Справа № 509/490/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2025 року. Суддя Овідіопольського районного суду Одеської області Панасенко Є.М., розглянувши матеріали цивільної справи за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Головне управління Державної міграційної служби України в Одеській області, про встановлення факту, що має юридичне значення, -

ВСТАНОВИВ:

Цивільна справа за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Головне управління Державної міграційної служби України в Одеській області, про встановлення факту, що має юридичне значення перебувала в провадженні судді ОСОБА_2 на стадії судового розгляду.

Відповідно до Листа Вищої ради правосуддя №23614/0/9-25 від 01.12.2025 року та Наказу ОСОБА_3 «Про відсторонення від здійснення правосуддя судді ОСОБА_2 » № 08 г-о/с від 01.12.2025 року, суддю ОСОБА_2 з 01.12.2025 року відсторонено від здійснення правосуддя до ухвалення Вищою радою правосуддя рішення про його звільнення з посади або скасування рішення Дисциплінарної палати.

В зв`язку з цим, 19.12.2025 року до канцелярії суду повернуто дану цивільну справу для здійснення повторного розподілу справи.

При повторному автоматизованому розподілу судової справи між суддями дану цивільну справу 19.12.2025 року було передано на розгляд суді Панасенка Є.М.

Відповідно до ч.11 ст. 33 ЦПК України справа, розгляд якої розпочато одним суддею чи колегією суддів, повинна бути розглянута цим же суддею чи колегією суддів, за винятком випадків, що унеможливлюють участь судді у розгляді справи, та інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи вищевикладене, суддя вважає за необхідне прийняти дану цивільну справу до свого провадження.

Однак, вирішуючи питання про прийняття заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, до свого провадження та можливості її подальшого розгляду в судовому порядку, суддя дійшов наступного висновку.

Згідно з частиною першою статті 3, та частиною першою статті 4 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України «Про міжнародне приватне право», законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Заявник звернувся до суду із заявою в порядку окремого провадження.

Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Частинами першою та другою статті 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту, зокрема, народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження.

Заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би факт, що має юридичне значення, але йому в цьому було відмовлено (із зазначенням причин відмови).

Вирішуючи питання про прийняття заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, суддя, зокрема, зобов`язаний з`ясувати питання про підсудність та юрисдикційність. Тобто суддя повинен перевірити, чи може взагалі ця заява розглядатися в судовому порядку і чи не віднесено її розгляд до повноважень іншого органу.

Звертаючись до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, представник заявника адвокат Блохін М.Ю. просить суд встановити факт народження заявника ОСОБА_1 , громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_1 у м.Хост Ісламської Республіки Афганістан, посилаючись на те, що у паспорті № НОМЕР_1 та паспорті громадянина України для виїзду за кордон

№ НОМЕР_2 Саїд Валі Саід Падшах помилково зазначено його дату народження, а саме не вірно вказано ІНФОРМАЦІЯ_2 . Враховуючи його свідоцтво про народження 1398-0900-71644, яке є первинним і найдостовірнішим джерелом персональних даних про особу, дійсною датою народження заявника вважає 25.12.1964 р.

Відповідно до порядку, передбаченого розділом IV ЦПК України, суди встановлюють факти, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав у межах правовідносин, що реалізуються в Україні. Також це передбачено Законом України «Про міжнародне приватне право».

Закон України «Про міжнародне приватне право» встановлює порядок урегулювання приватно-правових відносин, які хоча б через один зі своїх елементів пов`язані з одним або кількома правопорядками, іншими, ніж український правопорядок, зокрема, визначає підсудність судам України справ з іноземним елементом (пункт 3 частини першої статті 1, статті 7577 Закону).

У міжнародному праві категорія «підсудність» застосовується для визначення розподілу як компетенції між судами існуючої в державі системи розгляду цивільних справ, так і компетенції судів щодо вирішення справ з іноземним елементом, тобто міжнародної підсудності.

Таким чином, суди, вирішуючи питання про належність справи до їх компетенції, зобов`язані з`ясувати, у судах якої країни відповідно до міжнародних зобов`язань України підлягає розгляду справа з міжнародним елементом.

Лише у разі, якщо спір підлягає вирішенню в судах України, підсудність справи визначається за правилами, встановленими статтями 27, 28 ЦПК України.

У пункті 2 частини першої статті 1 Закону України «Про міжнародне приватне право» встановлено, що іноземний елемент ознака, яка характеризує приватноправові відносини, що регулюються цим Законом, та виявляється в одній або кількох з таких форм: хоча б один учасник правовідносин є громадянином України, який проживає за межами України, іноземцем, особою без громадянства або іноземною юридичною особою; об`єкт правовідносин знаходиться на території іноземної держави; юридичний факт, який створює, змінює або припиняє правовідносини, мав чи має місце на території іноземної держави.

Відповідно до статті 22 Закону України «Про міжнародне приватне право» до особистих немайнових прав застосовується право держави, у якій мала місце дія чи інша обставина, що стала підставою для вимоги про захист таких прав, якщо інше не передбачено законом.

Згідно з пунктами 7, 9 частини першої статті 76 Закону України «Про міжнародне приватне право» суди (України) розглядають будь-які справи з іноземним елементом у випадках: дія або подія, що стала підставою для подання позову, мала місце на території України; якщо справа окремого провадження стосується особистого статусу або дієздатності громадянина України.

Вищевикладене свідчить про те, що заява ОСОБА_1 про встановлення факту його народження ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Хост Ісламської Республіки Афганістан не підлягає розгляду судом України, оскільки юридичний факт, який просить встановити заявник (місце його народження), ймовірно мав місце на території іноземної держави і ця подія не мала місце на території України.

Відповідно до частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Згідно з частиною першою статті 256 ЦПК України, якщо провадження закривається з підстав, визначених пунктом 1 частини першої статті 255 цього Кодексу, суд повинен повідомити заявникові, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд таких справ.

Ураховуючи викладене, вважаю, що оскільки ОСОБА_1 просить суд встановити факт його народження ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Хост Ісламської Республіки Афганістан, тобто цей факт, імовірно, відбувся у Ісламській Республіці Афганістан, то в силу вимог статті 22, пунктів 7, 9 частини першої статті 76 Закону України «Про міжнародне приватне право», вказана вимога не може бути предметом розгляду в суді на території України.

Висновок суду відповідає правовому висновку Верховного Суду в постанові від 11 грудня 2024 року у справі № 552/2490/23 (провадження № 61-4605cв24).

Керуючись ст.ст. 33, 255, 256, 258-260, 315, 353 ЦПК України, пунктами 7, 9 частини першої статті 76 Закону України «Про міжнародне приватне право», суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Прийняти до свого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Головне управління Державної міграційної служби України в Одеській області, про встановлення факту, що має юридичне значення.

Провадження у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Головне управління Державної міграційної служби України в Одеській області, про встановлення факту, що має юридичне значення, - закрити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Одеського апеляційного суду безпосередньо або через Овідіопольський районний суд Одеської області протягом п`ятнадцяти днів з моменту її підписання.

Учасник справи, якому ухвалу суду не було вручено у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу подано протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду.

Суддя: Є. М. Панасенко