ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4078/25 Справа № 199/1835/22 Суддя у 1-й інстанції - БОГУН О. О. Суддя у 2-й інстанції - Космачевська Т. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2025 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Космачевської Т.В.,

суддів: Агєєва О.В., Халаджи О.В.,

за участю секретаря судового засідання Кирилішиної В.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 05 лютого 2025 року про відмову у роз`ясненні судового рішення за заявою ОСОБА_1 про роз`яснення судового рішення в цивільній справі номер 199/1835/22 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр Фінансових Рішень» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

13 січня 2025 року до Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська звернувся ОСОБА_1 із заявою про роз`яснення судових рішень в цивільній справі №199/1835/22 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр Фінансових Рішень» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що за результатами розгляду справи ухвалено декілька судових рішень, які містять різні висновки щодо сум, які підлягають стягненню, а саме, ухвала Дніпровського апеляційного суду від 05 червня 2023 року (провадження 22-ц/803/5671/23), якою відповідача ОСОБА_1 звільнено від сплати судового збору; постанова Дніпровського апеляційного суду від 05 грудня 2022 року (провадження 22-ц/803/6444/22), якою скасовано рішення суду першої інстанції в частині стягнення 40771,18 грн прострочена заборгованість за щомісячними процентами; 2449,13 грн строкова заборгованість за щомісячними процентами та змінено розмір судового збору до 2907,08 грн; а також постанова Дніпровського апеляційного суду від 12 липня 2023 року (провадження 22-ц/803/5671/23), якою встановлено загальну суму заборгованості у розмірі 231325,70 грн.

ОСОБА_1 просив суд роз`яснити порядок виконання судових рішень у справі №199/1835/22 в частині: визначення остаточної суми заборгованості з урахуванням скасованих сум (40771,18 грн та 2449,13 грн), застосування ухвали про звільнення від сплати судового збору, встановлення правильної загальної суми заборгованості.

Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 05 лютого 2025 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про роз`яснення судового рішення у справі №199/1835/22 (провадження№6/199/65/23) за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» про заміну стягувача по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр Фінансових Рішень» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, - відмовлено.

Із вказаним судовим рішенням не погодився заявник ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, просив скасувати ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровськ від 05 лютого 2025 року у справі №199/1835/22 та винести нову ухвалу, якою буде задоволена моя заява про роз`яснення трьох судових рішень з різними сумами заборгованості.

Доводами апеляційної скарги наведено, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції не відповідає вимогам законності, обґрунтованості та прийнята з грубим порушенням норм процесуального та матеріального права.

Існують три судових рішення з різними сумами заборгованості: від 05 грудня 2022 року, 05 червня 2023 року та 12 липня 2023 року, що вимагає їх роз`яснення.

05 лютого 2025 року відбулося засідання суду першої інстанції. Водночас, 31 січня 2025 року було винесено ухвалу про витребування справи, що є принципово важливим процесуальним документом. Суд першої інстанції продовжив розгляд справи без повного комплекту матеріалів, порушив принципи повноти та всебічності судового розгляду.

Від інших учасників справи відзив в письмовій формі на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надійшов.

Відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

У судовому засіданні апеляційного суду в режимі відеоконференції заявник ОСОБА_2 доводи апеляційної скарги підтримав, просив її задовольнити.

Інші учасники справи в судове засідання апеляційного суду не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином (а.с. 3, 6, 7, том 3).

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Тому апеляційний суд вважає можливим розглянути справу за відсутністю осіб, які не з`явилися.

Заслухавши суддю доповідача, заявника, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог частин 1, 2 та 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ст. 271 ЦПК України за заявою учасників справи, державного виконавця, приватного виконавця суд роз`яснює судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення. Подання заяви про роз`яснення судового рішення допускається, якщо судове рішення ще не виконане або не закінчився строк, протягом якого рішення може бути пред`явлене до примусового виконання.

Аналіз наведеної норми закону дає підстави для висновку, що незрозумілим є рішення суду, в якому припускається декілька варіантів тлумачення.

Отже, роз`ясненню підлягають лише ті судові рішення, які набрали законної сили та які підлягають виконанню у випадку, якщо вони не виконані або не закінчився строк, протягом якого рішення може бути пред`явлене до примусового виконання.

При цьому не підлягають роз`ясненню судові рішення, прийняті з процесуальних питань, які вказують на ту чи іншу процесуальну дію, прийняту судом у межах наданих йому повноважень.

