УХВАЛА

23 грудня 2025 року

м. Київ

справа № 539/1102/24

провадження № 61-15731ск25

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Шиповича В. В. (суддя-доповідач), Осіяна О. М., Синельникова Є. В.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Сєрий Віктор Володимирович, на рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 16 квітня 2025 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 30 жовтня 2025 року у справі

за позовом Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Лубнигаз» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, та

зустрічним позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Лубнигаз», Товариства з обмеженою відповідальністю «Лубнигаз-Трейдинг» про припинення неправомірного нарахування заборгованості за послуги з розподілу природного газу та стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2024 року Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Лубнигаз» (далі - АТ «ОГС «Лубнигаз», товариство) звернулось до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за розподіл природного газу в сумі 16 932,08 грн, 3% річних у розмірі 435,39 грн та інфляційних втрат у розмірі 1 292,60 грн.

У травні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зустрічним позовом до

АТ «ОГС «Лубнигаз», ТОВ «Лубнигаз-Трейдинг», відповідно до якого просив припинити неправомірне нарахування АТ «ОГС «Лубнигаз» заборгованості за послугу з розподілу природнього газу за особовим рахунком ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , та стягнути з ТОВ «Лубнигаз-Трейдинг» безпідставно набуті грошові кошти в сумі 25 803,57 грн.

Рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 16 квітня 2025 року, залишеним без змін постановою Полтавського апеляційного суду від 30 жовтня 2025 року, задоволено позов АТ «ОГС «Лубнигаз» і частково задоволено зустрічний позов ОСОБА_1 .

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «ОГС «Лубнигаз» заборгованість за розподіл природнього газу в сумі 18 660,07 грн.

Стягнуто з ТОВ «Лубнигаз-Трейдинг» на користь ОСОБА_1 надмірно сплачені грошові кошти у розмірі 25 803,57 грн.

Відмовлено в частині зустрічних позовних вимог ОСОБА_1 до АТ «ОГС «Лубнигаз» про припинення неправомірного нарахування заборгованості за послуги з розподілу природного газу.

Компенсовано АТ «ОГС «Лубнигаз» за рахунок держави 3 028 грн судового збору за подання позову.

Стягнуто з ТОВ «Лубнигаз-Трейдинг» на користь держави судовий збір у сумі 1 211,20 грн.

13 грудня 2025 року через підсистему Електронний суд представник

ОСОБА_1 - адвокат Сєрий В. В. подав касаційну скаргу на рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 16 квітня 2025 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 30 жовтня 2025 року, які просить скасувати в частині задоволення позову АТ «ОГС «Лубнигаз», відмовивши у задоволенні вимог товариства, а також змінити в частині вирішення зустрічного позову, зобов`язавши АТ «ОГС «Лубнигаз» припинити неправомірне нарахування послуг з розподілу природного газу.

Строк на касаційне оскарження підлягає поновленню, оскільки скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення заявнику повного тексту оскарженої постанови апеляційного суду.

Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, з огляду на таке.

Згідно зі статтею 129 Конституції України та статтями 2, 17 ЦПК України однією з основних засад цивільного судочинства є забезпечення апеляційного перегляду справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до частини «с» статті 7 Рекомендацій № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», частина четверта статті 10 ЦПК України), умови прийнятності касаційної скарги відповідно до норм національного законодавства можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Касаційний перегляд справи вважається екстраординарним.

Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, специфіку його повноважень як «суду права», процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, враховуючи те, що провадження здійснюється судом після розгляду справи судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції, і учасникам справи був наданий відповідний обсяг гарантій права на справедливий суд у судах попередніх інстанцій.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами визнаються справи, у яких ціна позову не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (90 840 грн у 2025 році).

За змістом пунктів 1, 6 частини першої статті 176 ЦПК України у позовах про стягнення грошових коштів ціна позову визначається сумою, яка стягується, а у позовах про зменшення платежів - сумою на яку зменшуються платежі, але не більше ніж за один рік.

Обчислена за правилами статті 176 ЦПК України ціна позову у справі

№ 539/1102/24 не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Заявник у касаційній скарзі визначив ціну позову у справі в сумі 44 463,44 грн.

Оскільки справа № 539/1102/24 належить до категорії малозначних, ухвалені у ній судові рішення можуть бути оскаржені виключно за наявності випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Заявник посилається на наявність випадку, передбаченого підпунктом а) пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, вважаючи, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

Колегією суддів не встановлено фундаментального значення цієї справи для формування єдиної правозастосовчої практики та вирішення в межах цієї справи новітніх, проблемних, засадничих, раніше ґрунтовно не досліджуваних питань права, відповідь касаційного суду на які мала б надати нового, уніфікованого розуміння та застосування норм права як для сторін спору, так і для невизначеного, але широкого кола суб`єктів подібних правовідносин.

Верховним Судом досліджено та взято до уваги, зокрема, категорію справи, ціну та предмет позову, а також значення справи для сторін і суспільства, та не встановлено випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Касаційний перегляд вважається екстраординарним, з огляду на специфіку повноважень суду касаційної інстанції, які обмежено питаннями права та більшим ступенем формальності процедур. Повноваження суду касаційної інстанції не можуть використовуватися для здійснення нового судового розгляду справи.

Встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Якщо порушень порядку надання та отримання доказів у суді першої інстанції апеляційним судом не встановлено, а оцінка доказів зроблена як судом першої, так і судом апеляційної інстанцій, то суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів (постанова Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц).

Незгода ОСОБА_1 із оскаржуваними судовими рішеннями не є сама по собі обставиною, що свідчить про наявність випадків для відкриття касаційного провадження у малозначній справі.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Оскільки касаційну скаргу подано на судові рішення, ухвалені у малозначній справі, справа розглянута судами двох інстанцій, які мали повну юрисдикцію щодо вирішення спору, наявність випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, не встановлено, тому у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.

З огляду на відмову у відкритті касаційного провадження, не підлягають вирішенню клопотання заявника про передачу справи на розгляд Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду або до Великої Палати Верховного Суду, а також про накладення штрафу на АТ «ОГС «Лубнигаз» за зловживання процесуальними правами.

Керуючись статтею 129 Конституції України, частиною шостою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, статтею 390, частиною першою, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Поновити ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 16 квітня 2025 року та постанови Полтавського апеляційного суду від 30 жовтня

2025 року у справі № 539/1102/24.

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Сєрий Віктор Володимирович, на рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 16 квітня 2025 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 30 жовтня 2025 року у справі № 539/1102/24.

Копію ухвали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді:В. В. Шипович О. М. Осіян Є. В. Синельников