У Х В А Л А

Іменем України

22 грудня 2025 року суддя Деснянського районного суду м. Києва Зотько Т. А. вивчивши позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «СІТІ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ТОВ «Фінансова Компанія «СІТІ ФІНАНС» звернулося з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Підсудністю у цивільному судочинстві визначено розмежування компетенції між окремими ланками судової системи і між судами однієї ланки щодо розгляду і вирішення підвідомчих їм цивільних справ.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 27 Цивільного процесуального кодексу України, позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

З позовної заяви вбачається, що місцем проживання відповідача зазначено: АДРЕСА_1 .

Як вбачається з Витягу з Реєстру територіальної громади м. Києва відповідач ОСОБА_1 зареєстрованим у встановленому законом порядку по м. Києву не значиться.

Згідно із відповіддю, сформованою засобами підсистеми ЄСІТС «Електронний суд» за запитом судді Деснянського районного суду м. Києва Зотько Т. А. № 2158592 від 22.12.2025 ОСОБА_1 з 08.04.1997 р. зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Таким чином, зареєстроване місце проживання відповідача не належить до Деснянського району м. Києва.

Підсудність даного спору є загальною, тобто за місцем зареєстрованого проживання/місцезнаходження відповідача, яке не є зареєстрованим у Деснянському районі м. Києва.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь - який позов, що стосується його цивільних прав і обов`язків. Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави. Разом з тим, такі обмеження не повинні впливати на доступ до суду чи ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди суті цього права, та мають переслідувати законну мету.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Відповідно до вимог ч.1 ст.378 ЦПК України, судове рішення, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю, якщо рішення прийнято судом з порушенням правил територіальної юрисдикції (підсудності).

Згідно з вимогами п.6 ч.1 ст.411 ЦПК України, Судові рішення підлягають обов`язковому скасуванню з направленням справи на новий розгляд, якщо: судове рішення ухвалено судом з порушенням правил інстанційної або територіальної юрисдикції.

З наведеного вище вбачається, що розгляд справи судом з порушенням правил територіальної юрисдикції є порушенням права особи на справедливий суд (ч. 1 ст. 6 Конвенції) та підставою для скасування ухваленого у справі рішення (ч. 1 ст. 378, п.6 ч.1 ст. 411 ЦПК України).

Згідно ч. 9 ст. 187 ЦПК України, якщо за результатами отриманої судом інформації буде встановлено, що справа не підсудна цьому суду, суд надсилає справу за підсудністю в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 31 ЦПК України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Спори між судами про підсудність не допускаються. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 ЦПК України, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана (ст. 32 Цивільного процесуального кодексу України)

З огляду на викладене, дана справа не підсудна Деснянському районному суду міста Києва, та підлягає передачі до Києво-Святошинського районного суду Київської області, до територіальної юрисдикції якого у порядку ч. 1 ст. 31 ЦПК України належить розгляд вищезазначеної позовної заяви.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 27, 28, 31, 32, 187, 258-261, 353 ЦПК України, суддя -

УХВАЛИВ:

Цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «СІТІ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, передати до Києво-Святошинського районного суду Київської області, за територіальною підсудністю.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її проголошення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Передачу справи на розгляд до Києво-Святошинського районного суду Київської області здійснити протягом п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Повний текст ухвали суду виготовлено 22.12.2025.

Суддя: Т. А. Зотько