Відповідно до роз`яснень, викладених в п. 21 постанови №14 Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року відповідно до статті 221 ЦПК роз`яснення рішення суду, а не ухвали, можливе тоді, коли воно не містить недоліків, що можуть бути усунені лише ухваленням додаткового рішення, а є незрозумілим, що ускладнює його реалізацію. Зазначене питання розглядається судом, що ухвалив рішення, і в ухвалі суд викладає більш повно та ясно ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін у суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду. Роз`яснення рішення не допускається, якщо воно виконане або закінчився установлений законом строк, протягом якого рішення може бути пред`явлене до виконання.

Якщо фактично порушено питання про зміну рішення або внесення в нього нових даних, у тому числі й роз`яснення мотивів ухваленого рішення, суд ухвалою відмовляє в роз`ясненні рішення.

Суд може відмовити у роз`ясненні рішення, якщо воно не припускає різного тлумачення, незрозумілість рішення зумовлена неуважністю прочитання тексту рішення, правовою безграмотністю.

Системний аналіз наведених вище норм, дає підстави апеляційному суду зробити висновок про те, що роз`яснення рішення суду це засіб виправлення недоліків судового акта, який полягає в усуненні його неясності і викладення рішення суду у більш ясній і зрозумілій формі.

Судом встановлено, що ухвала від 05 червня 2023 року та постанова від 12 липня 2023 року у провадженні 22-ц/803/5671/23 стосуються розгляду апеляційної скарги на ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 25 квітня 2023 року про заміну сторони у виконавчому провадженні, отже не є судовими рішеннями, які підлягають виконанню, тому вони не підлягають роз`ясненню.

Крім того, постанова Дніпровського апеляційного суду від 05 грудня 2022 року (провадження 22-ц/803/6444/22), якою скасовано рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 11 серпня 2022 року в частині стягнення 40771,18 грн прострочена заборгованість за щомісячними процентами; 2449,13 грн строкова заборгованість за щомісячними процентами та змінено розмір судового збору до 2907,08 грн, є чіткою, не викликає труднощів у її розумінні, з викладенням обставин, з яких суд виходив при її прийнятті, та посиланням на положення закону, якими суд керувався при цьому.

За таких обставин, виходячи з наведеного, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, з яким погоджується апеляційний суд, про відсутність підстав для роз`яснення наведених заявником ОСОБА_1 судових рішень.

Розглядаючи довід апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції продовжив розгляд справи без повного комплекту матеріалів, апеляційний суд виходить з наступного.

Відповідно до положень пункту 15.10 Перехідних положень ЦПК України, зокрема, у разі подання апеляційної скарги на ухвали суду першої інстанції, передбачені пунктами 1, 6-9, 11, 14-16, 20, 22, 23, 37-39 частини першої статті 353 цього Кодексу (крім ухвал про відмову у прийнятті або повернення зустрічного позову, про відмову у прийнятті або повернення позову третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, ухвал про зупинення провадження у справі, які подані з пропуском строку на їх оскарження),- до суду апеляційної інстанції передаються всі матеріали.

В інших випадках - до суду апеляційної або касаційної інстанції передаються копії матеріалів, необхідних для розгляду скарги. У разі необхідності суд апеляційної або касаційної інстанції може витребувати також копії інших матеріалів справи;

Згідно з пунктом 15.11 Перехідних положень ЦПК України подання апеляційних або касаційних скарг на ухвали суду першої або апеляційної інстанції не перешкоджає продовженню розгляду справи цим судом, крім випадків, коли до суду апеляційної або касаційної інстанції передаються всі матеріали справи.

Апеляційним судом встановлено, що відповідно до наявних в ЄДРСР відомостей 31 січня 2025 року ухвалою Дніпровського апеляційного суду було витребувано справу для розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 на ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 27 січня 2025 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання заявника ОСОБА_1 про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Оскільки ухвала суду першої інстанції про відмову у задоволенні клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції не віднесена до ухвал, у разі оскарження яких мають бути передані матеріали справи, тому подання ОСОБА_1 апеляційної скарги на ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 27 січня 2025 року не перешкоджало продовженню розгляду судом першої інстанції заяви відповідача про роз`яснення судових рішень.

Інші, наведені в апеляційній скарзі доводи, є безпідставними, і не можуть бути взяті до уваги, оскільки вони фактично зводяться до незгоди з судовим рішенням суду першої інстанції, та не спростовують висновків викладених у ньому.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Суд, у цій справі, враховує положення Висновку №11(2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32 - 41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок, крім іншого, акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Враховуючи наведене, апеляційний суд не встановив неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судового рішення.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що підстав для скасування судового рішення не вбачається.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 05 лютого 2025 року без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Судді:

Повне судове рішення складено 25 грудня 2025 року.

Суддя: