Справа № 307/4959/25
Провадження № 2-з/307/18/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 грудня 2025 року м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області в особі головуючої судді Сойми М.М., розглянувши заяву ОСОБА_1 , де учасник у справі: Акціонерне товариство "Комерційний інвестиційний банк", про забезпечення позову до подання позовної заяви шляхом заборони продажу боргових вимог,

В С Т А Н О В И В:

22 грудня 2025 року заявник ОСОБА_1 звернувся до Тячівського районного суду Закарпатської області із заявою про забезпечення позову до подання позовної заяви шляхом заборони продажу боргових вимог.

Заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження (ст. 153 ЦПК України).

У заяві ОСОБА_1 вказує, що має намір подати позовну заяву до Акціонерного товариства "Комерційний інвестиційний банк" про визнання виконавчого листа від 22 лютого 2018 року по справі № 307/2542/17 в сумі 463 868, 83 гривні таким, що не підлягає виконанню. Невжиття заходів забезпечення може унеможливити виконання рішення, позаяк Акціонерне товариство "Комерційний інвестиційний банк" має намір продати боргові вимоги, яких на даний час не існує у зв`язку з належним виконанням боргових зобов`язань шляхом передавання ним оригіналу акцептованого простого векселя серії АА № 2861929, емітованого в сумі 522 868, 83 гривні до Акціонерного товариства "Комерційний інвестиційний банк". Про те, що він виконав боргові зобов`язання належним чином засвідчується в експертному дослідженні і в п. 8.6 Постанови НБУ № 508. Просить забезпечити позов шляхом заборони продажу боргових вимог.

