ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/8027/23 Номер провадження 22-ц/814/3572/25Головуючий у 1-й інстанції Тімошенко Н.В. Доповідач ап. інст. Обідіна О. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2025 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Полтавського апеляційного суду в складі:

Головуючого судді : Обідіної О.І.

Суддів : Карпушина Г.Л., Чумак О.В.,

За участю секретаря Дороженка Р.Г.,

розглянула в судовому засіданні в м. Полтаві апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Горбенко Павла Володимировича на рішення Шевченківського районного суду м. Полтави від 09 червня 2025 року по справі за позовом Акціонерного товариства «Таскомбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И Л А :

В серпні 2023 року АТ «Таскомбанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 в якому просило, з уточненням про допущені описки, стягнути заборгованість за кредитним договором № від 12.08.2020 в розмірі 116256,25 грн., яка складається з заборгованості по тілу кредиту 91478,35 грн., заборгованості по річним процентам 12,16 грн. та заборгованості по щомісячним процентам 24765,74 грн.

Позов обґрунтований тим, що 12.08.2020 між ТОВ ФК «ЦФР» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №, відповідно до умов якого позичальник отримав 93891,57 грн. строком на 60 місяців, зі сплатою 0,01% річних від суми боргу та 1,50% щомісячно від суми боргу.

17.12.2021 право вимоги по вказаному кредитному договору на підставі договору факторингу №171221 перейшло до АТ «Таскомбанк», а отже позивач є новим кредитором по кредитному договору №.

Неналежне виконання позичальником обов`язків по своєчасній сплаті кредиту, призвело до виникнення заборгованості, яка станом на 02.08.2023 становить 116256,25 грн. та в добровільному порядку не сплачена, в зв`язку з чим банк змушений звернутися до суду.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Полтави від 09 червня 2025 року позовні вимоги АТ "Таскомбанк" задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ "Таскомбанк" заборгованість за кредитним договором № від 12 серпня 2020 року у розмірі 116256,25 грн., у тому числі 91478,35 грн. - тіло кредиту, 12,16 грн. - річні проценти, 24735,74 грн. - заборгованість по щомісячним процентам, судовий збір у розмірі 2684 грн., а всього 118940,25 грн.

Ухвалюючи рішення, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог, правомірність переходу права вимоги до нового кредитора, встановив неналежне виконання умов договору, що призвело до виникнення заборгованості, яку і стягнув згідно наданого банком розрахунку.

Не погодившись з рішенням суду, адвокат Горбенко П.В., в інтересах відповідача ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Зокрема вказує про розбіжності номерів кредитного договору, які зазначені в кредитному договорі та паспорті кредиту. При цьому у договорі в призначенні платежу зазначено зовсім інший, третій номер кредитного договору.

Звертає увагу про відсутність належних доказів заборгованості, яка не підтверджена первинною бухгалтерською документацією.

Вважає недоведеним перехід права вимоги від первинного кредитора до нового.

Повідомляє, що відповідач є інвалідом ІІ групи та звільнений від сплати судового збору.

Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що остання підлягає частковому задоволення з наступних підстав.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 374ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 12.08.2020 ОСОБА_1 звернувся до ТОВ «ФК «ЦФР» з заявою анкетою на отримання кредиту та інших послуг, та в цей же день між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №, відповідно до умов якого позичальник отримав 93891,57 грн. строком на 60 місяців, зі сплатою 0,01% річних від суми боргу та 1,50% щомісячно від суми боргу.

Пунктом 1.4 кредитного договору сторони узгодили, що підписавши цей договір позичальник доручив кредитодавцю сплатити за рахунок отриманого кредиту 86793,33 грн. на погашення поточної заборгованості за його діючим кредитним договором № від 10.09.2019 та здійснити інші платежі.

17.12.2021 між ТОВ «ФК «ЦФР» та АТ «Таскомбанк» було укладено договір факторингу №171221, згідно умов якого до останнього перейшло право вимоги за кредитними договорами, в тому числі і по кредитному договору укладеному з ОСОБА_1 , а отже позивач є новим кредитором по договору №.

Неналежне виконання умов договору призвело до виникнення заборгованості, яка станом на 02.08.2023 становить 116256,25 грн., з яких - заборгованість по тілу кредиту (в т. ч. прострочена) 91478,35 грн.; заборгованість по річних процентах (в т. ч. прострочена) 12,16 грн.; заборгованість по щомісячних процентах (в т.ч. прострочена) 24735,74 грн.

