провадження № 4-с/208/49/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2025 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд міста Кам`янського у складі:

головуючого судді Гречаної В.Г.,

за участі секретаря судового засідання Агеєвої В.Г.

розглянувши матеріали скарги представника скаржника адвоката Богуш Володимира Віталійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , до Донецького Відділу державної виконавчої служби у Донецькому районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції на дії посадових осіб державної виконавчої служби та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

До Заводського районного суду міста Кам`янського з Дніпровського районного суду Дніпропетровської області за підсудністю надійшли матеріали представника скаржника адвоката Богуш Володимира Віталійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , до Донецького Відділу державної виконавчої служби у Донецькому районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції на дії посадових осіб державної виконавчої служби та зобов`язання вчинити певні дії.

У своїй скарзі представник скаржника просить суд:

- скасувати арешт, накладений державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Кіровського районного управління юстиції м. Донецька, 13.05.2014 року на майно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

- виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна запис від 13.05.2014 року за № 5624473 про арешт всього нерухомого майна, зроблений на підставі постанови Відділу державної виконавчої служби Кіровського районного управління юстиції у м. Донецьк.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що скаржник ОСОБА_1 у квітні 2024 році дізналася, що на її майно накладено арешт. 24.05.2024 року вона зробила витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта та дізналась, що відділом державної виконавчої служби у Кіровським районним управління юстиції м. Донецьк накладено арешт на нерухоме майно, в тому числі і на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , власником якої є ОСОБА_1 .

Скаржниця звернулася до Донецького відділу державної виконавчої служби у Донецькому районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції з питання накладення арешту на нерухоме майно та проханням повідомити про виконавчі провадження, на підставі яких було накладено арешт.

28.05.2024 року отримано відповідь Донецького відділу державної виконавчої служби у Донецькому районі Донецької області Східного мідрегіонального управління Міністерства юстиції, з якої вбачається, що 17.10.2013 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Кіровського районного управління юстиції було відкрито виконавче провадження № 39974386 з примусового виконання вимог ПФУ у Кіровському районі від 01.08.2013 року № 995 щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь УПФУ в Кіровському районі м. Донецьк коштів у сумі 8 628,32 грн.

12.05.2014 року виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника заборону на його відчуження.

07.02.2017 державним виконавцем, керуючись п.9 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу (07.11.2014 розпорядженням Кабінету Міністрів України № 1085-р було затверджено перелік населених пунктів (зона АТО), на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження. У зв`язку з чим виконавчі дії на тимчасово неконтрольованій території на даний час не проводяться. Оскільки матеріали виконавчого провадження перебувають на території ,на якій на даний час проводиться активна фаза АТО, а Кіровський відділ ДВС Головного територіального управління юстиції у Донецькій області переміщено на територію, підконтрольну Українській владі, подальше проведення виконавчих дій за даним виконавчим документом неможливо. Згідно п. 9 ст. 37 Закону України Про виконавче провадження виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо наявна встановлена законом заборона (Законами України Про боротьбу з тероризмом, Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції та ін. визначаються тимчасові заходи для забезпечення підтримки суб`єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення) щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення).

Надати будь-яку вичерпну інформацію по вищезазначеним виконавчим провадженням не уявляється можливим, оскільки приміщення, матеріально-технічна база та документація Кіровського районного відділу державної виконавчої служби м. Донецьк Головного територіального управління юстиції в Донецькій області були захоплені в результаті проведення активної фази АТО.

Таким чином, з відповіді органу державної виконавчої служби вбачається, що виконавчий документ повернутий стягувачу. Однак скаржниця у 2014 році перемістилася на підконтрольну територію спочатку у Донецькій області, а після повномасштабного вторгнення мешкає у м. Тернопіль, однак жодних документів, ані від державного виконавця, ані від стягувача не отримувала.

Таким чином, ОСОБА_1 на даний момент, як власниця майна, позбавлена змоги розпоряджатися належним їй майном через наявність арешту на майно та відмову у знятті такого арешту, тому змушена звернутися для захисту своїх прав до суду.