23 грудня 2025 року представник Акціонерного товариства "Комерційний інвестиційний банк" Мікрюков Сергій Володимирович через систему «Електронний суд» подав суду заперечення на заяву про забезпечення позову, в якому зазначив, що 23 грудня 2025 року через підсистему «Електронний суд» ним було отримано заяву про забезпечення позову від ОСОБА_1 , який просить забезпечити позов шляхом заборони продажу боргових вимог. АТ «Комінвестбанк» повністю заперечує вимоги ОСОБА_1 , викладені в заяві про забезпечення позову. Заявник не обґрунтував, що невжиття саме зазначених заходів забезпечення може ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду, також не надав доказів продажу права вимоги за кредитним договором № 04-2-6/3к-10, укладеним із ОСОБА_1 . Забезпечення позову шляхом зупинення продажу боргових вимог не є співмірним з позовними вимогами, про заявлення яких пише ОСОБА_1 в своїй заяві про забезпечення позову. На підставі рішення Правління Національного банку України від 05 грудня 2024 року за № 425-рш/ БТ «Про віднесення АТ «Комінвестбанк» до категорії неплатоспроможних» та рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 05 грудня 2024 року за № 1262 «Про запровадження тимчасової адміністрації в АТ «Комінвестбанк» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку», розпочато процедуру виведення АТ «Комінвестбанк» з ринку шляхом запровадження тимчасової адміністрації строком на один місяць з 06 грудня 2024 року до 05 січня 2025 року (включно). Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з делегуванням усіх повноважень тимчасового адміністратора АТ «Комінвестбанк», визначених Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», зокрема, абз. 2 ч. 1 ст. 36, ст. ст. 37, 38 Закону, строком на один місяць з 06 грудня 2024 року до 05 січня 2025 року (включно) призначено начальника відділу запровадження тимчасової адміністрації управління раннього реагування департаменту дистанційного та інспекційного моніторингу діяльності банків Штогріну Ірину Вікторівну. Фонд гарантування вкладів фізичних осіб 09 грудня 2024 року оголосив про початок відкритого конкурсу з метою виведення неплатоспроможного банку АТ «Комінвестбанк» з ринку та запропонував такі способи виведення неплатоспроможного банку з ринку:- ліквідація банку з відчуженням у процесі ліквідації всіх або частини його активів і зобов`язань на користь приймаючого банку; - відчуження всіх або частини активів і зобов`язань неплатоспроможного банку на користь приймаючого банку з відкликанням банківської ліцензії неплатоспроможного банку та подальшою його ліквідацією; - створення та продаж інвестору перехідного банку з передачею йому активів і зобов`язань неплатоспроможного банку; - продаж неплатоспроможного банку інвестору. Термін подання конкурсних пропозицій було продовжено до 27 грудня 2024 року включно. Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 26 грудня 2024 року за № 1374 про продовження тимчасової адміністрації в неплатоспроможному банку АТ «Комінвестбанк» на один місяць з 06 січня 2025 року по 05 лютого 2025 року (включно). Відповідно до зазначеного рішення також продовжено повноваження уповноваженої особи Фонду на тимчасову адміністрацію неплатоспроможного банку АТ «Комінвестбанк», що визначені Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», зокрема, абз. 2 ч. 1 ст. 36 та ст. ст. 37, 38 Закону, начальника відділу запровадження тимчасової адміністрації управління раннього реагування департаменту дистанційного та інспекційного моніторингу діяльності банків Штогріної І.В. строком на один місяць з 06 січня 2025 року по 05 лютого 2025 року (включно). Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 26 грудня 2024 року за № 1375 продовжено строк подання зацікавленими інвесторами конкурсних пропозицій до 13 січня 2025 року включно. Відповідно, поновлено подання заявок на допуск до участі у відкритому конкурсі до 06 січня 2025 року включно. З 02 січня 2025 року Фонд гарантування вкладів фізичних осіб розпочав виплати коштів вкладникам АТ «Комінвестбанк» за договорами банківського вкладу, строк дії яких закінчився до 05 грудня 2024 року включно та за договорами банківського рахунку (поточні рахунки). Кошти вкладникам АТ «Комінвестбанк» за цими договорами відшкодовуються в повному розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані станом на кінець дня 05 грудня 2024 року. Вклади в іноземній валюті відшкодовуються у гривні, перераховані за курсом НБУ станом на кінець дня 05 грудня 2024 року. Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 17 січня 2025 року за № 45 визначення переможця відкритого конкурсу з метою виведення неплатоспроможного АТ «Комінвестбанк» з ринку перенесено на 21 січня 2025 року включно. З 23 січня 2025 року тимчасово призупинені виплати коштів вкладникам АТ «Комінвестбанк» через необхідність завершення уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в АТ «Комінвестбанк» повного технологічного циклу формування переліку вкладників та фіналізації заходів, пов`язаних із проведенням конкурсу з виведення банку з ринку. Зобов`язання перед кредиторами, що не передаються приймаючому банку, задовольнятимуться у процесі ліквідації у загальному порядку відповідно до черговості, передбаченої ст. 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Таким кредиторам необхідно буде заявити про свої кредиторські вимоги до ліквідатора АТ «Комінвестбанк» за стандартною процедурою. На підставі рішення Правління Національного банку України від 04 лютого 2025 року за № 34-рш «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію АТ «Комінвестбанк» та рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 05 лютого 2025 року за № 122 «Про початок процедури ліквідації АТ «Комінвестбанк» та делегування повноважень ліквідатору банку» розпочато процедуру ліквідації строком на три роки з 06 лютого 2025 року до 05 лютого 2028 року включно. Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з делегуванням усіх повноважень ліквідатора АТ «Комінвестбанк», визначених Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», зокрема, ст. ст. 37, 38, 47-52, 521, 53 Закону, в тому числі з підписання всіх договорів, пов`язаних з реалізацією активів банку у порядку, визначеному Законом, окрім повноважень в частині організації реалізації активів банку, та звернення з вимогами та позовами про відшкодування шкоди (збитків), зазначеними у частинах 5 та 10 ст. 52 Закону, призначено провідного професіонала з управління активами та ліквідації відділу організації процедур ліквідації банків департаменту ліквідації банків Білу Ірину Володимирівну строком на три роки з 06 лютого 2025 року до 05 лютого 2028 року включно. Вказана інформація розміщена в мережі Інтернет на сторінці АТ «Комінвестбанк» (https://atcominvestbank.com/ua/news/rozpocato-likvidaciu-at-kominvestbank-ta delegovano-povnovazenna-likvidatora-banku) та Фонду гарантування (https://www.fg.gov.ua/articles/60218-rozpochato-likvidaciyu-at-kominvestbank-ta delegovano-povnovazhennya-likvidatora-banku.html), є загальновідомою та доступною. Пунктом 17 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» визначено, що уповноважена особа Фонду - працівник Фонду, який від імені Фонду та в межах повноважень, передбачених цим Законом та/або делегованих Фондом, виконує дії із забезпечення виведення банку з ринку під час здійснення тимчасової адміністрації неплатоспроможного банку та/а бо ліквідації банку. Відповідно до ч. 1 ст. 48 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд безпосередньо або шляхом делегування повноважень уповноваженій особі Фонду з дня початку процедури ліквідації банку здійснює такі повноваження: зокрема, здійснює повноваження органів управління банку; приймає в управління майно (у тому числі кошти) банку, вживає заходів щодо забезпечення його збереження, формує ліквідаційну масу, виконує функції з управління - продає майно банку. Таким чином, вказані дії належать до компетенції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та/або уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію банку, які вчиняються ними безпосередньо, або шляхом вчинення дії від імені банку, який ліквідується, оскільки Фонд гарантування вкладів фізичних осіб або уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб ліквідацію банку здійснюють повноваження органів управління банку. З огляду на викладене, заборона організаторам (операторам, електронним майданчикам) відкритих адміністраторам торгів електронної (аукціонів, торгової «голландського» системи аукціону), РrоZоrro.Продажі, ДП «Прозорро.Продажі», а також будь-яким іншим фізичним та юридичним особам вчиняти будь-які дії, направлені на організацію та/або проведення електронних торгів (аукціону), а також оформлення їх результатів, стосуються прав Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення заходів щодо реалізації майна та активів неплатоспроможного банку, а тому підлягають застосуванню імперативні норми ч. 6. ст. 150 ЦПК України. Забезпечення позову шляхом заборони продажу боргових вимог є порушенням прямої норми ч. 6 ст. 150 ЦПК України, яка не допускає забезпечення позову шляхом зупинення тимчасової адміністрації або ліквідації банку, заборони обов`язку вчиняти певні дії або встановлення, обов`язку утримуватися від вчинення певних дій Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, його посадовим особам, у тому числі уповноваженим особам Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, при здійсненні тимчасової адміністрації чи ліквідації банку. Щодо векселя. На адресу АТ «Комінвестбанк» 01 жовтня 2025 року від ОСОБА_1 надійшла заява «про належне виконання зобов`язань від 25 вересня 2025 року та надано оригінал простого векселя серії АА №2861929 на суму 522 868 (П`ятсот двадцять дві тисячі вісімсот шістдесят вісім) гривень 83 копійки. Відповідно АТ «Комінвестбанк» було надано відповідь за вихідним номером № 3436 від 24 жовтня 2025 року на заяву про належне виконання зобов`язань, за змістом якої між ОСОБА_1 та АТ«Комінвестбанк» укладено договір кредиту № 04-2-6/3к-10 від 30 квітня 2011 року, за яким ОСОБА_1 надано грошові кошти в розмірі 170 000 (сто сімдесят тисяч) гривень 00 копійок із процентною ставкою 23% річних. Строк виконання зобов`язань до 28 квітня 2011 року. Додатково між сторонами укладено додаткову угоду до договору від 30 квітня 2012 року, відповідно до якої сторони погодили, що збільшили строк користування кредитом до 28 серпня 2012 року. В порушення взятих на себе зобов`язань ОСОБА_1 були порушенні умови договору, що полягають у неповерненні ним грошових коштів за договором. Частинами 1 та 3 статті 4 Закону України «Про обіг векселів в Україні» визначено, що видавати переказні і прості векселі можна лише для оформлення грошового боргу за фактично поставлені товари, виконані роботи, надані послуги, за виключенням фінансових банківських векселів, векселів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та фінансових казначейських векселів. Умова щодо проведення розрахунків із застосуванням векселів обов`язково відображається у відповідному договорі, який укладається в письмовій формі. У разі видачі (передачі) векселя відповідно до договору припиняються грошові зобов`язання щодо платежу за цим договором та виникають грошові зобов`язання щодо платежу за векселем. Відповідними умовами Закону встановлено, що саме в договорі, укладеному між сторонами, має бути зазначено можливість використання такого інструменту як вексель щодо погашення грошових зобов`язань за договором, не говорячи про