Справа № 642/5084/24
Провадження № 6/642/187/25
УХВАЛА

Іменем України

23 грудня 2025 року Холодногірський районний суд м.Харкова в складі:

головуючого судді Грінчук О.П.,

за участю секретаря Панової М.І.,

представника заявника Громова О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові заяву представника Харківської міської ради про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню,

встановив:

ХМР в особі представника звернувся до суду із даною заявою, в якій просив визнати виконавчий лист №642/5084/24, виданий 30.10.2025 Холодногірським районним судом м.Харкова про стягнення із ХМР на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу, понесені в суді першої інстанції, в розмірі 10 000 грн. 00 коп. таким, що не підлягає виконанню.

На обґрунтування заяви вказано, що всупереч положенням ЗУ «Про виконавче провадження», у виконавчому листі не зазначено ім`я та по батькові посадової особи, що видала виконавчий документ, зазначені лише ініціали суддів В.В. Вікторова та О.П. Грінчук. Відповідно до Академічного тлумачного словника, ініціали це перші літери імені та по батькові або імені по батькові й прізвища. Отже ім`я та по батькові особи та ініціали не є тотожними поняттями та відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» у виконавчому документі обов`язковим реквізитом є саме ім`я та по батькові посадової особи, яка видала виконавчий документ. Також вказав, що є незрозумілим, чому ініціали та прізвище ОСОБА_2 вписані ручкою. На підставі викладеного представник ХМР звернувся до суду із даною заявою.

Представник заявника в судовому засідання вимоги заяви підтримав і просив задовольнити.

Представник стягувача в судове засідання не з`явився, про дату і час розгляду заяви повідомлявся своєчасно і належним чином, причини неявки суду невідомі.

Відповідно до ч.3 ст. 432 ЦПК України, неявка стягувача не є перешкодою для розгляду заяви.

Вислухавши представника заявника, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку.

Рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 16.12.2024 позовну заяву ОСОБА_1 до Харківської міської ради про встановлення факту проживання зі спадкодавцем однією сім`єю не менше п`яти років до часу відкриття спадщини - задоволено.

Додатковим рішенням у справі № 642/5084/24 заяву представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Дробчак Л.В. про ухвалення додаткового рішення у справі задоволено. Стягнуто із Харківської міської ради на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу в розмірі 35600 (тридцять п`ять тисяч шістсот) грн.

Відповідно до постанови Харківського апеляційного суду від 24.09.2025 апеляційну скаргу Харківської міської ради на рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 16 грудня 2024 року та додаткове рішення Ленінського районного суду м. Харкова 25 грудня 2024 року задоволено частково. Рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 16 грудня 2024 року - залишено без змін. Додаткове рішення Ленінського районного суду м. Харкова 25 грудня 2024 року змінено. Стягнуто з Харківської міської ради на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу понесені в суді першої інстанції 10000 (десять тисяч) грн 00 коп.

30.10.2025 Холодногірським районним судом м. Харкова у справі № 642/5084/24 видано виконавчий лист про стягнення з Харківської міської ради на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу понесені в суді першої інстанції 10000,00 грн.

Згідно з ч.1 ст. 431 ЦПК України, виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Чинне законодавство закріплює принцип обов`язковості судового рішення, що набрало законної сили. Обов`язковість судового рішення поширюється як на осіб, які брали участь у справі, так і будь-яких інших осіб та організацій.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини право на звернення до суду було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Виконання рішення суду будь-якої інстанції необхідно розглядати як важливу частину «судового провадження» відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення у справі Hornsby v. Greece (Горнсбі проти Греції) від 19 березня 1997 року, заява №18357/91, пункт 40).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст 432 ЦПК України, суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Отже, закон передбачає можливість визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, якщо він виданий компетентним судом і є належним виконавчим документом, проте наявними є обставини, які виключають необхідність проведення виконавчих дій за цим виконавчим документом.

Наведені підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи: процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа (зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили; коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання), та матеріально-правові, до яких відносяться визначені матеріальним законом обставини, що вказують на припинення зобов`язання (зокрема: зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання).

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

На підставі викладеного, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши та оцінивши доводи представника заявника, суд приходить до висновку, що вимоги представника ХМР не підлягають задоволенню, оскільки виконавчий лист виданий компетентним судом і є належним виконавчим документом, та, окрім того, обов`язок боржника на теперішній час не є відсутнім або припиненим, а тому підстави, на які послався представник ХМР, не відповідають положенням ч.2 ст. 432 ЦПК України для визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню.

Крім того, суд звертає увагу заявника, що згідно із Законом України "Про виконавче провадження", саме виконавець зобов`язаний перевірити, чи відповідає виконавчий документ вимогам Закону, зокрема, вимогам статті 4 цього Закону та іншим умовам, і якщо є порушення, повертає його стягувачу без відкриття провадження протягом трьох робочих днів.

Керуючись ст.ст. 259, 353-355, 431, 432 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

В задоволенні заяви представника Харківської міської ради про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Холодногірський районний суд м.Харкова шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 23.12.2025.

Головуючий