Справа № 211/8535/25
Провадження № 2/211/3949/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2025 року Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Н.О. Сарат

за участю секретаря судового засідання С.М. Зоріній

у відсутність сторін, розглянувши у судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , представник ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа ВІДДІЛ ДЕРЖАВНОЇ РЕЄСТРАЦІЇ АКТІВ ЦИВІЛЬНОГО СТАНУ ПО ДОВГИНЦІВСЬКОМУ ТА САКСАГАНСЬКОМУ РАЙОНАХ У МІСТІ КРИВОМУ РОЗІ КРИВОРІЗЬКОГО РАЙОНУ ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ ПІВДЕННОГО МІЖРЕГІОНАЛЬНОГО УПРАВЛІННЯ МІНІСТЕРСТВА ЮСТИЦІЇ (М. ОДЕСА), Міністерство оборони України та ОСОБА_4 про визнання батьківства,

встановив:

позивач через представника звернулась до суду з зазначеним позовом та просить суд визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Донецьк Донецької області, батьком дитини ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 у місті Кривий Ріг, Дніпропетровська область, РНОКПП НОМЕР_1 та зобов`язати відділ державної реєстрації актів цивільного стану по Довгинцівському та Саксаганському районах у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) внести зміни до актового запису про народження ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , № 292 від 19.11.2020, складеного Довгинцівським районним у місті Кривому Розі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства (м. Дніпро), а саме: у графі відомості про дитину змінити: прізвище з « ОСОБА_6 » на « ОСОБА_7 »; виключити відомості про ОСОБА_8 , громадянина України, як батька; у графі відомості про батька вказати: прізвище батька « ОСОБА_7 », ім`я « ОСОБА_9 », по батькові « ОСОБА_10 », громадянство - « ОСОБА_11 », дата народження - « ІНФОРМАЦІЯ_4 », місце народження - «Україна, Донецька область, м. Донецьк»; інші відомості залишити без змін.

В обгрунтування позову зазначила, що позивач ОСОБА_1 та ОСОБА_3 в період з 2018 року по 2022 рік проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу, вели спільне господарство, мали спільний бюджет, піклувались один про одного. ІНФОРМАЦІЯ_2 у них народився син ОСОБА_5 . Однак, під час реєстрації дитини у відділі РАЦС заявник вказала у заяві до РАЦС, що батьком дитини є ОСОБА_8 . Вказаний запис про батька дитини здійснено відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу. З моменту народження сина ОСОБА_3 визнавав його своєю дитиною, називав сином, а ОСОБА_12 батьком, піклувався про нього, допомагав у вихованні та матеріальному утриманні, брав активну участь у житті дитини. На час призову ОСОБА_3 до лав ЗСУ вони проживали всі разом однією родиною, включаючи доньку заявника ОСОБА_13 , з 2021 року до березня 2022 року за адресою реєстрації позивача в квартирі її матері по АДРЕСА_1 , що підтверджується відповідним актом про фактичне проживання від 01.07.2025. При цьому, з 2018 року по 2020 рік проживали у квартирі, яку винаймали за спільні кошти за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується відповідним актом про фактичне проживання від 24.06.2025. Вказане підтверджується також спільними фото, на яких зафіксовані певні моменти спільного життя, зокрема на сторінці відповідача в соціальних мережах, перепискою, що збереглась, та показаннями свідків, які будуть надані ними безпосередньо в судовому засіданні. Разом з тим, біологічним батьком дитини є ОСОБА_3 . Однак, оскільки він не був особисто присутнім при реєстрації дитини та не перебував з матір`ю дитини у шлюбі, тому в актовому записі про народження дитини її було зареєстровано на прізвище матері « ОСОБА_6 » та вписано ім`я та по батькові батька « ОСОБА_14 », що відповідає імені та по батькові ОСОБА_7 . У графі про батька дитини відсутні відомості про дату та місце народження, оскільки такої особи як ОСОБА_8 не існує, а запис зроблено зі слів матері. Походження народженого у позивача сина від ОСОБА_3 ним не заперечувалось. ОСОБА_3 визнавав себе біологічним батьком дитини, сторони проживали разом, мали спільний побут та бюджет, він піклувався про сина, забезпечував належні умови його розвитку, здійснював заходи щодо його утримання, приймав активну участь у його житті та вихованні. Вказане не заперечується його матір`ю ОСОБА_4 . Сторони дійшли згоди щодо внесення змін до актового запису про народження дитини, оскільки ОСОБА_3 є біологічним батьком дитини та бажав виправити невідповідність в офіційних документах, однак, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, був призваний на військову службу до лав ЗСУ та з березня 2022 року перебував на військовій службі. Під час виконання бойового завдання зник безвісти. На сьогоднішній день його місце перебування не встановлене. ОСОБА_3 є біологічним батьком ОСОБА_5 , проте, позивач шлюб з ОСОБА_3 не встигли зареєструвати, як і належним чином оформити його батьківство відносно сина, хоча ОСОБА_3 визнав себе батьком сина ОСОБА_5 та бажав оформити своє батьківство належним чином. Отже, визнання батьківства ОСОБА_3 щодо дитини ОСОБА_5 необхідно для реалізації особистих немайнових прав останнього, відновлення справедливості, у зв`язку з чим позивач змушена звернутись до суду із даною позовною заявою, оскільки у інший спосіб неможливо встановити батьківство ОСОБА_3 відносно сина ОСОБА_5 . При цьому слід зазначити, що проведення судової біологічної (генетичної) експертизи наразі є неможливим, так як ОСОБА_3 зник безвісти.