Крім того, представник заявника адвокат Богуш В.Д. просив поновити ОСОБА_2 строк для подачі цієї скарги на бездіяльність відповідальних осіб органу державної виконавчої служби, визнавши причину пропуску строку поважною.

Зазначив, що скаржниця не вчасно звернулася до суду саме зі скаргою, оскільки першочергово вона звернулася до Красноармійського міськрайонного суду Донецької області саме з позовом про зняття арешту з майна, однак, у зв`язку із повномасштабним вторгненням російської федерації територіальна підсудність справ була змінена на Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області і справа була передана до даного суду, однак ухвалою суду провадження закрито, і зазначено, що необхідним способом захисту є саме оскарження боржником рішення, дій, бездіяльності державного виконавця.

Протоколом автоматизованого розподілу від 03.10.2025 року справу № 175/12446/25 було розподілено в провадження судді Гречаній В.Г.

Враховуючи клопотання представника заявника та обставини, що стали причиною пропуску строку звернення до суду, строк для звернення до суду заявнику підлягає поновленню.

06.10.2025 року ухвалою судді Гречаної В.Г. було прийнято скаргу до розгляду та призначено до судового розгляду.

12.12.2025 року до суду від представника заінтересованої особи Донецького відділу державної виконавчої служби у Донецькому районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Миронової Марії Володимирівни надійшов відзив на скаргу, з якого вбачається, що відповідно до Автоматизованої системи виконавчих проваджень вбачається, що в Кіровського районному відділі державної виконавчої служби міста Донецьк Головного територіального управління юстиції у Донецькій області перебували наступні виконавчі провадження щодо яких заборгованість не стягнута:

виконавче провадження № 39974386 з примусового виконання вимоги УПФУ в Кіровському районі від 01.08.2013 № 995 щодо стягнення заборгованості з ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_1 на користь УПФУ в Кіровському районі м. Донецька у розмірі 8628.32 грн.

17.10.2013 державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.

12.05.2014 державним виконавцем керуючись статтею 57 Закону України Про виконавче провадження винесено постанову про про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

07.02.2017 державним виконавцем, керуючись п.9 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу (07.11.2014 розпорядженням Кабінету Міністрів України № 1085-р було затверджено перелік населених пунктів (зона АТО), на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження. У зв`язку з чим виконавчі дії на тимчасово неконтрольованій території на даний час не проводяться. Оскільки матеріали виконавчого провадження перебувають на території,на якій на даний час проводиться активна фаза АТО, а Кіровський відділ ДВС Головного територіального управління юстиції у Донецькій області переміщено на територію, підконтрольну Українській владі, подальше проведення виконавчих дій за даним виконавчим документом неможливо. Згідно п. 9 ст. 37 Закону України Про виконавче провадження виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо наявна встановлена законом заборона (Законами України Про боротьбу з тероризмом, Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції та ін. визначаються тимчасові заходи для забезпечення підтримки суб`єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення) щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення).

Надати будь-яку вичерпну інформацію по вищезазначеним виконавчим провадженням не уявляється можливим, оскільки приміщення, матеріально-технічна база та документація Кіровського районного відділу державної виконавчої служби м. Донецьк Головного територіального управління юстиції в Донецькій області були захоплені в результаті проведення активної фази АТО.

Виконавчі провадження, матеріальна технічна база та інше майно відділу ДВС знаходиться за місцем їх попереднього реєстрації на непідконтрольній тимчасово України території. Здійснити вивезення майна та виконавчих проваджень не уявляється можливим.

Місто Донецьк відноситься до населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження (Розпорядження Кабінету Міністрів України від 7 листопада 2014 № 1085-р). Матеріально - технічна база, архів, акти утилізації завершених виконавчих проваджень та документація відділу ДВС залишились за попереднім місцем реєстрації відділу.

Відповідно до ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження»:

1. Особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

2. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.

Виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктом 10 частини першої статті 34 цього Закону.

3. У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.

4. Підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є:

1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом;

2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника;

3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах;

4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта Документ сформований в системі «Електронний суд» 10.12.2025 8 господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням;

5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно;

6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову;

7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника;

8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову.

