Ухвала

23 грудня 2025 року

м. Київ

справа № 205/7375/22

провадження № 61-16135ск25

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Зайцева А. Ю. (суддя-доповідач), Коротенка Є. В., Тітова М. Ю.,

розглянувши касаційну скаргу адвоката Скачкова Романа Валерійовича як представника ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 09 квітня 2025 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 22 жовтня 2025 року у справі за позовом Комунального підприємства «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості з оплати послуг водопостачання та водовідведення та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради, треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про зобов`язання проведення перерахунку нарахувань за послуги водопостачання та водовідведення,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2022 року Комунальне підприємство «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради (далі - КП «Дніпроводоканал» ДМР) звернулося до суду з позовом, у якому просило стягнути солідарно з відповідачів на свою користь заборгованість з оплати послуг з водопостачання та водовідведення з урахуванням 3 % річних та інфляційного збільшення в розмірі 23 115,94 грн, з яких: 20 604,43 грн - сума основного боргу, 260,20 грн - 3 % річних та 2 251,31 грн - інфляційне збільшення .

ОСОБА_1 звернувся до суду із зустрічним позовом, у якому просив зобов`язати КП «Дніпроводоканал» ДМР провести перерахунок нарахувань за послуги водопостачання та водовідведення за період користування послугами з 01 липня 2019 року до 16 серпня 2021 року на 4 особи, з 17 серпня 2021 року до 24 лютого 2022 року на 3 особи, з 25 лютого 2022 року до дня подання уточненої позовної заяви в редакції від 17 липня 2024 року з рахуванням раніше сплачених коштів за вказаний період на одну особу.

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська рішенням від 09 квітня 2025 року позов КП «Дніпроводоканал» ДМР задовольнив частково. Стягнув солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь КП «Дніпроводоканал» ДМР заборгованість з оплати послуг з водопостачання та водовідведення з урахуванням 3 % річних та інфляційного збільшення у розмірі 12 702,01 грн, з яких: 10 190,38 грн - сума основного боргу, 2 251,31 грн - інфляційне збільшення суми боргу, 260,20 грн - 3 % річних. В решті позову відмовив. Вирішив питання щодо розподілу судових витрат. У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 відмовив.

Дніпровський апеляційний суд постановою від 22 жовтня 2025 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - Скачкова Р. В. залишив без задоволення, а рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 09 квітня 2025 року - без змін.

01 грудня 2025 року адвокат Скачков Р. В. як представник ОСОБА_1 подав засобами поштового зв`язку до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 09 квітня 2025 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 22 жовтня 2025 року, в якій просить змінити оскаржувані судові рішення в частині розподілу судових витрат.

Перевіривши доводи касаційної скарги та оскаржувані судові рішення, колегія суддів дійшла висновків, що відсутні підстави для відкриття касаційного провадження з огляду на таке.

За змістом положень статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Згідно з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви.

Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, враховуючи те, що провадження здійснюється судом після розгляду справи судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 жовтня 2020 року у справі № 127/18513/18 (провадження № 14-145цс20) вказала, що касаційний перегляд вважається екстраординарним з огляду на специфіку повноважень суду касаційної інстанції з точки зору обмеження виключно питаннями права та більшим ступенем формальності процедур.

Згідно із пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню: судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує вісімдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Рішенням Конституційного Суду України від 22 листопада 2023 року № 10-р(II)/2023, зокрема, визнано таким, що відповідає Конституції України (є конституційним), пункт 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» встановлено, що з 01 січня 2025 року прожитковий мінімум для працездатних осіб складає 3 028,00 грн.

У справі предметом первісного позову є стягнення заборгованості в розмірі 23 115,94 грн.

Предметом зустрічного позову є зобов`язання відповідача провести перерахунок нарахувань за послуги водопостачання та водовідведення.

Тобто справа за первісним та зустрічним позовами є незначної складності з ціною позову, яка станом на 01 січня 2025 року не перевищує вісімдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (3 028,00 грн х 80 = 242 240,00 грн).

Згідно зі змістом статті 274 ЦПК України ця справа не відноситься до тієї категорії справ, що не можуть бути розглянуті в порядку спрощеного позовного провадження.

Малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, тому незалежно від того, чи визнавав її такою суд першої чи апеляційної інстанції, ураховуючи, що частина шоста статті 19 ЦПК України належить до Загальних положень цього Кодексу, які поширюються й на касаційне провадження, Верховний Суд вважає за можливе, користуючись власними повноваженнями, визнати цю справу малозначною.

Касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять посилань на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню.

Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд, який відповідно до частини третьої статті 125 Конституції України є найвищим судовим органом, виконує функцію «суду права», що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають Конституції України, відповідно до статті 129 якої основними засадами судочинства є, серед інших, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

Верховним Судом взято до уваги, що під час вирішення питання про відкриття касаційного провадження (зокрема й про відмову у відкритті провадження) у справі не надається правова оцінка законності та обґрунтованості оскаржуваних судових рішень, а виключно встановлюється наявність чи відсутність підстав для їх касаційного оскарження відповідно до вимог статей 389, 394 ЦПК України.

Зазначення судом апеляційної інстанції у постанові про можливість її оскарження в касаційному порядку не є підставою для перегляду справи судом касаційної інстанції, оскільки ухвалені у цій справі судові рішення касаційному оскарженню не підлягають.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

З урахуванням наведеного, оскільки касаційна скарга подана на судові рішення, які не підлягають касаційному оскарженню, колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження.

У зв`язку з відмовою у відкритті касаційного провадження не підлягає окремому розгляду клопотання представника заявника про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень та про звільнення заявника від сплати судового збору за подання касаційної скарги.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою адвоката Скачкова Романа Валерійовича як представника ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 09 квітня 2025 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 22 жовтня 2025 року у справі за позовом Комунального підприємства «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості з оплати послуг водопостачання та водовідведення та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради, треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про зобов`язання проведення перерахунку нарахувань за послуги водопостачання та водовідведення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: А. Ю. Зайцев

Є. В. Коротенко

М. Ю. Тітов