П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 грудня 2025 року м. Київ

Справа № 752/15246/24

Апеляційне провадження №22-ц/824/9654/2025

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача Соколової В.В.

суддів: Верланова С.М., Поліщук Н.В.

розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Голосіївського районного суду міста Києва, ухваленого під головуванням судді Мазур Ю.Ю. 11 лютого 2025 року в м. Києві, у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В

У липні 2024 року ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 16 травня 2023 року між ТОВ «ФК «Інвеструм» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 24054-05/2023.

12 травня 2023 року між ТОВ «ФК «Інвеструм» та відповідачем було укладено кредитний договір № 18190-05/2023. 03 липня 2023 року на підставі Договору факторингу №3072023 укладеного між ТОВ «ФК «Інвеструм» та ТОВ «Стар Файненс Груп» фактор стає новим кредитором в зобов`язаннях, що виникли із основних договорів та отримує права вимоги по зобов`язанням за основними договорами, в тому числі права грошових вимог до боржників по сплаті боргу за основними договорами, строк платежу за якими настав, а також вимоги по основним договорам, які виникнуть в майбутньому, з моменту підписання сторонами акту приймання-передачі відповідно до додатку №2 до цього Договору.

27 грудня 2023 року між ТОВ «Стар Файненс Груп» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу № 27122023-2, у відповідності до умов якого ТОВ «Стар Файненс Груп» передає (відступає) ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «Стар Файненс Груп» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу № 27122023-2 від 27 грудня 2023 року, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача:

- за кредитним договором № 24054-05/2023 в розмірі 46725,00 грн, з яких: 10500,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 36225,00 грн - сума заборгованості за відсотками;

- за Кредитним договором № 18190-05/2023 в розмірі 20930,00 грн, з яких: 4600,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 16330 грн - сума заборгованості за відсотками.

3 червня 2023 між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 101683586. 08 вересня 2023 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу № 28092023, у відповідності до умов якого ТОВ «Мілоан» передає (відступає) ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «Мілоан» права вимоги до боржників, вказаними в реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників №2 від 28 вересня 2023 року до Договору факторингу № 28092023 від 28 вересня 2023 року, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 12570,00 грн, з яких: 3000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 9000,00 грн. - сума заборгованості за відсотками; 570,00 грн - заборгованість за комісією; 0,00 грн - сума заборгованості за пенею.

На підставі викладеного, просить стягнути з відповідача загальну суму заборгованості у розмірі 80225,00 грн та сплачений судовий збір.

Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 11 лютого 2025 року позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Європейська агенція з повернення боргів» про стягнення заборгованості за кредитним договором - задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за Кредитним договором № 24054-05/2023 у розмірі 46725 грн, з яких: 10500 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 36225 грн - сума заборгованості за відсотками.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за Кредитним договором № 18190-05/2023 у розмірі 20930 грн, з яких: 4600 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 16330 грн - сума заборгованості за відсотками.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за Кредитним договором № 101683586 у розмірі 12570 грн, з яких: 3000 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 9000 грн - сума заборгованості за відсотками; 570 грн - заборгованість за комісією.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» судові витрати у розмірі 3028 грн.

Рішення суду мотивовано тим, що мають місце договірні відносини між сторонами і їх неналежне виконання відповідачем. Суд вважав доведеним визначений позивачем розмір заборгованості за кредитними договорами.

Не погодилась із вказаним судовим рішенням відповідач, нею подано апеляційну скаргу, в якій вона вказує, що позивачем не було надано до суду першої інстанції первинних банківських документів, що б підтверджували відступлення до позивача права грошової вимоги до ОСОБА_1 від первинних кредиторів.

Крім того, зазначає, що акт прийому-передачі реєстру боржників від 29 червня 2023 року та витяг з реєстру боржників до договору факторингу №29062023 також не підтверджує відступлення права грошової вимоги з огляду на відсутність оформлення таких документів в порядку ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік».

Вказує, що матеріали справи не містять доказів, які б підтверджували видачу кредитних коштів відповідачу. Також матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що саме відповідач отримала зазначений у кредитних договорах одноразовий ідентифікатор, відсутні підтвердження яким способом захисту це було зроблено чи за допомогою якої інформаційно-телекомунікаційної системи.

На підставі викладеного, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, оскільки доводи наведені в апеляційній скарзі є необгрунтованими та безпідставними та такими, що не спростовують правильність висновків суду першої інстанції.