необхідність його належного заповнення. Слід звернути увагу, що договором кредиту, укладеним між банком та ОСОБА_1 не передбачено таке виконання зобов`язань як надання векселю з метою припинення грошових зобов`язань. Відповідно до ст. ст. 1049, 1055 ЦК України визначено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику, грошові кошти, у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що буди передані йому позикодавцем у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Відповідно до ст. 599 ЦК України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Отже, зобов`язання за кредитним договором можуть бути виконанні виключно шляхом внесення грошових коштів в розмірі 463 368, 83 (Чотириста вісімдесят три тисячі вісімсот шістдесят вісім) гривень 83 копійки в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором, інших способів виконання зобов`язань, визначених кредитним договором та договором забезпечення, укладеними між банком та ОСОБА_1 не передбачено, а за таких обставин АТ «Комінвестбанк» очікує від ОСОБА_1 виконання зобов`язань, проведених належним чином шляхом внесення грошових коштів в розмірі 463 868,83 (Чотириста вісімдесят гри тисячі вісімсот шістдесят вісім) гривень 83 копійки. Цим листом АТ «Комінвестбанк» також повернув ОСОБА_1 оригінал боргового цінного паперу простого акцептованого векселя серії АА № 2861929 па суму 522 868 (П`ятсот двадцять дві тисячі вісімсот шістдесят вісім) гривень 83 копійки, як такий, що не може бути прийняти за вищезазначеними зобов`язаннями. Пунктом 9.4 Положення про порядок здійснення банками операцій з векселями в національній валюті на території України, затвердженим постановою правління НБУ № 508 від 16 грудня 2002 року передбачено, що використання векселів для розрахунків за заборгованістю за банківським кредитом не допускається. Таким чином, доводи заявника про належне виконання кредитного зобов`язання не відповідають дійсності. Відповідно до п. 14 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 02 квітня 2012 року, перерахування коштів з рахунків органів державної виконавчої служби чи приватного виконавця здійснюється на підставі платіжних доручень. Копії платіжних доручень (реєстри до платіжних доручень) про перерахування коштів стягувачам долучаються до матеріалів виконавчого провадження, яким визначено належність указаних коштів стягувачам. Законом України «Про виконавче провадження» передбачено, що повна фактична виплата особі, на користь якої ухвалено рішення суду, суми коштів, може бути здійснена боржником в самостійному порядку, про що відповідно до ч. 4 ст. 19 Закону, сторони зобов`язані невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавця. Отже, у разі самостійного виконання рішення боржником щодо повної фактичної виплати особі суми коштів, на користь якої ухвалено рішення суду, боржник зобов`язаний надати виконавцю платіжний документ (квитанцію, платіжне доручення з відміткою банку про перерахування, тощо), який підтверджує сплату коштів стягувачу. Разом з тим, просить суд не приймати до уваги наданий позивачем експертний висновок Інституту Інтелектуального Капіталу «НЕПЕК-ПЛЮС» щодо можливості врахування векселя в якості способу погашення заборгованості, оскільки згідно зі ст. 115 ЦПК України такий висновок не є доказом, має допоміжний (консультативний) характер і не є обов`язковим для суду. За таких обставин, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи, що умовами кредитного договору сторонами не погоджувався порядок виконання зобов`язань шляхом передання кредитору векселя, що свідчить про неналежність виконання зобов`язань у такий спосіб, при цьому нормами чинного законодавства не передбачено використання простого векселя як способу оплати коштів за кредитним зобов`язанням, можливо прийти до висновку, що заява про забезпечення позову є необґрунтованою, а тому суд має відмовити в її задоволенні. Отже, твердження заявника щодо виконання зобов`язань шляхом направлення векселю на адресу АТ «Комінвестбанк» є належним способом виконання рішенням є незаконним. Щодо визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню. Рішенням Тячівського районного суду Закарпатської області від 22 лютого 2018 року у справі №307/2542/17 позов АТ «Комінвестбанк» задоволено частково та вирішено звернути стягнення на предмет іпотеки - житловий будинок, розташований по АДРЕСА_1 , та належний на праві власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 для погашення заборгованості приватного підприємця ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_2 ) по договору кредиту № 04-2-6/3к-10 від 13 квітня 2011 року в загальній сумі 522 868, 83 гривні на користь Публічного акціонерного товариства „Комерційний інвестиційний банк (88000, м. Ужгород, вул. Гойди, 10, ). Стягнуто з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний інвестиційний банк», адреса: м. Ужгород, вул. Гойди, 10, Закарпатської області, по 4 721, 51 гривень сплаченого судового збору з кожного. На виконання цього рішення суду був виданий виконавчий лист від 22 лютого 2018 року, який знаходиться на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Закарпатська область Лукеча О.В., виконавче провадження № АСВП: 63905451 від 11 грудня 2020 року. Навіть у випадку відступлення права вимоги за договором кредиту № 04-2 6/3к-10 від 13 квітня 2011 року, укладеним із ОСОБА_1 будь-які позовні вимоги про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, усі дії, вчинені до вступу правонаступника у виконавче провадження є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив та відповідно відбудеться процесуальне правонаступництво шляхом заміни відповідача у цій справі. За наведених норм просить суд відмовити у задоволенні заяви про забезпечення позову у повному обсязі.

Згідно ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Згідно ч. 6 ст. 150 ЦПК України не допускається забезпечення позову шляхом зупинення тимчасової адміністрації або ліквідації банку, заборони або встановлення обов`язку вчиняти певні дії, обов`язку утримуватися від вчинення певних дій Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, його посадовим особам, у тому числі уповноваженим особам Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, при здійсненні тимчасової адміністрації чи ліквідації банку, а також зупинення дії рішень Кабінету Міністрів України про участь держави у виведенні неплатоспроможного банку з ринку, індивідуальних актів Міністерства фінансів України, прийнятих на виконання таких рішень Кабінету Міністрів України, індивідуальних актів Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку, прийнятих у процесі виведення неплатоспроможного банку з ринку, а також шляхом встановлення для Кабінету Міністрів України, Міністерства фінансів України, Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку, їх посадових та службових осіб заборони або обов`язку

Згідно змісту п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що:

-між сторонами дійсно виник спір та

-існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову;

-з`ясувати обсяг позовних вимог,

-дані про особу відповідача, а також

-відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Відповідно до вказаних вище вимог закону та роз`яснень суду касаційної інстанції, що стосуються способу вирішення аналогічних питань, перевіряючи, зокрема: чи дійсно між сторонами виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам, суд вважає, що відсутні підстави для задоволення заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви шляхом заборони продажу боргових вимог.

Судом встановлено, що заявник ОСОБА_1 є боржником за укладеним між ним та АТ «Комінвестбанк» договором кредиту № 04-2-6/3к-10 від 30 квітня 2011 року, за яким ОСОБА_1 надано грошові кошти в розмірі 170 000, 00 гривень із процентною ставкою 23 % річних. Строк виконання зобов`язань до 28 квітня 2011 року. Додатково між сторонами укладено додаткову угоду до договору від 30 квітня 2012 року, відповідно до якої сторони погодили, що збільшили строк користування кредитом до 28 серпня 2012 року. В порушення взятих на себе зобов`язань ОСОБА_1 не виконав умови кредитного договору та не повернув банку грошові кошти за договором, у зв`язку з чим, банк звернувся до суду та рішенням Тячівського районного суду Закарпатської області від 22 лютого 2018 року у справі №307/2542/17 позов АТ «Комінвестбанк» задоволено частково та вирішено звернути стягнення на предмет іпотеки - житловий будинок, розташований по АДРЕСА_1 , та належний на праві власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 для погашення заборгованості приватного підприємця ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_2 ) по договору кредиту № 04-2-6/3к-10 від 13 квітня 2011 року в загальній сумі 522 868, 83 гривні на користь Публічного акціонерного товариства „Комерційний інвестиційний банк (88000, м. Ужгород, вул. Гойди, 10, ). На виконання цього рішення суду був виданий виконавчий лист від 22 лютого 2018 року, який знаходиться на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Закарпатської області Лукечі О.В., виконавче провадження № АСВП: 63905451 від 11 грудня 2020 року.

