ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/7749/25 Номер провадження 22-ц/814/3782/25Головуючий у 1-й інстанції Материнко М. О. Доповідач ап. інст. Пікуль В. П.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2025 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Пікуля В.П.,

суддів Карпушина Г.Л., Панченка О.О.,

за участю секретаря судового засідання Філоненко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Полтави від 16 липня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини -

В С Т А Н О В И В:

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог

У травні 2025 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини.

В обґрунтування позову зазначено, що сімейно-шлюбні відносини з відповідачем припинилися. На даний час спільне господарство не ведуть. Подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, у зв`язку з чим позивач наполягає на його розірванні.

У сторін є спільна дитина: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований та проживає з позивачем. Син ОСОБА_4 перебуває на утриманні позивача, а тому вважала за доцільне одночасно з вимогою про розірвання шлюбу заявити вимогу про стягнення з відповідача коштів на утримання дитини (аліментів) до досягнення повнолітнього віку. Так як дитині повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, та такий рівень вона одна не зможе забезпечити, тому батько, який є здоровим та працездатним, зможе сплачувати аліменти на рівні 1/3 частини, з усіх видів заробітку (доходу), оскільки працює в органах національної поліції та має стабільне грошове забезпечення. Відповідач інших дітей і непрацездатних членів родили не має. При визначенні такого розміру аліментів позивач також виходила з того, що їх спільний син потребує додаткового догляду, лікування, збалансованого харчування, систематичного медичного нагляду, додаткового отримання фахового курсу у спеціалістів-логопедів, тощо, що пов`язано із станом здоров`я дитини, яка має інвалідність.

У зв`язку з вище викладеним, позивач прохала суд: постановити рішення про розірвання шлюбу, укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , зареєстрованого 10 червня 2016 року у Шевченківському районному у місті Полтаві ВДРАЦС ГТУЮ у Полтавській області згідно з актовим записом №211; після розірвання шлюбу залишити прізвище « ОСОБА_5 »; стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення до суду позовної заяви до досягнення дитиною повноліття; стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору.

Короткий зміст рішення місцевого суду

Рішенням Шевченківського районного суду м. Полтави від 16 липня 2025 року позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини задоволено у повному обсязі.

Шлюб, зареєстрований 10 червня 2016 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у Октябрському районному у місті Полтаві відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, актовий запис № 211, розірвано.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/3 частки заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 26 травня 2025 року до досягнення дитиною повноліття.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

Ухвалено, що рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць підлягає негайному виконанню.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

З рішенням Шевченківського районного суду м. Полтави від 16 липня 2025 року у частині розміру стягнутих аліментів не погодився відповідач та оскаржив його у відповідній частині в апеляційному порядку, подавши до суду апеляційну скаргу, в якій прохає суд рішення місцевого суду в оскаржуваній частині скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини задовольнити частково, а саме стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 26 травня 2025 року до досягнення дитиною повноліття.

Позиції учасників справи

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

На думку особи, яка подала апеляційну скаргу, рішення суду першої інстанції у частині встановленого розміру аліментів є необґрунтованим, незаконним та таким, що ухвалено без повного дослідження наявних у матеріалах справи доказів.

Відповідач зауважує, що суд першої інстанції ввів його в оману, сказавши, що на розгляді перебуває стандартна позовна заява про розлучення та стягнення аліментів, надавши йому бланк заяви про розгляд справи за його відсутності та про визнання позовних вимог у повному обсязі, натомість копію позовної заяви ним було отримано лише в день судового засідання, а тому попередньо з позовними вимогами він не мав можливості ознайомитися.

Лише після отримання оскаржуваного судового рішення йому стало відомо про стягнення з нього аліментів у розмірі 1/3 частки заробітку (доходу), а не 1/4 частки заробітку (доходу), як передбачено нормами матеріального права на утримання однієї дитини.

Крім того, суд першої інстанції не взяв до уваги отримання позивачем на дитину соціальної допомоги у вигляді пенсії, а тому потреби щодо можливого додаткового лікування дитини враховано державою, шляхом забезпечення соціальною допомогою та іншими пільгами.

Щодо відзиву на апеляційну скаргу

У відзиві на апеляційну скаргу позивач прохала суд залишити без задоволення апеляційну скаргу ОСОБА_1 , а рішення Шевченківського районного суду м. Полтави від 16 липня 2025 року залишити без змін.

Позивач зауважує, що вона дійсно отримує на сина соціальну допомогу у розмірі 2361,00 грн у зв`язку з інвалідністю, однак наявність цієї виплати жодним чином не може впливати на розмір аліментів, оскільки ця допомога та аліменти мають різну правову природу та вказана виплата не може заміняти обов`язок батька утримувати свою дитину.

Щодо явки та позиції учасників справи в суді апеляційної інстанції

ОСОБА_1 у поданій до суду апеляційної інстанції заяві про розгляд справи без участі прохав суд задовольнити подану ним апеляційну скаргу, розглянувши справу за його відсутності.