Ухвалою суду від 04.08.2025 року провадження по справі відкрито.

Ухвалою суду від 24.09.2025 року по справі залучено третю особу.

13.10.2025 року від третьої особи Міністерства оборони України надійшли пояснення, згідно яких вказано, що так, як на підставу заявлених вимог позивач посилається на акти спільного проживання, переписку, фото, то вказані докази не дають підстави для висновку стосовно біологічного батьківства відповідача стосовно неповнолітнього ОСОБА_5 указані докази скоріш свідчать про наявність теплих, близьких стосунків між Відповідачем та Позивачкою, однак не можуть категорично свідчити про кровну спорідненість відповідача з дитиною, а отже позивачем не доведено належними та обґрунтованими доказами заявлені вимоги.

25.11.2025 року від третьої особи ОСОБА_4 надійшла заява про розгляд справи без неї, просила задовольнити позовні вимоги.

25.11.2025 року від позивача та її представника надійшла заява про розгляд справи без них, просила задовольнити позовні вимоги.

Свідок ОСОБА_15 надала письмові пояснення, згідно яких вказано, що вона є матір`ю ОСОБА_1 та знає, що її донька в період часу з 2018 року по 2022 рік проживала однією сім`єю з ОСОБА_3 без реєстрації шлюбу, в них було все спільне, бюджет, господарство, а ІНФОРМАЦІЯ_2 в них народився син ОСОБА_5 , батьком є ОСОБА_3 , який хотів зареєструвати дитину на себе, але не встиг так як був мобілізований до лав ЗСУ. З 2018 року по 2020 рік вони проживали за адресою АДРЕСА_2 , а з 2021 року по березень 2022 року в квартирі матері, вони постійно проживали разом, включаючи з донькою позивачки ОСОБА_16 .

Свідок ОСОБА_17 надала письмові пояснення, згідно яких вказано, що вона колишня сусідка ОСОБА_1 та вона знає, що в період часу з 2018 року по 2022 рік ОСОБА_1 проживала однією сім`єю з ОСОБА_3 без реєстрації шлюбу, в них було все спільне, бюджет, господарство, а ІНФОРМАЦІЯ_2 в них народився син ОСОБА_5 , батьком є ОСОБА_3 , який хотів зареєструвати дитину на себе, але не встиг так як був мобілізований до лав ЗСУ. З 2018 року по 2020 рік вони проживали за адресою АДРЕСА_2 , а з 2021 року по березень 2022 року в квартирі матері.

Ухвалою суду від 17.12.2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду.

В зв`язку з цим в силу положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з таких мотивів.