Щодо неотримання кредитних коштів відповідачем вказує, що кошти позичальнику надаються в безготівковій формі на банківську карту, вказану позичальником при укладенні кредитного договору. Ні первісні кредитори, ні ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» не мало та не має доступу до даної інформації, так як дана інформація є банківською таємницею. Вказує, що відповідач, як власник карткового рахунку, на який було перераховано кредитні кошти, може власноруч отримати виписки по рахунку для підтвердження або спростування факту перерахування та отримання кредитних коштів, однак відповідачем не було цього зроблено.

Крім того, вказує, що жоден кредитний договір, укладений з ОСОБА_1 в судовому порядку не був розірваний.

У порядку ч.1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (яка діяла на момент відкриття провадження), крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч.13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що 16 травня 2023 року між ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 24054-05/2023, який було підписано електронним підписом позичальника W944.

Відповідно до умов договору відповідачу було надано фінансовий кредит у розмірі 10500,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, строком на 360 днів, до 09 травня 2024 року. За користування кредитом клієнт мав сплатити товариству 2,50 % на добу.

Відповідно до п 1.6 Договору кредит надається клієнту в безготівковій формі у національній валюті на рахунок клієнта включаючи використання реквізитів платіжної картки № НОМЕР_1 протягом одного робочого дня з дня прийняття рішення про видачу кредиту. Кредит вважається наданим в день перерахування товариством суми кредиту за вказаними реквізитами /а.с.6-8/.

В додатку №1 до договору про надання фінансового кредиту № 24054-05/2023 визначено Графік розрахунків та орієнтовну сукупну вартість кредиту, відповідно до яких чиста сума кредиту-сума платежу за розрахунковий період 360 днів становила 105000 грн, сума платежу у розрахунковий період з урахуванням знижки становила 103897, 50 грн, загальна вартість кредиту - 94500 грн /а.с. 8,9 /.

16 травня 2023 року ОСОБА_1 використовуючи електронний підпис одноразовим ідентифікатором W944, підписала паспорт споживчого кредиту підтвердивши таким чином отримання та ознайомлення з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту /а.с.10,11/.

Матеріали справи містять розрахунок заборгованості за кредитним договором № 24054-05/2023 від 16 травня 2023 року, згідно якого станом на 31 травня 2024 року заборгованість за кредитом № 24054-05/2023 від 16 травня 2023 року не погашена, залишок заборгованості складає 46725 грн.

12 травня 2023 року між ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 18190-05/2023, який було підписано електронним підписом позичальника W2967.

Відповідно до умов договору відповідачу було надано фінансовий кредит у розмірі 4600,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, строком на 360 днів, до 05 травня 2024 року. За користування кредитом клієнт мав сплатити товариству 2,50 % на добу.

Відповідно до п 1.6 Договору кредит надається клієнту в безготівковій формі у національній валюті на рахунок клієнта включаючи використання реквізитів платіжної картки № НОМЕР_1 протягом одного робочого дня з дня прийняття рішення про видачу кредиту. Кредит вважається наданим в день перерахування товариством суми кредиту за вказаними реквізитами /а.с.13-15/.

В додатку №1 до договору про надання фінансового кредиту № 18190-05/2023 визначено Графік розрахунків та орієнтовну сукупну вартість кредиту, відповідно до яких чиста сума кредиту-сума платежу за розрахунковий період 365 днів становила 46000 грн, сума платежу у розрахунковий період з урахуванням знижки становила 44332, 50 грн, загальна вартість кредиту - 41400 грн /а.с. 16 /.

12 травня 2023 року ОСОБА_1 використовуючи електронний підпис одноразовим ідентифікатором W2967, підписала паспорт споживчого кредиту підтвердивши таким чином отримання та ознайомлення з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту /а.с.17,18/.

Матеріали справи містять розрахунок заборгованості за кредитним договором № 18190-05/2023 від 12 травня 2023 року, згідно якого станом на 31 травня 2024 року заборгованість за кредитом № 18190-05/2023 від 12 травня 2023 року не погашена, залишок заборгованості складає 20930 грн.

03 липня 2023 року між ТОВ «Стар Файненс Груп» та ТОВ «Фінансова компанія «ІНВЕСТРУМ» було укладено договір факторингу № 3072023, відповідно до вимог якого ТОВ «Стар Файненс Груп» передає за плату, а ТОВ «Фінансова компанія «ІНВЕСТРУМ» приймає належні ТОВ «Стар Файненс Груп» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами вказаними у реєстрі боржників між ТОВ «Фінансова компанія «ІНВЕСТРУМ» і боржниками.

