Справа № 306/2566/23
П О С Т А Н О В А

Іменем України

02 грудня 2025 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі:

головуючого судді Джуги С.Д.,

суддів Кожух О.А., Мацунича М.В.,

з участю секретаря судових засідань: Мочан М.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 (особа, яка не брала участі у справі), в інтересах якого діє адвокат Коваленко Ярослав Олександрович, на рішення Свалявського районного суду Закарпатської області від 26 грудня 2023 року у складі судді Уліганинця П.І., у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя набутого за час шлюбу,-

в с т а н о в и в :

У жовтні 2023 року ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя набутого за час шлюбу.

Позов мотивовано тим, що з 1986 року по 2000 рік ОСОБА_2 та ОСОБА_3 перебували у шлюбі. Позивач зазначає, що за вказаний час у них виникло право спільної сумісної власності на квартиру за адресою АДРЕСА_1 , право на проживання якої він разом зі своєю сім`єю отримав завдяки несенню військової служби. 02.10.2023 року, з відповіді з Квартирно-експлуатаційного відділу м. Мукачева позивач дізнався, що право власності на вищевказану квартиру зареєстроване за його колишньою дружиною ОСОБА_3 . Тому просить суд здійснити поділ квартири за адресою АДРЕСА_1 , що є об`єктом права спільної сумісної власності, та визнати за позивачем право власності на 1/2 частини даної квартири.

Рішенням Свалявського районного суду Закарпатської області від 26 грудня 2023 року, з урахуванням ухвали Свалявського районного суду Закарпатської області від 27 березня 2024 року, позов задоволено. Майно, а саме: квартиру розташовану за адресою АДРЕСА_1 , загальною площею 51,92 кв.м., житловою площею : 28,2 кв.м., що є спільною сумісною власністю подружжя, розділити між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканцем АДРЕСА_1 , та ОСОБА_3 , мешканкою АДРЕСА_1 , у рівних частках по 1/2 частині.

Визнано за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканцем АДРЕСА_1 , право власності на частину квартири за адресою АДРЕСА_1 .

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , як особа, яка не брала участі у справі, в інтересах якого діє адвокат Коваленко Ярослав Олександрович, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що предметом розгляду даної справи був поділ квартири за адресою АДРЕСА_1 , яка перебувала в спільній частковій власності відповідача та її сина ОСОБА_1 . На думку апелянта суд першої інстанції незаконно визнав дану квартиру як спільну сумісну власність подружжя, визнавши 1/2 частину квартири за позивачем та 1/2 частини за відповідачем, не врахувавши частину апелянта, а тому його права були порушені.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

У судовому засіданні у режимі відеоконференції представник апелянта - адвокат Коваленко Я.О. підтримав апеляційну скаргу, просить її задовольнити.

Інші учасники справи у судове засідання не з`явилися. Про дату час, місце розгляду справи належним чином повідомлені. Справа на підставі ч.2 ст. 372 ЦПК України розглянута у їх відсутності.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника апелянта, розглянувши і дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, виходячи з наступних мотивів.

Відповідно до вимог частини 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

У статті 18 ЦПК України зазначено, що обов`язковість судового рішення не позбавляє осіб, які не брали участі у справі, можливості звернутися до суду, якщо ухваленим судовим рішенням вирішено питання про їхні права, свободи чи інтереси.

Правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення або оспорювання саме її прав (ст.4 ч.1, ст.19 ЦПК України), зазначене стосується як права на позов, так і права на апеляцію.

Згідно із ч.1 ст.352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

З матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з 1986 року по 2000 рік перебували у шлюбі.

У поданому позові позивач зазначає, що у період шлюбу у них виникло право спільної сумісної власності на квартиру за адресою АДРЕСА_1 , яка зареєстровано за колишньою дружиною.

Задовольняючи заявлений позов, суд першої інстанції виходив з того, що вказана квартира є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, і позивач у порядку поділу має право на частку у даній квартирі.

Однак з таким висновком суду першої інстанції не може погодитись апеляційний суд з огляду на таке.

Відповідно до положень ст.ст.55, 124 Конституції України та ст.ст. 4, 5 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, установленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає, права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно ч. 1 ст. 48 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. З аналізу даної норми слідує, що відповідач це особа, на яку вказує позивач в позовній заяві, як на порушника своїх прав. Тому, саме позивач визначає до кого пред`явити позов. Якщо позивач помилиться (неправильно зазначивши сторону) і притягне відповідачем особу, яка його прав не порушила або не повинна відповідати за позовом з інших причин, суд у такому позові відмовляє.

Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Разом з тим установлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи.