Як встановлено судом, позивач ОСОБА_1 та ОСОБА_3 в період з 2018 року по 2022 рік проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу, вели спільне господарство, мали спільний бюджет, піклувались один про одного. ІНФОРМАЦІЯ_2 у них народився син ОСОБА_5 . Однак, під час реєстрації дитини у відділі РАЦС заявник вказала у заяві до РАЦС, що батьком дитини є ОСОБА_8 . Вказаний запис про батька дитини здійснено відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу. З моменту народження сина ОСОБА_3 визнавав його своєю дитиною, називав сином, а ОСОБА_12 батьком, піклувався про нього, допомагав у вихованні та матеріальному утриманні, брав активну участь у житті дитини. На час призову ОСОБА_3 до лав ЗСУ вони проживали всі разом однією родиною, включаючи доньку заявника ОСОБА_13 , з 2021 року до березня 2022 року за адресою реєстрації позивача в квартирі її матері по АДРЕСА_1 , що підтверджується відповідним актом про фактичне проживання від 01.07.2025.

При цьому, з 2018 року по 2020 рік проживали у квартирі, яку винаймали за спільні кошти за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується відповідним актом про фактичне проживання від 24.06.2025.

Разом з тим, біологічним батьком дитини є ОСОБА_3 . Однак, оскільки він не був особисто присутнім при реєстрації дитини та не перебував з матір`ю дитини у шлюбі, тому в актовому записі про народження дитини її було зареєстровано на прізвище матері « ОСОБА_6 » та вписано ім`я та по батькові батька « ОСОБА_14 », що відповідає імені та по батькові ОСОБА_7 . У графі про батька дитини відсутні відомості про дату та місце народження, оскільки такої особи як ОСОБА_8 не існує, а запис зроблено зі слів матері.

Походження народженого у позивача сина від ОСОБА_3 ним не заперечувалось. ОСОБА_3 визнавав себе біологічним батьком дитини, сторони проживали разом, мали спільний побут та бюджет, він піклувався про сина, забезпечував належні умови його розвитку, здійснював заходи щодо його утримання, приймав активну участь у його житті та вихованні. Вказане не заперечується його матір`ю ОСОБА_4 .

Сторони дійшли згоди щодо внесення змін до актового запису про народження дитини, оскільки ОСОБА_3 є біологічним батьком дитини та бажав виправити невідповідність в офіційних документах, однак, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, був призваний на військову службу до лав ЗСУ та з березня 2022 року перебував на військовій службі. Під час виконання бойового завдання зник безвісти.

На сьогоднішній день його місце перебування не встановлене. ОСОБА_3 є біологічним батьком ОСОБА_5 , проте, позивач шлюб з ОСОБА_3 не встигли зареєструвати, як і належним чином оформити його батьківство відносно сина, хоча ОСОБА_3 визнав себе батьком сина ОСОБА_5 та бажав оформити своє батьківство належним чином.

Отже, визнання батьківства ОСОБА_3 щодо дитини ОСОБА_5 необхідно для реалізації особистих немайнових прав останнього, відновлення справедливості, у зв`язку з чим позивач змушена звернутись до суду із даною позовною заявою, оскільки у інший спосіб неможливо встановити батьківство ОСОБА_3 відносно сина ОСОБА_5 . При цьому слід зазначити, що проведення судової біологічної (генетичної) експертизи наразі є неможливим, так як ОСОБА_3 зник безвісти.

Згідно статті 125 СК України якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від матері визначається на підставі документа закладу охорони здоров`я про народження нею дитини. Якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: 1) за заявою матері та батька дитини; 3) за рішенням суду.

Відповідно до частини першої статті 126 СК України походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану.

Згідно статті 128 СК України, за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу.

Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу (абзац 2 частини 1 статті 130 СК України).

Згідно абзацу першого частини першої статті 135 СК України, при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.

Рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах реєстрації актів цивільного стану (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено) (пункт 9 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»).

Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі сукупності доказів. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ЦПК України, згідно з якими жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення.

Доказами у зазначеній категорії справ можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності. Керуючись цим загальним правилом, встановлення батьківства на підставі частини другої статті 128 СК України можливо за наявності належних і обґрунтованих доказів (відомостей), які засвідчують походження дитини від певної особи.

Згідно зі статтею 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно із частинами першою, шостою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Для встановлення батьківства правове значення мають фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері і батька дитини, ведення ними спільного господарства до народження дитини або спільне її виховання чи утримання, а також докази, що підтверджують визнання особою батьківства.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 травня 2018 року у справі № 591/6441/14-ц (провадження № 61-6030св18) зазначено, що доказами у зазначеній категорії справ можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності.