Згідно п 1.4. Договору відступлення права грошової вимоги і всіх інших прав, належних клієнту за основними договорами, та їх перехід від клієнта до фактора відбувається у дату укладення цього договору та акту приймання-передачі.

Відповідно до акту приймання-передачі письмового та електронного реєстру боржників від 03 липня 2023 року до Договору факторингу №3072023 ТОВ «ФК «Інвеструм» передало ТОВ «Стар Файненс Груп» реєстр боржників клієнта від 03 липня 2023 року, складений відповідно до умов договору /а.с.22/.

27 грудня 2023 року між ТОВ «Стар Файненс Груп» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено Договір факторингу № 27122023-2, у відповідності до умов якого ТОВ «Стар Файненс Груп» передає (відступає) Товариства з обмеженою відповідальністю «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Стар Файненс Груп» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників.

Згідно п. 1.1. Договору факторингу фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за управління кредитом, плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить Клієнту.

Згідно п. 1.2 Договору факторингу, перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами Акту прийому-передачі Реєстру Боржників згідно Додатку №2, після чого Фактор стає кредитором по відношенню до Боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками Акт прийому-передачі Реєстру Боржників підтверджує факт переходу від Клієнта до Фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього Договору (копія Акту прийому-передачі Реєстру Боржників за Договором Факторингу додається) /а.с.23-25/.

Відповідно до Реєстру боржників до Договору факторингу № 27122023-2 від 27 грудня 2023 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 24054-05/2023 в розмірі 46725,00 грн, з яких:

- 10500,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу;

- 36225,00 грн - сума заборгованості за відсотками.

- 0,00 грн - сума заборгованості за пенею.

За Кредитним договором № 18190-05/2023 в розмірі 20930,00 грн, з яких:

- 4600,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу;

- 16330,00 грн - сума заборгованості за відсотками;

- 0,00 грн - сума заборгованості за пенею /а.с.26/.

Згідно п. 3.9. Договору факторингу, у разі отримання коштів від Боржників, органів Державної виконавчої служби в рахунок погашення Заборгованості після дати підписання цього Договору, Клієнт зобов`язаний перерахувати ці кошти Фактору протягом 3 (трьох) банківських днів з дати їх отримання (включно), на рахунок Фактора, вказаний в розділі 10 даного Договору. При перерахуванні коштів Клієнт зобов`язаний надати розшифровку платежів у вигляді електронного листа, а саме, вказати наступні данні Боржників: Прізвище, Ім`я, По батькові, код номер облікової картки платника податків, № кредитного договору.

03 червня 2023 між ТОВ «МІЛОАН» та ОСОБА_1 було укладено договір про споживчий кредит № 101683586 шляхом підписання одноразовим ідентифікатором R61159 /а.с.30-35/

Кредитний договір було укладено в електронній формі в Особистому кабінеті Позичальника, що створений в інформаційно-комунікаційній системі Товариства та доступний зокрема через сайт Товариства та/або відповідний мобільний додаток чи інші засоби, відповідно до п. 6 Кредитного договору, Порядок (технологія) укладення договору та спосіб ідентифікації, верифікації Позичальника.

Відповідно до п.1.3. кредит надавався строком на 105 днів, з 03 червня 2023 року по 16 вересня 2023 року.

Відповідно до п. 2.1. Кредитного договору, кредитні кошти надаються ТОВ «Мілоан» позичальнику у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки, реквізити якої надані відповідачем первісному кредитору з метою отримання кредиту.

Згідно з п.1.1. Кредитного договору, кредит вважається наданим в день перерахування ТОВ «Мілоан» грошових коштів у сумі, визначеній у п.1.2. Кредитного договору, за реквізитами, зазначеними у п.2.1. Кредитного договору.

Підписанням Кредитного договору Відповідач підтвердив, що він ознайомився з наявними схемами кредитування, отримав проект цього кредитного Договору разом з додатками (в електронному вигляді в особистому кабінеті), ознайомився з усіма його умовами. Приймаючи умови кредитного договору, відповідач також підтверджує, що умови договору йому зрозумілі та він підтверджує, що договір адаптовано до його потреб та фінансового стану, а інформація надана йому кредитодавцем з дотриманням вимог законодавства та забезпечує правильне розуміння позичальником суті фінансової послуги без нав`язування її придбання.

Ці правила є публічною пропозицією (офертою) у розумінні ст. ст. 641, 644 ЦПК України на укладення договору кредиту та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору.