У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Враховуючи вищевикладене, у державного виконавця відсутні підстави для зняття арешту з майна скаржниці. Просить суд у задоволенні скарги відмовити у повному обсязі.

Представник скаржник адвокат Богуш В.Д. в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд скарги за його відсутності та відсутності скаржниці ОСОБА_1 . Заявлені вимоги за скаргою підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити.

Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явилась, у своєму відзиві просила розгляд справи проводити за її відсутності та відмовити у задоволенні скарги.

Відповідно до ч. 2ст.450 ЦПК України неявка сторін, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Суд, повно та всебічно з`ясувавши всі обставини справи, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог, дослідивши докази, оцінивши їх належність , допустимість достовірність, а також достатність та взаємний зв`язок у їх сукупності, приходить до наступних висновків.

З матеріалів справи встановлено, що на примусовому виконанні у відділу державної виконавчої служби Кіровського районного управління юстиції у місті Донецьк перебувало виконавче провадження № 39974386 з примусового виконання вимоги ПФУ у Кіровському районі від 01.08.2013 року № 995 щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь УПФУ в Кіровському районі м. Донецьк коштів у сумі 8 628,32 грн.

12.05.2014 року виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника заборону на його відчуження.

07.02.2017 року державним виконавцем, керуючись п.9 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу (07.11.2014 розпорядженням Кабінету Міністрів України № 1085-р було затверджено перелік населених пунктів (зона АТО), на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження. У зв`язку з чим виконавчі дії на тимчасово неконтрольованій території на даний час не проводяться. Оскільки матеріали виконавчого провадження перебувають на території,на якій на даний час проводиться активна фаза АТО, а Кіровський відділ ДВСГоловного територіального управління юстиції у Донецькій області переміщено на територію, підконтрольну Українській владі, подальше проведення виконавчих дій за даним виконавчим документом неможливо. Згідно п. 9 ст. 37 Закону України Про виконавче провадження виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо наявна встановлена законом заборона (Законами України Про боротьбу з тероризмом, Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції та ін. визначаються тимчасові заходи для забезпечення підтримки суб`єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення) щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення).

Надати будь-яку іншу більш вичерпну інформації по даному виконавчому провадженню не представляється можливості, оскільки приміщення, матеріально-технічна база та документація Кіровського районного відділу державної виконавчої служби м. Донецьк Головного територіального управління юстиції в Донецькій області були захоплені в результаті проведення активної фази АТО.

Таким чином вбачається, що виконавчий документе було повернуто стягувачу ще в 2017 році, більше вказаний виконавчий документ для примусового виконання стягувачем до виконавчому служби не пред`являвся.

Отже, вбачається, що в даному випадку не зняття арешту з майна боржника порушує конституційні права скаржника, а саме ст. 41 Конституції України, якою передбачено право кожного володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Відповідно до ч. 1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Спори щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця під час виконання судового рішення врегульовано Розділом VII Цивільного процесуального кодексу України та Законом України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ч. 1 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Вичерпний перелік випадків, у яких державний виконавець (виконавець) вправі чи зобов`язаний зняти арешт з майна боржника міститься у частинах 2-4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження». Цей перелік не містить такої підстави, як повернення виконавчого документа стягувачеві на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Відповідно до п. 3 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року N 6 "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах роз`яснено, що при розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби необхідно враховувати, що Законом України "Про виконавче провадження" передбачено заборону на зловживання процесуальними правами під час здійснення виконавчого провадження. Так, державний виконавець зобов`язаний вживати передбачені Законом України "Про виконавче провадження" заходи примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (ч. 1 ст. 18 вказаного Закону), а особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов`язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій (ч. 8 ст. 19 вказаного Закону).

Згідно з положенням статті 1 Закону України № 1404-VIII від 02.06.2016 року виконавче провадження це завершальна стадія судового провадження і примусового виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб).

Виконання судового рішення є також сферою регулювання статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, так як виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції.