Згідно з роз`ясненнями наданими у п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», резолютивна частина рішення щодо визнання батьківства повинна містити в собі всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства в органах РАЦС (прізвище, ім`я по батькові матері й батька, число місяць і рік народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено).

Відповідно до статті 134 СК України на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове свідоцтво про народження.

Відповідно до підпункту двадцятого пункту першого розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року № 52/5, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану.

Згідно з пункту 2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, що затверджені наказом МЮ України від 12.01.2011 №96/5, підставою для внесення змін в актовий запис цивільного стану є рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. На підставі рішення суду про визнання батьківства (материнства) в актовому записі про народження змінюються відомості про батька та вносяться пов`язані з цим інші зміни згідно із зазначеними в рішенні суду (п. 2.16.4).

Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ч. 7 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про охорону дитинства» забезпечення найкращих інтересів дитини - дії та рішення, що спрямовані на задоволення індивідуальних потреб дитини відповідно до її віку, статі, стану здоров`я, особливостей розвитку тощо.

Відповідно до ст. 51 Конституції України та ст. 5 СК України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Зокрема, держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини (ч. 2, 3 ст. 5 СК України). При регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини.

Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, ст.ст. 4, 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ним вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, ст.ст. 4, 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ним вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 121 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 144 СК України реєстрація народження дитини провадиться органом державної реєстрації актів цивільного стану з одночасним визначенням її походження та присвоєнням прізвища, імені та по батькові.

Згідно зі ст. 125 СК України якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від матері визначається на підставі документа закладу охорони здоров`я про народження нею дитини.

Якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: 1) за заявою матері та батька дитини; 2) за рішенням суду.

Згідно ст. 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Згідно вимог ст. 134 СК України на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», актами цивільного стану є події та дії, які нерозривно пов`язані з фізичною особою і започатковують, змінюють, доповнюють або припиняють її можливість бути суб`єктом цивільних прав та обов`язків. Державній реєстрації відповідно до цього Закону підлягають народження фізичної особи та її походження, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть.

Наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 року №52/5 затверджено Правила державної реєстрації актів цивільного стану в Україні.

Відповідно до пунктів 2, 3 Розділу І даних Правил, державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, встановлених законом, зміна імені, смерть відповідно до Сімейного кодексу України та Цивільного кодексу України, Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» та інших актів законодавства.

Відомості про народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміну імені, смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян відповідно до Порядку ведення Державного реєстру актів цивільного стану громадян, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.08.2007 року №1064.

Відділи державної реєстрації актів цивільного стану проводять державну реєстрацію народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті, вносять зміни до актових записів цивільного стану, поновлюють та анулюють їх; формують Державний реєстр актів цивільного стану громадян, ведуть його, зберігають архівний фонд; здійснюють відповідно до законодавства інші повноваження.

Відповідно до абз. 12 п. 20 глави І розділу III даних Правил, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану.

Відповідно до п. 2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України 12 січня 2011 року 96/5 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 року за №55/18793, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану, є підставою для внесення відповідних змін до актового запису.

Згідно з п. 2.16.4 зазначених вище правил, на підставі рішення суду про визнання батьківства (материнства) в актовому записі про народження змінюються відомості про батька та вносяться пов`язані з цим інші зміни згідно із зазначеними в рішенні суду.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі вище перераховані докази в сукупності.

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як докази для встановлення батьківства в суді можуть бути досліджені зокрема: листи, телеграми відповідача, в яких він повідомляє про можливість народження його дитини певною жінкою; заява відповідача за місцем роботи про надання йому відпустки у зв`язку з народженням дитини; показання свідків про виявлення відповідачем турботи про дитину та її матір, обрання імені дитини тощо.

У роз`яснення, викладених у п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» зазначено, що справи про визнання батьківства щодо дитини, яка народилася не раніше 01.01.2004, суд має вирішувати відповідно до норм Сімейного кодексу, зокрема, ч. 2 ст. 128, на підставі будь-яких доказів, що засвідчують походження дитини від певної особи й зібрані з дотриманням норм цивільного процесуального законодавства. Відповідно до пункту 9 зазначеної Постанови питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це.

