нараховувати проценти за користування кредитом в розмірі 1% на день (відповідно до умов п. 5 та 7 Договору) станом на 21 березня 2024 року становить 10 000 грн, а тому розмір процентів за користування кредитним коштами в грошовому еквіваленті становить 100 грн на день (із розрахунку 10 000*1%);

2. Так, як у період із 21 березня 2024 року по 05 квітня 2024 року ОСОБА_1 використовувалися кредитні кошти, а тому сума процентів за цей період має становити 1 600 грн (із розрахунку: 10 000 грн*1%*16 днів), а загальна сума заборгованості 11 600 грн (із розрахунку 10 000+1 600);

3. У подальшому, 05 квітня 2024 року відповідачкою сплачено позивачеві 2 254 грн, у зв`язку із чим сума заборгованості за кредитом зменшилася до 9 346 грн, а тому і зменшився грошовий еквівалент процентів, які відповідачці належить сплачувати за користування кредитними коштами до 93,46 грн на день (із розрахунку 9 346*1%);

4. Далі, у період із 06 квітня 2024 року по 25 квітня 2024 року ОСОБА_1 використовувалися кредитні кошти, а тому сума процентів за цей період має становити 1 869,20 грн (із розрахунку 9 346*1%*20 днів), а загальний розмір боргу 11 215, 20 грн (із розрахунку 9 346+1 869,20);

5. 25 квітня 2024 року ОСОБА_1 на погашення боргу сплачено 2 854,17 грн, у зв`язку із чим сума заборгованості за кредитом зменшилася до 8 361,03 грн (із розрахунку 11 215,20 - 2 854,17) а тому і зменшився грошовий еквівалент процентів, які відповідачці належить сплачувати за користування кредитними коштами до 83,61 грн на день (із розрахунку 8 361,03*1%);

6. У період з 26 квітня 2024 року по 01 травня 2024 року ОСОБА_1 використовувалися кредитні кошти, а тому сума процентів за цей період має становити 501,66 грн (із розрахунку 8 361,03*1%*6 днів), а загальний розмір боргу 8 862,69 грн (із розрахунку 8 361,03+501,66);

7. 01 травня 2024 року ОСОБА_1 на погашення боргу сплачено 1 355 грн, у зв`язку із чим сума заборгованості за кредитом зменшилася до 7 507,69 грн (із розрахунку 8 862,69 - 7 507,69), а тому і зменшився грошовий еквівалент процентів, які відповідачці належить сплачувати за користування кредитними коштами до 75,07 грн на день (із розрахунку 7 507,69*1%);

8. Згодом, у період із 02 травня 2024 року по 17 травня 2024 року ОСОБА_1 використовувалися кредитні кошти, а тому сума процентів за цей період має становити 1 201,12 грн (із розрахунку 7 507,69*1%*16 днів), а загальний розмір боргу 8 708,81 грн (із розрахунку 7 507,69+1 201,12);

9. 17 травня 2025 року ОСОБА_1 на погашення боргу сплачено 2 255 грн у зв`язку із чим сума заборгованості за кредитом зменшилася до 6 453,81 грн (із розрахунку 8 708,81- 2 255), тому і зменшився грошовий еквівалент процентів, які відповідачці належить сплачувати за користування кредитними коштами до 64,53 грн на день (із розрахунку 6 453,81*1%);

10. Того ж дня позивачем із внесеної відповідачкою суми віднесено 400 грн на погашення заборгованості за неустойкою. Однак, як вказував суд раніше, таке віднесення коштів є безпідставним, а тому вони мали спрямовуватися на погашення заборгованості за тілом кредиту та процентами;

11. У період із 18 травня 2024 року по 22 травня 2024 року ОСОБА_1 використовувалися кредитні кошти, а тому сума процентів за цей період має становити 322,65 грн (із розрахунку 6 453,81*1%*5 днів), а загальний розмір боргу 6 776,46 грн (із розрахунку 6 453,81+322,65);

12. 22 травня 2024 року ОСОБА_1 на погашення боргу сплачено 150 грн зв`язку із чим сума заборгованості за кредитом зменшилася до 6 626,46 грн (із розрахунку 6 676,46-150), а тому і змінився грошовий еквівалент процентів, які відповідачці належить сплачувати за користування кредитними коштами на 66,26 грн на день (із розрахунку 6 626,46 *1%);

