КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

24 грудня 2025 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: Таргоній Д.О., Голуб С.А., Писаної Т.О., розглянувши в приміщенні Київського апеляційного суду у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Тарасенко Ольги Василівни на ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 27 жовтня 2025 року у справі за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення аліментів із ОСОБА_2 на утримання дітей ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2025 року представник ОСОБА_1 - адвокат Тарасенко О.В. звернулася до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 (однієї третини) усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, на двох дітей, але не більше 10 (десяти) прожиткових мінімумів на кожну дитину відповідного віку, починаючи з дати звернення з заявою до суду та до досягнення сином, ОСОБА_3 , повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 , а після цієї дати стягувати аліменти в розмірі 1/4 (однієї чверті) від усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше 10 (десяти) прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, до досягнення донькою, ОСОБА_4 , повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 27 жовтня 2025 року у видачі судового наказу відмовлено.

Ухвалу мотивовано тим, що заява про видачу судового наказу за формою і змістом не відповідає вимогам ст. 163 ЦПК України, а саме: до заяви не долучено доказів того, що із боржника не провадяться інші стягнення, на її утриманні не перебуває інших неповнолітніх/малолітніх дітей, непрацездатних осіб тощо, не вказано наявності заробітку, що позбавляє суд можливості зробити висновки із вказаного питання та перевірити наявність у заявника права вимоги на стягнення аліментів, як у особи, з якою проживають діти, що відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 165 ЦПК України є підставою для відмови у видачі судового наказу.

Не погоджуючись з даною ухвалою, представник ОСОБА_1 - адвокат Тарасенко О.В. звернулася з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 27 жовтня 2025 року, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального й порушення норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про невідповідність поданої заяви про видачу судового наказу вимогам ст. 163 ЦПК України, оскільки в ній були зазначені всі необхідні дані та додані письмові докази, зокрема: копії свідоцтв про народження дітей, копії витягів з реєстру територіальної громади про місце реєстрації заявника та дітей, копію рішення суду про розірвання шлюбу та довідку ОСББ, що підтверджують факт окремого проживання батьків, витяги з Єдиного реєстру боржників, що підтверджує відсутності інших стягнень з ОСОБА_2 .

Представник ОСОБА_1 - адвокат Тарасенко О.В. звертає увагу на те, що суд першої інстанції, вимагаючи надання доказів майнового та сімейного стану боржника на етапі видачі судового наказу, нівелює саму суть спрощеної процедури та неправомірно позбавляє заявника права на судовий захист у передбачений законом спосіб, а дітей права на утримання від матері, яка свій обов`язок ігнорує.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив, проте відповідно до ч. 3 ст. 360 ЦПК України це не заважає її розгляду за наявними матеріалами справи.

За правилом п. 1 ч. 1 ст. 353 ЦПК України окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвала суду першої інстанції щодо відмови у видачі судового наказу.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга на ухвалу суду про відмову у видачі судового наказу розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Враховуючи вищезазначене, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Право на суд стосується як інституційних та організаційних аспектів, так і особливостей здійснення окремих судових процедур.

Відповідно до положень ст. 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених ст. 161 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Вимоги щодо форми і змісту заяви про видачу судового наказу встановлені у ст. 163 ЦПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 163 ЦПК України у заяві повинно бути зазначено: 1) найменування суду, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України заявника та боржника, реєстраційний номер облікової картки платника податків заявника та боржника (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта заявника та боржника (для фізичних осіб - громадян України), а також інші дані, якщо вони відомі заявнику, які ідентифікують боржника, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету; 3) ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) представника заявника, якщо заява подається представником, його місце проживання або місцезнаходження; 4) вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються; 5) перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

До заяви про видачу судового наказу додаються інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги (п. 4 ч. 3 ст. 163 ЦПК України).

У ч. 1 ст. 165 ЦПК України наданий вичерпний перелік підстав для відмови у видачі судового наказу. Суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заява подана з порушеннями вимог ст. 163 цього Кодекс (п. 1).

Відмовляючи у видачі судового наказу про стягнення аліментів на малолітніх дітей, суд першої інстанції виходив з того, що заява про видачу судового наказу подана з порушенням норм ст. 163 ЦПК України.

Проте, такі висновки місцевого суду не ґрунтуються на законі і не відповідають фактичним обставинам, а тому колегія суддів погодитись із ними не може.

Правова природа аліментів у розумінні глави 15 СК України є такою, що, з одного боку, вони є правом, а з іншого обов`язком, і надаються тим із батьків, хто проживає окремо від дитини, на її утримання тому з батьків, з ким проживає дитина.

За формою і змістом заява відповідає вимогам ст. 163 ЦПК України, до неї додані відповідні письмові докази, а саме свідоцтва про народження дітей і докази проживання дітей з батьком.

У відповідності до норми п. 4 ч. 3 ст. 163 ЦПК України заявник може надати інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими він обґрунтовує свої вимоги.

Вказана норма не зобов`язує заявника надавати докази того, що боржника не проводяться стягнення на утримання інших неповнолітніх/малолітніх дітей, не працездатних осіб та докази його платоспроможності.

Вищезазначене залишилось поза увагою суду першої інстанції, а тому його висновок про відмову у видачі судового наказу щодо стягнення аліментів на малолітніх дітей з підстав подання заяви з порушенням вимог ст. 163 ЦПК України є помилковим і таким, що не ґрунтується на вимогах цивільного процесуального законодавства.

Судові процедури повинні бути справедливими, тому особа без достатніх та розумних причин не може бути позбавлена права на звернення до суду, оскільки це становитиме порушення права, передбаченого ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на справедливий суд.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно із вимогами ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є, зокрема, порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

За таких обставин колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Київського апеляційного суду вважає, що доводи апеляційної скарги представника заявника заслуговують на увагу, а висновок суду про відмову у видачі судового наказу на підставі п. 1 ч. 1 ст. 165 ЦПК України є помилковим та не відповідає нормам діючого процесуального законодавства, тому у відповідності до ст. 379 ЦПК України ухвала підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Оскільки справа передається для продовження розгляду до суду першої інстанції, відсутні підстави для розподілу судових витрат у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції відповідно до положень ст. ст. 141, 382 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 367 - 369, 372, 374, 379, 381 - 384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Тарасенко Ольги Василівни задовольнити.

Ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 27 жовтня 2025 року скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач Д.О. Таргоній

Судді: С.А. Голуб

Т.О. Писана