Такий правовий висновок викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц, від 20 червня 2018 року у справі № 308/3162/15-ц, від 21 листопада 2018 року у справі № 127/93/17-ц, від 12 грудня 2018 року у справі № 570/3439/16-ц, від 12 грудня 2018 року у справі № 372/51/16-ц, від 05 травня 2019 року у справі № 554/10058/17.

Пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову.

При цьому, суд при розгляді справи має виходити зі складу осіб, які залучені до участі у справі позивачем. У разі пред`явлення позову до частини відповідачів, суд не вправі зі своєї ініціативи і без згоди позивача залучати інших відповідачів до участі у справі як співвідповідачів та зобов`язується вирішити справу за тим позовом, що пред`явлений, і відносно тих відповідачів, які зазначені в ньому.

Якщо позивач не заявляє клопотання про заміну неналежного відповідача (або залучення інших співвідповідачів в окремих справах згідно зі специфікою спірних правовідносин), суд повинен відмовляти у задоволенні позову.

Такий правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 02 жовтня 2019 року справі №461/6793/15-ц (провадження № 61-15551св18).

Пред`являючи даний позов в якості співвідповідача позивач зазначив ОСОБА_3 . Інших осіб, в порядку ст. 51ЦПК України судом першої інстанції до справи у якості співвідповідачів не залучалося.

Подаючи апеляційну скаргу як особа, яка не брала участі у розгляді справи ОСОБА_1 , вказує на те, що ухваленим судовим рішенням судом порушено його законні права та інтереси.

З такими доводами апеляційної скарги погоджується колегія суддів, оскільки вони підтверджуються матеріалам справи та ґрунтуються на законі.

З копії Книги обліку житлової площі, яка підлягає заселенню, та відповіді КЕВ м. Мукчево, вбачається, що квартиру АДРЕСА_2 отримував ОСОБА_3 на склад сім`ї три особи на підставі ордеру №403 від 01.10.93 року

Згідно корінця ордера №403 від 01.10.1993 року, такий видавався на період броні ОСОБА_2 на склад сім`ї з трьох осіб: дружина ОСОБА_4 та син ОСОБА_5 .

Відповідно до наказу начальника Мукачівської КЕЧ району №29х/ч від 20.03.1998 року, дозволено приватизувати квартиру АДРЕСА_3 ОСОБА_3 , що в ній проживає, склад сім`ї 2 чол.

На підставі даного наказу видано свідоцтво про право власності від 01.02.1998 року, відповідно до якого квартира АДРЕСА_2 на праві спільної часткової власності належить ОСОБА_3 та ОСОБА_1 .

Таким чином ОСОБА_1 є співвласником даної квартири, і вирішення судом першої інстанції заявленого позову про поділ даної квартири, як об`єкта спільної сумісної власності, порушує його законні права та інтереси.

Клопотання про залучення до участі у справі ОСОБА_1 як співвідповідача позивач не заявляв. Незалучення до участі у справі ОСОБА_1 в якості співвідповідача є самостійною та безумовною підставою для відмови у задоволенні позову.

Суд не вправі встановлювати факти, робити висновки по суті спору за неналежного суб`єктного складу учасників та вирішувати питання про права і обов`язки осіб, не залучених до участі у справі, а тому дійшов передчасного та помилкового висновку про задоволення заявленого позову.

Як передбачено п. 4 ч. 3. ст. 376 ЦПК України, порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо: суд прийняв судове рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі.

Оскільки справу судом першої інстанції розглянуто у неналежному суб`єктному складі і вирішено про права та інтереси апелянта ОСОБА_1 , якого не було залучено до участі у справі, в апеляційного суду відсутні повноваження щодо залучення до розгляду справи співвідповідача в порядку ст. 51 ЦПК України, а відтак виходячи з повноважень апеляційного суду, рішення суду першої інстанції згідно з п. 4 ч. 3 ст. 376 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову в задоволенні позову з вищенаведених підстав, що не перешкоджає позивачу звернутися з новим позовом, правильно визначивши суб`єктний склад сторін.

У відповідності до ст. 141 ЦПК України з позивача на користь апелянта підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1610,40 грн. понесений за подання апеляційної скарги.

Виходячи з наведеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд,

ухвалив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 (особа, яка не брала участі у справі), в інтересах якого діє адвокат Коваленко Ярослав Олександрович, задовольнити.

Рішення Свалявського районного суду Закарпатської області від 26 грудня 2023 року скасувати та ухвалити нове рішення.

У позові ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна набутого за час шлюбу відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1610,40 грн. сплаченого судового збору.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складено 15 грудня 2025 року.

Головуючий:

Судді: