Провадження №: 2-з/752/276/25
УХВАЛА

про передачу справи за підсудністю

23.12.2025 Голосіївський районний суд міста Києва у складі головуючого судді Кирильчук І. А., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову до подачі позовної заяви,

в с т а н о в и в:

До Голосіївського районного суду міста Києва через систему «Електронний суд» надійшла заява ОСОБА_1 про забезпечення позову до подачі позовної заяви до ОСОБА_2 про визнання автомобіля спільною сумісною власністю подружжя, припинення права спільної сумісної власності на автомобіль та виділення у власність ОСОБА_2 автомобіля, стягнувши з ного грошову компенсацію вартості частини автомобіля.

Заява обґрунтована тим, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі з 27 жовтня 2018 року. Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 20.12.2024 р. у справі №752/18874/24 шлюб між заявником та відповідачем розірвано. За час шлюбу подружжям було набуто рухоме майно:

1) автомобіль RENAULT LAGUNA, державний номер НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 , який після розірвання шлюбу залишався у користуванні заявниці.

2) автомобіль RENAULT TALISMAN, державний номер НОМЕР_3 , який після розірвання шлюбу залишався у користуванні відповідача.

Наразі вживаються заходи щодо витребування копій документів та інформації, що стосується цього автомобіля, для подальшого включення вимог щодо нього до позовної заяви. Поділ спільного сумісного майна подружжям не здійснювався.

11 грудня 2025 року заявник виявила відсутність автомобіля RENAULT LAGUNA, державний номер НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 на паркомісці, де зазвичай вона його залишала. Щодо цього факту заявником 12 грудня 2025 року було подано до Голосіївського управління поліції ГУНП у м. Києві відповідну заяву про кримінальне правопорушення та іншу подію та пояснення, що до неї додаються. Заявнику було видано талон-повідомлення єдиного обліку №73972 від 13.12.2025 року на підтвердження прийняття вказаної заяви. З Голосіївського управління поліції ГУНП у м. Києві дізнавач, який приймав заяву, зателефонував ОСОБА_2 , який підтвердив, що саме він забрав зазначений автомобіль. Існує ризик, що вказаний транспортний засіб може бути відчужений колишнім чоловіком без згоди заявника за заниженою вартістю, потрапити у дорожньо-транспортну пригоду, може бути пошкоджений або знищений, що в подальшому може ускладнити виконання рішення суду щодо поділу майна.

Таким чином, заявник вважає, що існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам та інтересам заявника або того, що захист її прав та інтересів стане неможливим без вжиття заходу забезпечення позову, чи для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль, а невжиття заходу забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав заявника, за захистом яких вона звернулася до суду.

Позовна заява про поділ спільного майна буде подана заявником у строк, визначений ч.4 ст.152 ЦПК України. Предметом позову буде визнання автомобіля RENAULT LAGUNA, державний номер НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , припинення права спільної сумісної власності ОСОБА_1 на автомобіль RENAULT LAGUNA, державний номер НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 , виділення у власність ОСОБА_2 автомобіля RENAULT LAGUNA, державний номер НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 , стягнення з ОСОБА_2 компенсації вартості частини автомобіля RENAULT LAGUNA, державний номер НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 . Ціна позову - 126570 грн. Наразі вживаються заходи для проведення незалежної оцінки транспортного засобу для точного визначення ціни позову, розміру компенсації, яка буде заявлятися у позовних вимогах, та розміру судового збору.

В порядку автоматизованого розподілу справ між суддями позовну заяву передано на розгляд судді Кирильчук І. А.

Вирішуючи питання про прийняття заяви до розгляду і вирішення питання про забезпечення позову до подачі позовної заяви, суд встановив таке.

Пунктом 1 частиною першою статті 152 ЦПК України передбачено, що заява про забезпечення позову подається до подання позовної заяви - за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для відповідного позову, або до суду за місцезнаходженням предмета спору - якщо суд, до підсудності якого відноситься справа, визначити неможливо.

Згідно із частиною першою статті 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Частиною шостою статті 187 ЦПК України встановлено, що у разі якщо відповідачем у позовній заяві вказана фізична особа, яка не є суб`єктом підприємницької діяльності, суд не пізніше двох днів з дня надходження позовної заяви до суду звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи.

Відповідно до частин восьмої, дев`ятої статті 187 ЦПК України суддя з метою визначення підсудності може також користуватися даними Єдиного державного демографічного реєстру. Якщо за результатами отриманої судом інформації буде встановлено, що справа не підсудна цьому суду, суд надсилає справу за підсудністю в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу.

Із відповіді № 2162445 від 22 грудня 2025 року з Єдиного державного демографічного реєстру встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , до якого заявник ОСОБА_1 має намір пред`явити позов про поділ спільного сумісного майна подружжя, зокрема, автомобіля RENAULT LAGUNA, державний номер НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 , з 10 серпня 1999 року по 04 червня 2024 року був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Частиною дев`ятою статті 28 ЦПК України встановлено, що позови до відповідача, місце реєстрації проживання або перебування якого невідоме, пред`являються за місцезнаходженням майна відповідача чи за останнім відомим зареєстрованим його місцем проживання або перебування чи постійного його заняття (роботи).

Оскільки суду не вдалося встановити дійсне місце реєстрації відповідача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , до якого заявник ОСОБА_1 має намір пред`явити позов про поділ спільного сумісного майна подружжя, а останньою не надано належного доказового обґрунтування належного останньому майна у Голосіївському районі міста Києва чи його постійного заняття (роботи) чи місцезнаходження предмета майбутнього спору - автомобіля RENAULT LAGUNA, державний номер НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 , то суд дійшов висновку про визначення підсудності заяви про забезпечення позову за останнім відомим зареєстрованим місцем проживання відповідача - АДРЕСА_1 , що територіально підсудно Мукачівському міськрайонному суду Закарпатської області.

Зазначена заявником у заяві про забезпечення позову адреса реєстрації місця проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не підтверджена будь-якими належними доказами.

Право на звернення до суду за судовим захистом своїх прав та охоронюваних законом інтересів є одним із важливіших конституційних прав громадян та юридичних осіб.

Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950, далі - Конвенція 1950 року), а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до статті 7 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовуються судами при розгляді справ як джерело права.

Відповідно до пункту першого статті 6 Конвенції 1950 року кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Статтями 2, 3, 4 ЦПК України передбачено, що завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України «Про міжнародне приватне право», законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до частини першої статті 23 ЦПК України усі справи, що підлягають вирішенню в порядку цивільного судочинства, розглядаються місцевими загальними судами як судами першої інстанції, крім справ, визначених частинами другою та третьою цієї статті.

Правила щодо підсудності цивільних справ, які підлягають вирішенню в порядку цивільного судочинства, тобто розмежування компетенції по розгляду і вирішенню підвідомчих суду цивільних справ всередині системи судів цивільної юрисдикції, визначені в Главі 2 Розділу III ЦПК України.

Відповідно до пункту 1 частини третьої статті 376 ЦПК України обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення є порушення норм процесуального права, якщо справу розглянуто неповноважним складом суду.

Принцип законного судді нерозривно пов`язаний з правом особи на повноважний, компетентний суд. Відповідно до статті 8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом.

Суд не тільки вправі, а й зобов`язаний ухилитися від розв`язання справ, йому не підсудних.

Вимоги статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод є виконаними, коли справа заявника була розглянута національним судом, який створено на підставі закону. Європейський суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях наголошував, що поняття «суд, встановлений законом», стосується не тільки юридичного підґрунтя самого по собі існування «суду», але також і дотримання судом спеціальних норм, які регулюють його юрисдикцію, підсудність, повноваження судді (належний склад суду).

Враховуючи предмет позову, з яким заявник має намір звернутися до суду із заявою про забезпечення позову, та відоме останнє зареєстроване місце проживання відповідача, до спірних правовідносин підлягають застосуванню приписи частини дев`ятої статті 28 ЦПК України.

Згідно із пунктом першим частини першої статті 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Таким чином, заява ОСОБА_1 про забезпечення позову до подачі позовної заяви підлягає направленню на розгляд за підсудністю до Мукачівському міськрайонному суду Закарпатської області.

Керуючись статтями 4, 27, 28, 31, 152, 187, 260, 353, 354 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Матеріали заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову до подачі позовної заяви, передати на розгляд за підсудністю до Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому повної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Ухвала складена 23 грудня 2023 року.

Суддя І. А. Кирильчук