Житомирський апеляційний суд
Справа №296/9999/23 Головуючий у 1-й інст. Рожкова О.С.
Категорія 8 Доповідач Павицька Т. М.
У Х В А Л А

22 грудня 2025 року Житомирський апеляційний суд в складі:

головуючого Павицької Т. М.,

суддів Борисюка Р.М., Галацевич О.М.,

розглянув у спрощеному письмовому провадженні без виклику сторін в м. Житомирі заяву представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 про виправлення помилки у постанові Житомирського апеляційного суду від 27 жовтня 2025 року по цивільній справі №296/9999/23 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, стягнення грошової компенсації, виділення в натурі частки нерухомого майна та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання права особистої приватної власності,

в с т а н о в и в :

У жовтні 2023 року ОСОБА_3 звернувся до суду із позовом, який 16.12.2024 уточнив та просив: визнати легковий автомобіль «PEUGEOT 5008», 2013 року випуску, коричневого кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 , об`єктом спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , в порядку поділу спільного майна подружжя стягнути з відповідача в рахунок компенсації 1/2 частки вартості автомобіля «PEUGEOT 5008», 2013 року випуску на користь позивача, що складає 232 750 грн; визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частку з 45/100 ідеальних часток у праві спільної часткової власності житлового будинку АДРЕСА_1 житловою площею 59,0 кв.м., загальною площею 96,3 кв.м., та право власності на 1/2 частки земельної ділянки площею 0,0447 га як частини земельної ділянки з кадастровим номером :08:007:0006, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .

25 грудня 2023 року ОСОБА_1 подала до суду зустрічний позов в якому просила визнати за нею право особистої власності на 45/100 ідеальних часток будинку АДРЕСА_1 та право особистої власності на легковий автомобіль марки PEUGOT 5008, державний номер НОМЕР_2 , коричневого кольору.

Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 26 травня 2025 року у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено. Зустрічний позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано за ОСОБА_1 право особистої приватної власності на 45/100 ідеальних часток будинку АДРЕСА_1 . У задоволенні решти зустрічних позовних вимог відмовлено. Компенсовано ОСОБА_1 за рахунок держави в порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України, витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви в розмірі 1 073,60 грн.

Постановою Житомирського апеляційного суду від 27 жовтня 2025 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 ОСОБА_4 задоволено частково. Рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 26 травня 2025 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 про визнання права власності на нерухоме майно змінено, викладено мотивувальну частину рішення в редакції цієї постанови. Рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 26 травня 2025 року в частині задоволення зустрічного позову ОСОБА_1 та компенсації судового збору скасовано та ухвалено в цій частині нове судове рішення. В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання права особистої приватної власності відмовлено. В решті рішення суду залишено без змін. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 9 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

14 листопада 2025 року від представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 надійшла заява про виправлення помилки в постанові Житомирського апеляційного суду від 27 жовтня 2025 року.

Заява обґрунтована тим, що апеляційним судом допущено помилку в частині стягнення судових витрат, а саме витрат на правничу допомогу в суді першої інстанції у розмірі 9000,00 грн з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача ОСОБА_3 . Вказує, що відповідно до ст. 141 ЦПК України у разі відмови у позові, судові витрати покладаються на позивача.

02 грудня 2025 року від представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 надійшло заперечення на заяву про виправлення помилки. У запереченнях вказує, що заява є необґрунтованою та безпідставною. Зазначає, що судом апеляційної інстанції правомірно стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 9000,00 грн.

Розглянувши заяву по суті, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що заява не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 269 ЦПК України суд може з власної ініціативи або за заявою учасників справи виправити допущені в рішенні чи ухвалі описки чи арифметичні помилки.

Так, з аналізу ст. 269 ЦПК України вбачається, що описка - це зроблена судом механічна (мимовільна, випадкова) граматична помилка в рішенні, яка допущена під час його письмово-вербального викладу (помилка у правописі, у розділових знаках тощо). Виправленню підлягають лише ті описки, які мають істотний характер. До таких належать написання прізвищ та імен, адрес, зазначення дат та строків тощо.

Не можуть бути опискою граматичні помилки, які не спотворюють текст судового рішення та не призводять до його невірного сприйняття: неправильне розташування розділових знаків, невірні відмінки слів, застосування русизмів та діалектизмів тощо.

У постанові Верховного Суду від 05 лютого 2020 року у справі №362/2179/17 (провадження №51-3635км19) вказано, що ухвала про внесення виправлень у судове рішення чи відмову у внесенні виправлень має особливу правову природу, обумовлену її похідним характером, оскільки вона не вирішує будь-яких питань по суті, окрім як щодо виправлення допущених у судовому рішенні відповідного суду описок і очевидних арифметичних помилок або відмови у внесенні таких виправлень. Зміст ухвали про внесення виправлень у судове рішення завжди підпорядкований змісту судового рішення, до якого вносяться зміни, а тому оцінка правомірності постановлення такої ухвали з точки зору її змісту у випадку її оскарження в апеляційному чи касаційному порядку має здійснюватися одночасно з оцінкою змісту виправленого судового рішення.

У відповідності до п.19 постанови Пленуму Верховного суду України №14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» вирішуючи питання про виправлення описок чи арифметичних помилок, допущених у судовому рішенні (рішенні або ухвалі), суд не має права змінювати зміст судового рішення, він лише усуває такі неточності, які впливають на можливість реалізації судового рішення чи його правосудності.

Зазначене також узгоджується з висновками Верховного Суду, що викладені в постанові суду від 21 липня 2020 року у справі №521/1074/17.

Як вбачається з матеріалів справи та змісту заяви про виправлення помилки, заявником фактично порушено питання про зміну змісту судового рішення, а не про виправлення помилки, оскільки ставиться питання про прийняття іншого рішення з приводу стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

За таких обставин, заява представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 про виправлення помилки не підлягає задоволенню, оскільки зі змісту постанови Житомирського апеляційного суду від 27 жовтня 2025 року не вбачається, що судом допущено описку чи арифметичну помилку в тексті судового рішення у розумінні статті 269 ЦПК України, а тому правові підстави для задоволення заяви відсутні.

Керуючись статтями 269, 368 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

У задоволенні заяви представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 про виправлення помилки у постанові Житомирського апеляційного суду від 27 жовтня 2025 року по цивільній справі №296/9999/23 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, стягнення грошової компенсації, виділення в натурі частки нерухомого майна та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання права особистої приватної власності відмовити.

Ухвала набирає законної сили з дня її постановлення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий

Судді