Повідомлення-вимога про необхідність погашення заборгованості від 11.05.2023 , направлена на адресу ОСОБА_1 , залишилася без належного реагування.

Задовольняючи позовні вимоги, місцевий суд дійшов висновку про їх доведеність, в зв`язку з чим стягнув як заборгованість по тілу кредиту, так і простроченим відсоткам, відповідно до наданих банком розрахунків. Також, у відповідності до норм ст. 141 ЦПК України, зважаючи на повне задоволення позовних вимог, суд стягнув з відповідача судовий збір.

Колегія суддів погоджуючись з мотивованим рішенням про стягненням заборгованості, однак не може погодитися з висновком суду щодо стягнення з відповідача судового збору.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Як вбачається з кредитного договору № від 12.08.2020, ОСОБА_1 отримав кредит в сумі 93891,57 грн., призначенням якого є погашення поточної заборгованості за його діючим кредитним договором № від 10.09.2019.

Вказані кредитні кошти були розподілені як на погашення заборгованості за іншим договором, так і сплату страхових платежів та електронного ключа.

В паспорті кредиту, який було підписано особистим власним підписом ОСОБА_1 , як і кредитного договору, сторони визначили відсоткову ставку, строк дії договору, загальну вартість кредиту, погодили графік платежів.

Доводи апеляційної скарги щодо наявності в договорі декількох номерів кредитних договорів відхиляються колегією суддів як безпідставні, оскільки як зазначалося вище, спірний кредит брався з метою погашення попереднього кредиту, про що чітко зазначено в кредитному договорі та обґрунтовує причини наявності в кредитному договорі декількох кредитних номерів, шо не в якому разі не свідчить про відсутність факту їх отримання.

Посилання на неповідомлення про умови укладеного договору, не заслуговують на увагу, зважаючи на особисте підписання позичальником як кредитного договору, так і паспорту кредиту, де сторонами узгоджені всі істотні умови.

Також матеріали справи містять виписку по особовому рахунку, яка є належним доказом, що підтверджує наявність заборгованості та її розмір, та відповідає нормам ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».

Відповідно до положень ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

Згідно ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Матеріалами справи доводиться законність переходу прав вимоги до позивача, як нового кредитора по кредитному договору №, що вбачається з копії договору факторингу №171221 від 17. 12.2021, актів прийому-передачі реєстру прав вимоги, витягу з реєстру, де під №3231 значиться прізвище боржника ОСОБА_1 з залишком заборгованості за тілом в сумі 91569,14 грн., меморіального ордеру №833437008 від 17.12.2021 про сплату коштів по договору факторингу.

Зазначені докази спростовують посилання апелянта щодо недоведеності переходу прав вимоги до позивача АТ «Такомбанк».

За вказаних обставин рішення суду в частині стягнення заборгованості є законним та обґрунтованим.

Разом з тим колегія суддів не може погодитися з висновком суду в частині стягнення з ОСОБА_1 судового збору.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю.

При подачі апеляційної скарги представником було долучено копію довідки до акту огляду МСЕК де зазначено, що ОСОБА_1 має інвалідність ІІ групи та копію пенсійного посвідчення де вказано про вид пенсії по інвалідності ІІ групи, термін дії довічно.

Таким чином, враховуючи, що відповідач звільнений від сплати судового збору, колегія суддів приходить до висновку про виключення з рішення суду вказівки про стягнення з ОСОБА_1 судового збору.

Відповідно до п. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Враховуючи норми вказаної статті, задоволення позовних вимог та звільнення відповідача від сплати судового збору, сплачений АТ «Таскомбанк» судовий збір в сумі 2684 грн. необхідно компенсувати за рахунок держави, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, як і витрати понесені при розгляді апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 ч.1 п. 2, п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 376, ст.ст. 381-384 ЦПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Горбенко Павла Володимировича задовольнити частково.

Виключити з рішення Шевченківського районного суду м. Полтави від 09 червня 2025 року вказівку про стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Таскомбанк» судового збору в сумі 2684 грн.

Компенсувати Акціонерному товариству «Таскомбанк» сплачену при подачі позову суму судового збору в розмірі 2684 грн. за рахунок держави, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Витрати понесені при розгляді апеляційної скарги компенсувати за рахунок держави, в порядку встановленому Кабінетом Міністрів України.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 25 грудня 2025 року.

Судді : Обідіна О.І. Карпушин Г.Л. Чумак О.В.