ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2025 року

м. Хмельницький

Справа № 686/21945/25

Провадження № 22-ц/820/2603/25

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Янчук Т.О. (суддя-доповідач),

Талалай О.І., Ярмолюка О.І.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» на заочне рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 08 жовтня 2025 року (суддя Колієв С.А.) за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в :

У серпні 2025 року ТОВ «Авентус Україна» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позов мотивовано тим, що 23.08.2024 року між ТОВ «Авентус Україна» і ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 8215528 за умовами якого остання отримала кредит у сумі 30000,00 гривень на строк 360 днів та сплатою відсотків у розмірі та порядку, визначених умовами договору.

Взяті на себе зобов`язання за кредитним договором відповідач належним чином не виконувала, в обумовлений договором строк кредит не повернула, не погашала відсотки за користування кредитними коштами, внаслідок чого утворилася заборгованість, яка станом на дату розрахунку становить 63 600,00 - гривень і складається з: 30000,00 гривень - заборгованість по тілу кредиту, 33 600,00 гривень - заборгованість за процентами.

Посилаючись на зазначене, ТОВ «Авентус Україна» просило стягнути з відповідачки на свою користь заборгованість за договором кредиту № 8215528 від 23.08.2024 року у загальній сумі 63 600,00 гривень, а також понесені судові витрати у вигляді сплаченої суми судового збору за подання позову та 105,00 гривень витрати на поштове відправлення.

Заочним рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 08 жовтня 2025 року позов задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Авентус Україна» заборгованість за договором кредиту № 8215528 від 23.08.2024 року у сумі 58500,00 гривень, а також судовий збір у сумі 2228,15 гривень. В решті вимог відмовлено.

Задовольняючи позов частково, суд керувався тим, що 23.08.2024 року ОСОБА_1 уклала з ТОВ «Авентус Україна» в електронній формі договір кредиту, за умовами якого фінансова компанія перераховувала на її картковий рахунок кредитні кошти, а та зобов`язалася повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитними коштами і інші платежі, передбачені умовами договору, в порядку, визначеному договором. Після закінчення строку кредитування ОСОБА_1 не повернула грошові кошти та не сплатила проценти за користування ними. Із представленого позивачем розрахунку встановлено, що за період з 23.08.2024 року по 13.05.2025 рік кредитодавцем в рахунок погашення нарахованих штрафів зараховано сплачені відповідачкою кошти в сумі 5100 грн. З огляду на те, що відповідний розмір неустойки (штрафів) нарахований кредитодавцем в період дії воєнного стану в Україні не підлягав нарахуванню та стягненню, суд дійшов висновку що сплачену відповідачкою суму 5100 грн, слід зарахувати в погашення заборгованості за тілом кредиту та нарахованими відсотками, у зв`язку з чим стягнув з відповідачки заборгованість за кредитом в розмірі 58500 грн.

Так, як позов задоволено частково, з відповідача на користь позивача судом стягнуто судовий збір пропорційно до задоволеної частини позовних вимог у розмірі 2228,15 гривень.

Щодо понесених витрат на відправку поштової кореспонденції (досудової вимоги) у сумі 105,00, гривень суд відмовив за недоведеністю таких витрат.

В апеляційній скарзі ТОВ «Авентус Україна», посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права просить скасувати оскаржуване рішення в частині відмовлених позовних вимог та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування скарги зазначав, що суд першої інстанції безпідставно застосував пункт 18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України до правовідносин, що виникли за договором споживчого кредиту № 8215528 від 23.08.2024 року. Водночас суд не врахував, що з 24.01.2024 року набрала чинності нова редакція Закону України «Про споживче кредитування», яка є спеціальною нормою та прямо передбачає можливість нарахування і стягнення штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язань за договорами, укладеними після 23.01.2024 року. Тому, дія пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України не поширюється на спірні правовідносини. Суд не застосував загальновизнанні принципи подолання колізій норм права. Закон України «Про споживче кредитування» у редакції Закону № 3498-IX є спеціальним і прийнятий пізніше, а тому підлягав застосуванню у цій справі. Сторони добровільно погодили умови кредитного договору, у тому числі щодо відповідальності за прострочення виконання зобов`язань. Договір не визнаний недійсним, його умови не оскаржені відповідачем. Перерозподіляючи сплачені кошти зі штрафних санкцій на тіло кредиту та відсотки, суд фактично змінив умови договору та вийшов за межі своїх повноважень.

Відзиву на апеляційну скаргу від інших учасників по справі не надходило.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

В силу ч.13 ст.7, ч.2 ст.247 ЦПК України у такому випадку судове засідання не проводиться, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного висновку.

Частиною 1 статті 375 ЦПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Апеляційний суд вважає, що рішення ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги висновки суду не спростовують.

Згідно вимог частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Рішення суду першої інстанції в частині стягнення з відповідача 58500 грн. заборгованості за кредитом учасниками у справі не оскаржується, а отже апеляційним судом в цій частині не переглядається.