ОСОБА_2 у поданій до суду заяві прохала суд розгляд справи здійснювати за її відсутності; вказувала, що заперечує проти задоволення апеляційної скарги відповідача.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходить до такого висновку.

Щодо меж перегляду рішення місцевого суду

Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Оскільки апеляційна скарга ОСОБА_1 стосується виключно незгоди із стягнутим розміром аліментів, то в суду апеляційної інстанції відсутні підстави для перегляду рішення Шевченківського районного суду м. Полтави від 16 липня 2025 року в іншій частині.

Встановлені обставини справи

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що згідно копії актового запису про шлюб від 10 червня 2016 року, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрували шлюб у Октябрському районному у місті Полтаві відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, актовий запис № 211. Прізвище після державної реєстрації шлюбу: чоловіка « ОСОБА_5 », дружини « ОСОБА_5 ».

Сторони справи від шлюбу мають дитину - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 04 липня 2017 року.

Згідно копії посвідчення серії НОМЕР_2 , виданого УСЗН Шевченківського району м. Полтави, державна соціальна допомога на дитину-інваліда до 18 років призначена ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дані про законного представника - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Надано виписку із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щодо стану здоров`я дитини, згідно відомостей з якої дитина має наступні захворювання: вроджене незрощення м`якого піднебіння з порушенням функцій ссання, дихання та ковтання, відсутність правого слухового проходу та правої вушної раковини, синдром мікроотії, атрезії, метаболічна КМП, ВОВ, правобічна м`язова кривошия.

Позиція суду апеляційної інстанції

Відповідно до статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, що ратифікована постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно з частиною другою статті 3 Конвенції держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом (пункт 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»).

У частині третій статті 181 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Одним з основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття, закріплене у СК України.

Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до частини першої статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Згідно з частиною першою статті 3 Конвенції в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Визначаючи розмір аліментів, який підлягає стягненню з відповідача, суд першої інстанції, урахувавши матеріальний стан сторін, стан здоров`я дитини, працездатний вік відповідача, відсутність доказів наявності на утриманні останнього інших осіб, а також визнання ним під час розгляду справи місцевим судом позовних вимог у повному обсязі, дійшов правильного висновку про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання сина у розмірі 1/3 частки заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, оскільки на відповідача як на батька сина покладено однаковий з позивачем обов`язок щодо утримання і матеріального забезпечення своєї дитини, яка проживає разом із матір`ю.

З огляду на доводи поданої апеляційної скарги колегія суддів вважає за потрібне наголосити, що згідно норм статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (частина перша); обмеження щодо розміру аліментів встановлені в частині п`ятій вказаної статті СК України, а саме у разі подання заяви про видачу судового наказу про стягнення аліментів: на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Оскільки ОСОБА_2 звернулася до місцевого суду із позовною заявою, а не заявою про видачу судового наказу, то передбачені частиною п`ятою статті 183 СК України обмеження щодо розміру стягуваних аліментів у даних правовідносинах не застосовуються.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що відповідач ані до суду першої інстанції, ані до суду апеляційної інстанції не надав доказів неможливості здійснювати ним сплату аліментів у встановленому судом першої інстанції розмірі.

Отримання позивачем соціальної допомоги у зв`язку з наявністю встановленої у передбаченому законодавством порядку у сина сторін справи інвалідності не впливає на обов`язок обох батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття, натомість вказане свідчить про особливості виховання та надання необхідного догляду малолітній особі у зв`язку із станом його здоров`я, що потребує додаткових витрат.

Колегія суддів не бере до уваги довід відповідача щодо введення його місцевим судом в оману, оскільки, згідно частини четвертої статті 12 ЦПК України, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

При цьому, суд апеляційної інстанції звертає увагу заявника на те, що законодавство України дає право батькам згодом змінити встановлений розмір аліментів в сторону його збільшення або зменшення у зв`язку зі зміною матеріального становища, сімейного стану, стану здоров`я платника або одержувача аліментів чи за наявності інших життєвих ситуацій.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Як передбачено пунктом 1 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно із статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції, який всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідив надані позивачем докази, із дотриманням норм процесуального права, правильно застосував норми матеріального права і ухвалив законне та обґрунтоване судове рішення.

Отже, апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід залишити без задоволення, а рішення Шевченківського районного суду м. Полтави від 16 липня 2025 року у частині розміру стягуваних аліментів без змін.

Щодо судових витрат

За правилами частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Зважаючи на те, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, відсутні підстави для нового розподілу судових витрат, понесених сторонами під час розгляду справи місцевим судом, та відсутні підстави для розподілу судових витрат у суді апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду м. Полтави від 16 липня 2025 року у частині розміру стягуваних аліментів залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 18 грудня 2025 року.

Головуючий В.П. Пікуль

Судді Г.Л. Карпушин

О.О. Панченко