Також судом встановлено, що напідставі рішення Правління Національного банку України від 05 грудня 2024 року за № 425-рш/ БТ «Про віднесення АТ «Комінвестбанк» до категорії неплатоспроможних» та рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 05 грудня 2024 року за № 1262 «Про запровадження тимчасової адміністрації в АТ «Комінвестбанк» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку», розпочато процедуру виведення АТ «Комінвестбанк» з ринку шляхом запровадження тимчасової адміністрації. Фонд гарантування вкладів фізичних осіб 09 грудня 2024 року оголосив про початок відкритого конкурсу з метою виведення неплатоспроможного банку АТ «Комінвестбанк» з ринку. На підставі рішення Правління Національного банку України від 04 лютого 2025 року за № 34-рш «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію АТ «Комінвестбанк» та рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 05 лютого 2025 року за № 122 «Про початок процедури ліквідації АТ «Комінвестбанк» та делегування повноважень ліквідатору банку» розпочато процедуру ліквідації АТ «Комінвестбанк» строком на три роки з 06 лютого 2025 року до 05 лютого 2028 року включно.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) вказано, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. […] Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. […] Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року в справі № 753/22860/17 (провадження № 14-88цс20) зазначено, що «умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання. Конкретний захід забезпечення позову буде домірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту по

У рішенні Дейвіда Горнсбі (David Hornsby) та Ади Енн Горнсбі (Ada Ann Hornsby) проти Грецької Республіки, № 18357/91, § 40 від 19 березня 1997 року, у справі «Горнсбі проти Греції» (Case of Hornsby v. Greece), Європейський суд з прав людини зазначив, що «право на звернення до суду було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду одній зі сторін».

Виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має розглядатися як невід`ємна частина «судового процесу» для цілей статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

З огляду на норми ЦПК України, особа яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 151 ЦПК України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

З матеріалів заяви вбачається, що метою заяви про забезпечення позову є не захист інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, а припущення про намір банку продати боргові вимоги, яких, на думку ОСОБА_1 , на даний час не існує, при тому, що доказів належного виконання позивачем боргових зобов`язань перед банком до заяви про забезпечення позову не додано, що свідчить про намір позивача перешкодити законній діяльності Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, його посадовим особам, у тому числі уповноваженим особам Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, при здійсненні ліквідації банку та реалізації майна банку, в тому числі права вимоги за кредитним договором, укладеним між ним та банком, що прямо заборонено ч. 6 ст. 150 ЦПК України, і в свою чергу вимоги заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом зупинення продажу боргових вимог не є співмірним з позовними вимогами.

Процесуальний інститут забезпечення позову покликаний захистити інтереси саме позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача. Тому у суду відсутні підстави для задоволення заяви та вжиття заходу забезпечення, про вжиття якого просить заявник.

Зважаючи на вказане доводи заяви про забезпечення позову слід визнати безпідставними та у задоволенні такої слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 149, 150, 153 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 , де учасник у справі: Акціонерне товариство "Комерційний інвестиційний банк", про забезпечення позову до подання позовної заяви шляхом заборони продажу боргових вимог відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Закарпатського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення ухвали.

Учасник справи, якому ухвалу суду не було вручено у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: Сойма М.М.