13. У період з 23 травня 2024 року по 01 червня 2024 року ОСОБА_1 використовувалися кредитні кошти, а тому сума процентів за цей період має становити 662,60 грн (із розрахунку 6 626,46*1%*10 днів), а загальний розмір боргу 7 289,06 грн (із розрахунку 6 626,46+662,60);

14. 01 червня 2024 року ОСОБА_1 на погашення боргу сплачено 1 400 грн зв`язку із чим сума заборгованості за кредитом зменшилася до 5 889,06 грн а тому і зменшився грошовий еквівалент процентів, які відповідачці належить сплачувати за користування кредитними коштами до 58,89 грн на день (із розрахунку 5 889,06 *1%);

15. 02 червня 2024 року ОСОБА_1 використовувалися кредитні кошти, а тому сума процентів за цей день має становити 58.89 грн (із розрахунку 5 889,06*1%*1 день), а загальний розмір боргу 5 947,95 грн (із розрахунку 5 889,06+5 947,95);

16. Того ж дня ОСОБА_1 на погашення боргу сплачено 1 010 грн зв`язку із чим сума заборгованості за кредитом зменшилася до 4 937,95 грн (із розрахунку 5 947,95-1 010), а тому і зменшився грошовий еквівалент процентів, які відповідачці належить сплачувати за користування кредитними коштами до 49,37 грн на день (із розрахунку 4 937,95 *1%);

17. Також 02 червня 2024 року позивачем із внесеної відповідачкою суми віднесено 400 грн на погашення заборгованості за неустойкою. Однак, як вказував суд раніше, таке віднесення коштів є безпідставним, а тому вони мали спрямовуватися на погашення заборгованості за тілом кредиту та процентами;

18. У період із 03 червня 2024 року по 12 червня 2024 року ОСОБА_1 використовувалися кредитні кошти, а тому сума процентів за цей період має становити 493,70 грн (із розрахунку 4 937,95 *1%*10 днів), а загальний розмір боргу 5 431,65 грн (із розрахунку 4 937,95 +493,70);

19. 12 червня 2024 року ОСОБА_1 на погашення боргу сплачено 2 177,63 грн зв`язку із чим сума заборгованості за кредитом зменшилася до 3 254,02 грн (із розрахунку 5 431,65-2 177,63), а тому і зменшився грошовий еквівалент процентів, які відповідачці належить сплачувати за користування кредитними коштами до 32,54 грн на день (із розрахунку 3 254,02*1%);

20. У період із 13 червня 2024 року по 07 серпня 2024 року ОСОБА_1 використовувалися кредитні кошти, а тому сума процентів за цей період має становити 1 822,24 грн із розрахунку 3 254,02*1%*56 днів), а загальний розмір боргу 5 076 грн (із розрахунку 3 254,02+1 822,24).

За таких обставин, можливо дійти висновку, що протягом строку кредитування відповідачці було нараховано проценти за користування кредитними коштами на загальну суму 8 473,17 грн, тобто загальна заборгованість за вказаним кредитом мала становити 18 473,17 грн (10 000 грн (тіло кредиту) + 8 473,17 грн (проценти за кредитом)). Разом із тим, як зазначалося вище, відповідачкою на погашення заборгованості внесено 13 455,80 грн. За таких обставин, наразі, залишається непогашеною заборгованість на суму 5 017,37 грн, що, у свою чергу, є тілом кредиту, так, як в силу положень п. 2 ч. 1 ст. 534 ЦК України при виконанні зобов`язань у другу чергу сплачуються проценти, тобто відповідачкою вже погашено 8 473,17 грн процентів за використання кредитних коштів.

Ураховуючи викладене, суд вважає за необхідне задовольнити вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» частково.

VІ. ЩОДО СУДОВИХ ВИТРАТ

Окрім зазначеного, оскільки позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, то на підставі приписів ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача належить стягнути судові витрати за розгляд цієї справи які складаються із суми судового збору пропорційно розміру задоволених вимог, тобто в сумі 1 030,73 грн.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 263-265 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , код платника податків НОМЕР_4 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» (вул. Саксаганського, 133-А, м. Київ, ) заборгованість за кредитним договором № 21.03.2024-100006482 від 21 березня 2024 року в загальній сумі 5 017 (п`ять тисяч сімнадцять гривень) 37 копійок.

У решті вимог - відмовити.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» судовий збір в сумі 1 030 (одна тисяча тридцять) гривень 73 копійки.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складений 23 грудня 2025 року.

Суддя Віктор Мокрецький