У справі «Войтенко проти України» (рішення від 29 червня 2004 року) Європейський суд з прав людини нагадує свою практику, що неможливість для заявника домогтися виконання судового рішення, винесеного на його чи її користь, становить втручання у право на мирне володіння майном, що викладене у першому реченні пункту першого статті 1 Протоколу № 1.

Верховний Суд у постанові від 13 липня 2022 року у справі № 2/0301/806/11 зауважив, що застосування арешту майна боржника як обмежувальний захід не повинне призводити до порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що свідчить про необхідність його застосування виключно у випадках та за наявності підстав, визначених законом.

Арешт, який є об`єктом судового розгляду, перешкоджає скаржнику користуватися та розпоряджатися належною їй власністю на власний розсуд, відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України.

Існування арешту майна ОСОБА_1 наразі не направлено на виконання рішення суду, а лише створює обмеження у вільному володінні майном. Внаслідок арешту її нерухомого майна вона по цей час перебуває у ситуації, в якій до неї на невизначений термін застосовано обмеження права володіти, користуватися й розпоряджатися своєю власністю. Ця ситуація суперечить принципу правової визначеності.

Якщо виконавче провадження було повернуто стягувачу без виконання, то відповідно до Закону України «Про виконавче провадження», не позбавляє його права повторно, пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 22 цього Закону, якою встановлено строк для пред`явлення виконавчих документів для виконання протягом одного року з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а в разі якщо судове рішення підлягає негайному виконанню, - з наступного дня після його постановлення.

Виконавча служба повідомила заявника про те, що виконавче провадження, в рамках якого було накладено арешт на її майно повернуто стягувачу, до виконавчої служби повторно на примусвое викоання не надходило. Окрім того будь-які відкриті виконавчі проваджень відносно неї у відділі відсутні.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до статті 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове відчуження об`єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених частиною другою статті 353 цього Кодексу.

Указані норми визначають непорушність права власності (в тому числі приватної) та неможливість позбавлення чи обмеження особи у здійсненні нею права власності.

Зазначені приписи покладають на державу позитивні зобов`язання забезпечити непорушність права приватної власності та контроль за виключними випадками позбавлення особи права власності не тільки на законодавчому рівні, а й під час здійснення суб`єктами суспільних відносин правореалізаційної та правозастосовчої діяльності. Обмеження позитивних зобов`язань держави лише законодавчим врегулюванням відносин власності без належного контролю за їх здійсненням здатне унеможливити реалізацію власниками належних їм прав, що буде суперечити нормам Конституції України та Конвенції.

Наявність протягом тривалого часу не скасованого арешту на майно боржника, за умови відсутності (закінчення) виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувача є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном.

На підставі викладеного суд доходить висновку про наявність правових підстав для зняття арешту з нерухомого майна ОСОБА_1 , накладеного 12.05.2014 року року Постановою № 39974386 державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Кіровського районного управління юстиції у м. Донецьку, номер запису про обтяження 5624473.

На підставі викладеного та керуючись ст.367,369,374,376,381,382 ЦПК України, Закону України «Про виконавче провадження», суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Поновити представнику заявника адвокату Богуш Володимиру Даниловичу, який дії в інтересах ОСОБА_1 строк для звернення до суду зі скаргою.

Скаргу представника скаржника адвоката Богуш Володимира Віталійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , до Донецького Відділу державної виконавчої служби у Донецькому районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції на дії посадових осіб державної виконавчої служби та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Зобов`язати посадових осіб Донецького відділу державної виконавчої служби у Донецькому районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції вчинити дії щодо зняття арешту з нерухомого майна та заборони на його відчуження боржника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , накладеного постановою державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Кіровського районного управління юстиції у м. Донецьк від 12.05.2014 року по ВП № 39974386, тип обтяження: арешт нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження: 5624473 від 13.05.2014року, державний реєстратор : Тюрін Євген Євгенович, Ворошиловське районне управління юстиції у місті Донецьку, Донецької області.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повну ухвалу суду не було вручено у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України - http://zv.dp.court.gov.ua .

Суддя В.Г.Гречана