Судом першої інстанції встановлено та це підтверджується матеріалами справи, що 23 серпня 2024 року між ТОВ Авентус Україна» та ОСОБА_1 укладено договір №8215528 про надання коштів на умовах споживчого кредиту у формі електронного документу з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором «С5044», відповідно до якого, ТОВ «Авентус Україна» зобов`язалось надати Клієнту грошові кошти в гривні на умовах строковості, зворотності, платності, а ОСОБА_1 зобов`язалася повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені Договором.

Відповідно до п.п. 1.3., 1.4 Договору, сума кредиту складає 30000 грн., тип кредиту кредит, строк кредиту 360 днів, періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів.

Згідно п.1.5 Договору, тип процентної ставки - фіксована. За користування кредитом нараховуються проценти на таких умовах: 1.5.1. стандартна процента ставка становить 1,00% в день та застосовується в межах всього строку кредиту, вказаного в п.1.4 цього Договору. 1.5.2. знижена процентна ставка становить 0,95% в день.

На підставі погоджених умов, викладених в п. 2.1. Договору ТОВ «Авентус Україна» надає кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на банківський рахунок Клієнта за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) НОМЕР_1 .

Кредит вважається наданим в день перерахування товариством суми кредиту за реквізитами, згідно п. 2.1 Договору (п. 2.4 Договору).

Нарахування процентів за Договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом, протягом строку кредиту, виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році, тобто метод «факт/факт» (п. 3.1 Договору).

Таблицею обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором доведено до відома відповідача інформацію про загальну вартість кредиту, реальну річну процентну ставку, суму процентів за користування кредитом, таблиця підписана електронним підписом - одноразовим ідентифікатором С5044.

ТОВ «Авентус Україна» свої зобов`язання перед ОСОБА_1 виконало та надало їй кредит в сумі 30000 грн., шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку № НОМЕР_1 , що підтверджується копією довідки платіжного провайдера - ТОВ «Пейтек Україна» від 14.05.2025 року.

З картки обліку договору (розрахунок заборгованості) ОСОБА_1 вбачається, що за період з 23.08.2024 року по 13.05.2025 року загальна сума заборгованості за договором кредиту № 8215528 становить 63 600,00 гривень з яких 30 000,00 гривень заборгованість за тілом кредиту та 33600,00 заборгованість по процентам (45 000 грн. (загальна сума нарахованих процентів) 11400,00 грн. (сума сплачених відсотків)). При цьому із представленого розрахунку встановлено, що за період з 23.08.2024 року по 13.05.2025 рік кредитодавцем в рахунок погашення нарахованих штрафів сплачені відповідачем кошти у сумі 5100 грн. зараховані в рахунок погашення нарахованих штрафів.

Відмовляючи у стягненні 5100 грн., зарахованих кредитодавцем в рахунок погашення штрафів за період з 23.08.2024 року по 13.05.2025 рік, суд виходив з того, що за приписами пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, позичальник звільняється від обов`язку сплати на користь кредитодавця неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. У разі якщо неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із частиною першою статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Відповідно до частин першої та другої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

За частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Особа може бути звільнена від цивільного обов`язку або його виконання у випадках, встановлених договором або актами цивільного законодавства (частина перша статті 14 ЦК України).

Критерії правомірності примусу суб`єкта цивільного права до певних дій (бездіяльності) пов`язуються з тим, що відповідні дії (бездіяльність) мають бути обов`язковими для такого суб`єкта (див. постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 10 жовтня 2019 року у справі № 320/8618/15-ц (провадження № 61-4393сво18)).

У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення.

Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем) (пункт 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України).

Верховний Суд вже викладав висновки щодо застосування пункту18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України до зобов`язань, які виникли на підставі окремих договорів. Зокрема, вказувалося, що на кредитний договір розповсюджується дія пункту 18 Прикінцеві та перехідні положення ЦК України (див.: постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 жовтня 2023 року у справі № 706/68/23 (провадження № 61-8279св23)).

Тлумачення пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань. Така особливість проявляється:

(1) в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування;

(2) в договорах, на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит;

(3) у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання).

Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної частиною другою статті 625 ЦК України, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. У разі якщо неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Отже, до спірних правовідносин, які виникли у зв`язку із невиконанням відповідачкою грошових зобов`язань, що випливають із кредитного договору №8215528 від 23.08.2024, підлягають застосуванню вимоги пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, на що суд першої інстанції правильно звернув належну увагу та правильно застосував. Доводи апеляційної скарги, зазначених висновків суду не спростовують, зводяться до власного тлумачення норм матеріального права, а тому підлягають відхиленню.

Рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Оскільки в задоволенні апеляційної скарги відмовлено підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна залишити без задоволення.

Заочне рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 08 жовтня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 23 грудня 2025 року.

Судді Т.О. Янчук

О.І. Талалай

О.І. Ярмолюк