В додатку №1 до договору про надання фінансового кредиту №101683586 визначено Графік розрахунків та орієнтовну сукупну вартість кредиту, відповідно до яких чиста сума кредиту-сума платежу за розрахунковий період 105 днів становила 12570 грн, загальна вартість кредиту - 12570 грн /а.с. 35 /.

Також до матеріалів справи долучено паспорт споживчого кредиту №101683586, який не містить підпису відповідача /а.с.36/.

28 вересня 2023 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено Договір факторингу № 28092023, у відповідності до умов якого ТОВ «Мілоан» передає (відступає) ТОВ «ФК«ЄАПБ» за плату належній йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Мілоан» права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників /а.с.37-40/.

Згідно п. 1.1 Договору факторингу, фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а Клієнт відступити Факторові Право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - Боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом, пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить Клієнту.

Згідно п. 1.2 Договору факторингу, сторони погодили, що перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами Акту прийому передачі Реєстру Боржників згідно Додатку № 2, після чого Фактор стає кредитором по відношенню до Боржників стосовно Заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками Акт прийому-передачі Реєстру Боржників - підтверджує факт переходу від Клієнта до Фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього Договору.

Відповідно до Реєстру боржників №2 від 28 вересня 2023 року до Договору факторингу № 28092023 від 28 вересня 2023, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до Відповідача в сумі 12570,00 грн, з яких:

- 3000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу;

- 9000,00 грн - сума заборгованості за відсотками;

- 570,00 грн - заборгованість за комісією;

- 0,00 грн - сума заборгованості за пенею.

Згідно п. 3.9. Договору факторингу, у разі отримання коштів від Боржників, органів Державної виконавчої служби в рахунок погашення Заборгованості після дати підписання цього Договору, Клієнт зобов`язаний перерахувати ці кошти Фактору протягом 3 (трьох) банківських днів з дати їх отримання (включно), на рахунок Фактора, вказаний в розділі 10 даного Договору. При перерахуванні коштів Клієнт зобов`язаний надати розшифровку платежів у вигляді електронного листа, а саме, вказати наступні данні Боржників: Прізвище, Ім`я, По батькові, код номер облікової картки платника податків, № кредитного договору.

Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно із ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до положень ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

У відповідності до ст. 6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч.1 ст. 627 ЦК України).

За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч.2 ст. 639 ЦК України).

Абзац 2 ч.2ст. 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.

У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (Позика), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору ( ст. 1054 ЦК України).

Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 1 ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

Відповідно до ч. 12 ст. 11 Закону електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Статтею 12 Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Таким чином, укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку, електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Відповідно до ч. 1ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України).

Згідно статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Згідно правової позиції, яка була висловлена у постанові Верховного Суду від 30 січня 2018 у справі № 161/16891-15 про стягнення заборгованості за кредитним договором (провадження № 61-517св18), банк зобов`язаний доводити отримання позичальником грошових коштів у розмірі та на умовах, встановлених договором, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір за допомогою первинних документів, оформлених відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно вказаної норми Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Відповідно до п. 62 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Відповідно до положень ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За правилами ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною 1 ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

У постанові від 30 січня 2018 року в справі №161/16891/15 Верховний Суд вказав, що доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно вказаної норми Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Відповідно до пункту 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17 зазначила, що обґрунтування наявності обставин повинно здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Конституції України.

Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, в тому числі у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.

Дотримання принципу справедливості судового розгляду є надзвичайно важливим під час вирішення судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів.

Частиною четвертою ст. 10 ЦПК України і ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

Згідно з практикою ЄСПЛ змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно приводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та з принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторін. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам доказів не збирає.

Принцип змагальності полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається на підтвердження чи заперечення вимог (ст.ст.12, 81 ЦПК України). Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторін. Тобто, сторони не можуть будувати власну позицію на тому, що вона є доведеною, доки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу сама концепція змагальності втрачає сенс.

З наведених обставин справи вбачається, що 12 травня 2023 року між ТОВ «ФК«Інвеструм» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання фінансового кредиту №24054-05/2023, за яким остання отримала кредиту у розмірі 10500,00 грн.

12 травня 2023 року між ТОВ «ФК «Інвеструм» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання фінансового кредиту №18190-05/2023, за яким відповідач отримала кредит у розмірі 4600,00 грн.

03 червня 2023 року між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 було укладено договір про споживчий кредит №101683586, за яким вона отримала кредит у розмірі 3000 грн.