Верховний Суд у своїй постанові від 09.07.2025 у справі №201/1017/25 вказав, що набуття правового статусу особи, зниклої безвісти за особливих обставин, не зменшує обсяг цивільної правоздатності такої особи (ч. 1 ст. 8 Закону України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин»). Зокрема, факт батьківства чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини може бути встановлений за рішенням суду у разі його смерті (ч. 1 ст. 130 СК України). Відтак, у разі відсутності відомостей про смерть особи, батьківство якої встановлюється, необхідним є безпосереднє звернення до суду саме із позовом про визнання батьківства (ст. 128 СК України).

При цьому, у відповідності до ч. 10 ст. 187 ЦПК України, якщо отримана судом інформація не дає можливості встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи, суд вирішує питання про відкриття провадження у справі. Подальший виклик такої особи як відповідача у справі здійснюється через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України.

Крім того, третя особа в своїх же поясненнях вказує, що ЄСПЛ, рішення якого є джерелом права згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», зауважив, що «на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт батьківства» (рішення від 07 травня 2009 року у справі Калачова проти рф).

Таким чином, висновок судово-біологічної (судово-генетичної) експертизи має важливе значення в процесі дослідження факту батьківства.

Так, дійсно ДНК-тест є науковим методом встановлення батьківства.

Однак, у постанові Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 591/6441/14-ц (провадження № 61-6030св18), на яку також посилається третя особа, зазначено, що «СК України не визначає будь-яких особливостей предмету доказування у даній категорії справ. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності. Керуючись цим загальним правилом, встановлення батьківства на підставі частини другої статті 128 СК України можливо за наявності належних і обґрунтованих доказів (відомостей), які засвідчують походження дитини від певної особи. Для встановлення батьківства правове значення мають фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері і батька дитини, ведення ними спільного господарства до народження дитини або спільне її виховання чи утримання, а також докази, що підтверджують визнання особою батьківства. Підставою для категоричного висновку для визнання батьківства в судовому порядку може бути висновок судово-генетичної або судово-імунологічної експертизи».

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина 1 статті 2 ЦПК України).

Аналізуючи вищевикладені доводи, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Згідно частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Але оскільки позивач не просить стягнути судовий збір, суд вважає його можна залишити за позивачем.

Керуючись статями 125, 126, 128, 135, 180-183, 191 СК України, статями 10, 12, 13, 81, 109, 141, 263, 265 ЦПК України,суд,

ухвалив :

Задовольнити позов ОСОБА_1 , представник ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа ВІДДІЛ ДЕРЖАВНОЇ РЕЄСТРАЦІЇ АКТІВ ЦИВІЛЬНОГО СТАНУ ПО ДОВГИНЦІВСЬКОМУ ТА САКСАГАНСЬКОМУ РАЙОНАХ У МІСТІ КРИВОМУ РОЗІ КРИВОРІЗЬКОГО РАЙОНУ ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ ПІВДЕННОГО МІЖРЕГІОНАЛЬНОГО УПРАВЛІННЯ МІНІСТЕРСТВА ЮСТИЦІЇ (М. ОДЕСА), Міністерство оборони України та ОСОБА_4 про визнання батьківства - повністю.

Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Донецьк Донецької області, батьком дитини ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 у місті Кривий Ріг, Дніпропетровська область, РНОКПП НОМЕР_1 та зобов`язати відділ державної реєстрації актів цивільного стану по Довгинцівському та Саксаганському районах у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) внести зміни до актового запису про народження ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , № 292 від 19.11.2020, складеного Довгинцівським районним у місті Кривому Розі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства (м. Дніпро), а саме: у графі відомості про дитину змінити: прізвище з « ОСОБА_6 » на « ОСОБА_7 »; виключити відомості про ОСОБА_8 , громадянина України, як батька; у графі відомості про батька вказати: прізвище батька « ОСОБА_7 », ім`я « ОСОБА_9 », по батькові « ОСОБА_10 », громадянство - « ОСОБА_11 », дата народження - « ІНФОРМАЦІЯ_4 », місце народження - «Україна, Донецька область, м. Донецьк»; інші відомості залишити без змін.

Судові витрати залишити за позивачем.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 24 грудня 2025 року.

Суддя: Н. О. Сарат