РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.12.2025 Володимирський міський суд Волинської області під головуванням судді Пустовойт Т.В., при секретарі судового засідання Мазій І.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Володимирського міського суду Волинської області, в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини

УСТАНОВИВ:

В листопаді 2025 позивачка звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, в якому зазначила, що 25.02.2023 року уклала шлюб із відповідачем, який зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Володимирському районі Волинської області, актовий запис №53. Від спільного подружнього життя у них народилась дитина, син ОСОБА_3 ,ян ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Сімейне життя з відповідачем не склалося, причиною є відсутність взаєморозуміння та любові, байдужість чоловіка до сім,ї, він часто проводить час у барах та розважальних заходах до пізньої ночі, не виявляє зацікавленості у сімейному житті, уникає спілкування та уваги до позивачки, не приймає участі у вихованні дитини, дитина весь час проводить з нею, в той час як відповідач матеріальної допомоги на утримання сина не надає, що ставить останню у скрутне матеріальне становище.

Просила шлюб розірвати та стягнути на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина в розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку(доходів) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення з позовом до суду і до досягнення дитиною повноліття.

Позивачка ОСОБА_1 у підготовче судове засідання не з`явилася, надала до суду відповідну письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 у підготовче засідання також не з`явився, надав до суду відповідну письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, згідний на розлучення та стягнення аліментів на утримання дитини, позовні вимоги визнав у повному обсязі.

Відповідно до положень ч.ч.3,4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення суду у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.

Оскільки відповідач визнав, пред`явлений позов і визнання позову не суперечить закону, тому суд за згодою сторін та враховуючи положення ч.ч.3,4 ст. 200, ст. 206 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу у даному підготовчому судовому засіданні та ухвалити рішення у справі.

Фіксування судового процесу технічними засобами не проводилося у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі.

Суд, дослідивши матеріали справи, враховуючи позиції сторін, надавши оцінку доказам наявним у справі, в їх сукупності, дотримуючись принципів об`єктивності, диспозитивності цивільного судочинства, приходить до висновку про задоволення позовних вимог виходячи з наступного.

Стаття 51 Конституції України передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.

Аналогічні приписи викладені у ст.24 СК України, у якій, крім іншого, передбачено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Виходячи із змісту ч.3, 4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

За ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

З 25.02.2023, сторони перебувають у шлюбі зареєстрованому у відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Володимирському районі Волинської області, актовий запис №53, свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 , виданим 25.02.2023.

Згідно ст.24Сімейного кодексу України шлюб має ґрунтуватись на вільній згоді жінки та чоловіка. При цьому, відповідно до ч.ч.1,3 та 4 ст.56СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування подружжя до припинення шлюбних стосунків чи їх збереження є неприпустимим і є порушенням права на свободу та особисту недоторканість.

Частиною 2 ст.104СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання.

Відповідно до вимог ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини - інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.

Позивачка в обґрунтування своїх вимог вказала, що причиною є відсутність взаєморозуміння та любові, байдужість чоловіка до сім,ї, він часто проводить час у барах та розважальних заходах до пізньої ночі, не виявляє зацікавленості у сімейному житті, уникає спілкування та уваги до позивачки, подальше збереження шлюбу неможливе і суперечить її інтересам, просила шлюб розірвати.

Відповідач вказані обставини визнав та не заперечував.

Враховуючи те, що збереження шлюбу можливе тільки на почуттях взаємної любові та поваги, взаєморозуміння та взаємодопомоги, що є морально-правовою основою шлюбу, суд вважає за можливе шлюб між сторонами розірвати, оскільки визнання відповідачем пред`явленого позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а підстави для його збереження відсутні.

Щодо стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

Відповідно до ст.180 СК України батьки повинні утримувати своїх неповнолітніх дітей.

Згідно ч.1 ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених у Постанові №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів суд повинен урахувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно ч.1 ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Від спільного подружнього життя у сторін народилася дитина: син ОСОБА_3 ,ян ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьками якого являються сторони по справі, свідоцтво про народження дитини серії НОМЕР_2 , видане Володимирським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Володимирському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.

Згідно Витягу №2025/003017375, неповнолітній ОСОБА_5 , зареєстрований та проживає разом з матір`ю ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно із ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3.1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3.2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно із положенням ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ч.7, 8 ст.7 СК України, що під час вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення, максимально можливого урахування інтересів дитини.

Відповідно до ч.1 ст.8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

З матеріалів справи вбачається, що дитина проживає з позивачкою та перебуває на повному її утриманні. Відповідач є працездатною особою, офіційно працює, проте матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, що ставить позивачку у скрутне матеріальне становище.

При визначенні розміру аліментів суд враховує відсутність даних про перебування у платника аліментів на утриманні інших дітей, непрацездатної дружини, батьків, задовільний стан його здоров`я, при таких обставинах, суд вважає, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження наданими суду письмовими доказами, у повному обсязі визнані відповідачем та підлягають задоволенню.

За вимогами ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави.

У зв`язку з тим, що при зверненні до суду з позовною заявою позивачка була звільнена від сплати судового збору в частині стягнення аліментів та її вимоги задоволені, ці витрати підлягають стягненню з відповідача.

Керуючись ст.ст.56, 80, 84, 104, 105, 111, 112 СК Сімейного Кодексу України, ст.ст.12, 77, 81, 141, 259, 263-268, 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини

- задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , зареєстрований 25.02.2023 року у Володимирським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Володимирському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис №53, -розірвати.

Після розірвання шлюбу позивачці залишити шлюбне прізвище « ОСОБА_6 ».

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , аліменти на утримання неповнолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку(доходів) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення з позовом до суду, з 11.11.2025, і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 судовий збір у розмірі 1211,20 грн. на користь держави.

Рішення в частині стягнення аліментів на утримання дитини в межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

На рішення може бути подана апеляція до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Тетяна ПУСТОВОЙТ