Вказані договори було укладено дистанційно, в електронній формі, з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем та підписано накладенням електронного підпису, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора, що відповідно до положень ЦК України та Закону України «Про електронну комерцію» прирівнюються до укладених в письмовій формі.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає доведеним, що вказані кредитні договори були підписані відповідачем за допомогою одноразових паролів-ідентифікаторів, які були надіслані первісними кредиторами на номер телефону, зазначений ОСОБА_1 , на підтвердження чого у ідентифікаційній частині договорів містяться коди ідентифікатори відповідача, що і є її безпосереднім підписом. А тому вказані доводи апеляційної скарги слід визнати безпідставними.

В доводах апеляційної скарги відповідач не погоджується з висновком суду першої інстанції про отримання кредитних коштів відповідачем. Матеріали справи містять графік розрахунків, копії договорів факторингу, актом прийому-передачі реєстру боржників за договорами факторингу, витягом з реєстру боржників, розрахунком заборгованості по договору про надання фінансового кредиту. На підставі цих даних суд першої інстанції дійшов висновку, що доводи, викладені в позові, знайшли своє підтвердження під час розгляду справи, докази, надані позивачем, є належними та достатніми.

Разом з тим, виходячи з положень ст. 1046, 1054 ЦК України, кредитний договір вважається укладеним з моменту передачі коштів.

Судом першої інстанції не враховано, що належними доказами, що підтверджують обставини виконання кредитором взятих на себе зобов` язань, наявність у боржника заборгованості та її розмір можуть бути лише первинні документи, оформлені відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».

Судом першої інстанції не враховано, що надані позивачем розрахунки заборгованості за кредитним договорами не містять даних про суми коштів, що сплачені відповідачем в рахунок погашення заборгованості, а також процентну ставку обрахунку заборгованості. Надані позивачем документи лише констатують наявність заборгованості у фіксованій сумі, але не підтверджують її наявність, походження і розмір.

З урахуванням того, що надані позивачем розрахунки суми боргу за кредитним договором не є зведеними документами, які не були погоджені з відповідачем і не підтверджені первинними обліковими бухгалтерськими документами, апеляційний суд приходить до висновку про те, що позивачем не доведено наявності у відповідача заборгованості за вказаними договорами кредиту у розмірі, зазначеному у розрахунках.

На підтвердження наявності у відповідача заборгованості за кредитними договорами, позивачем до позовної заяви було надано копії кредитних договорів, договорів факторингу, витяги з реєстру боржників, а також розрахунки заборгованості за укладеними кредитними договорами.

Разом з тим, колегія суддів наголошує, що вказані документи не підтверджують факт отримання відповідачем коштів на підставі укладених договорів та наявність у відповідача заборгованості перед позивачем у розмірі, який зазначає позивач.

Розрахунки заборгованості, на які посилається позивач, не є первинними документами, які підтверджують отримання кредиту, користування ним, укладення договорів на умовах, які вказані позивачем в позовній заяві, а, отже, не є належними доказами наявності заборгованості. Зазначені розрахунки з зазначенням конкретного розміру заборгованості, є документами, що створені самим позивачем, а, відтак, інформація зазначена в них, за умови відсутності первинних документів, на підставі яких вони були складені, не можуть бути доказами наявності заборгованості, на яких наполягає позивач.

За наведених обставин, апеляційний суд приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги відповідача знайшли своє підтвердження, суд першої інстанції допустив неповне з`ясування обставини справи, дав їм неналежну правову оцінку та дійшов необґрунтованого висновку про задоволення заявлених позовних вимог. Вказане, у свою чергу, дає підстави апеляційному суду для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні заявлених позовних вимог.

У зв`язку із скасуванням рішення суду першої інстанції, відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України, апеляційний суд переглядає і питання розподілу судових витрат. Так як апеляційний суд прийшов до висновку про наявність підстав для відмови у задоволенні заявлених позовних вимог, відсутні підстави для компенсації позивачеві понесених судових витрат.

Разом з тим, оскільки суд апеляційної інстанції дійшов висновку про задоволення апеляційної скарги, то відповідно до положень ст. ст. 141, 382 ЦПК України з позивача на користь відповідача підлягає стягненню судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 3633, 60 грн. Про інші витрати стороною відповідача заявлено не було.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381- 384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 11 лютого 2025 року - скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - залишити без задоволення.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 3633,60 грн.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, 30, ).

Відповідач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ).

Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач В.В. Соколова

Судді С.М. Верланов

Н.В. Поліщук