Справа № 486/1656/25
Провадження № 2/486/1217/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 грудня 2025 року м. Південноукраїнськ

Південноукраїнський міський суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді Волощук О.О.,

за участю секретаря судового засідання Гайдук А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2025 року ТОВ «Діджи Фінанс» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 14.11.2014 між ПАТ «Банк Михайлівський» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №200146186. Відповідно до умов вказаного договору банк надав позичальнику у користування кредитні кошти в розмірі 13250,00 грн., з встановленим строком користування з 14.11.2014 по 14.11.2019, а відповідач зобов`язався повернути отримані кошти у встановлений в кредитному договорі строк, та сплатити відсотки за користування кредитними коштами. 20.07.2020 ТОВ «Діджи Фінанс» набуло право вимоги за кредитними договорами, укладеними з позичальниками ПАТ «Банк Михайлівський», на підставі договору №7_БМ від 20.07.2020, укладеному за результатами публічних торгів (аукціону) лоту №GL16N618071 проведеного 15.06.2020, відповідно до якого ТОВ «Діджи Фінанс» визнано єдиним та належним кредитором за кредитними договорами укладеними з позичальниками ПАТ «Банк Михайлівський», в тому числі і за кредитним договором №200146186. Банк, правонаступником якого є позивач, виконав свої зобов`язання за кредитним договором належним чином, в той же час відповідач порушила умови кредитного договору щодо повернення кредитних коштів та сплати відсотків за користування кредитними коштами в повному обсязі та в визначений строк. Станом на 13.08.2025 загальний розмір заборгованості відповідача перед позивачем за кредитним договором становить 39540,12 грн., з яких: 12783,94 грн. заборгованість за кредитом; 26756,18 грн. заборгованість за відсотками. Заборгованість розрахована станом на дату укладання до договору факторингу №7_БМ від 20.07.2020 укладеного між ПАТ «Банк Михайлівський» та ТОВ «Діджи Фінанс» та зафіксована у додатку до договору реєстрі кредитних договорів.

Щодо строків давності позивач зазначив наступне.

Приналежність права вимоги за вищезазначеними кредитними договорами які були предметом договору відступлення прав вимоги від 20.07.2020 укладеним між ПАТ «Банк Михайлівський», та ТОВ «Діджи Фінанс» було предметом спору у справі № 910/11298/16 Господарського суду міста Києва за позовом ПАТ «Банк Михайлівський» (ухвалою Господарського суду від 03.09.2020 замінено на правонаступника - ТОВ «Діджи Фінанс») до ТОВ «ФК «Плеяда», ТОВ «ФК «Фагор», за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: Фонду гарантування вкладів фізичних осіб; Національного банку України, про застосувати наслідки нікчемності договору факторингу від 19.05.2016 №1905 укладеного між ПАТ «Банк Михайлівський» та ТОВ «ФК «Плеяда», визнання недійсним договору факторингу від 20.05.2016 №1, укладеного між ТОВ «ФК «Плеяда» та ТОВ «ФК «Фагор». Постановою від 01.07.2021 у справі № 910/11298/16 застосовано наслідки нікчемності договору факторингу від 19.05.2016 № 1905, а саме: зобов`язано ТОВ «ФК «Плеяда» передати ТОВ «Діджи Фінанс» документи, отримані ним від ПАТ «Банк Михайлівський» згідно з договором факторингу від 19.05.2016 № 1905 та актів прийому-передачі від 20.05.2016 № 1 і зобов`язано ТОВ «ФК «Фагор» передати ТОВ «Діджи Фінанс» документи, отримані ним від ПАТ «Банк Михайлівський» згідно договору факторингу від 19.05.2016 № 1905 та актів прийому-передачі до нього від 20.05.2016 № 1 і №2.

Оригінали документів, а саме кредитних договорів, щодо яких право вимоги відступлено на підставі договору від 20.07.2020 не були передані ТОВ «Діджи Фінанс». На примусове виконання вищезазначеної постанови суду за заявами ТОВ «Діджи Фінанс» від 12.08.2021 - приватним виконавцем відкрито ВП 66483131 щодо ТОВ «ФК «Плеяда» та від 12.08.2021 - приватним виконавцем відкрито ВП 66491947 щодо ТОВ «ФК «Фагор». Лише на початку 2023 року оригінали вищезазначених документів були отримані ТОВ «Діджи Фінанс». Саме наявність тривалого судового спору щодо приналежності права вимоги кредитору, в деяких випадках за частиною кредитних договорів призвело до спливу встановленого законодавством загального строку позовної давності.

Враховуючи вищезазначене, позивач просить суд поновити строк позовної давності для подання позову, стягнути з відповідача заборгованість за договором №200146186 від 14.11.2014 у загальному розмірі 51741,50 грн., яка складається з: суми заборгованості 39540,12 грн., суми інфляційних втрат 8646,02 грн., суми 3% річних - 3555,36 грн. А також стягнути з відповідача судовий збір та витрати на професійну правничу допомогу.

У позові також позивач просить справу розглядати без участі представника позивача.

Ухвалою суду від 04.09.2025 відкрито провадження по справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

02.10.2025 представник відповідача подала відзив на позовну заяву, в якому зазначила, що з позовом не погоджуюся в повному обсязі з наступних підстав.

Позивачем не надано Додатку №1 до договору про відступлення права вимоги №7_БМ від 20.07.2020, згідно якого можливо було встановити, що право вимоги за кредитним договором дійсно перейшло до ТОВ «Діджи Фінанс». Сам лише факт знаходження у позивача оригіналу кредитної справи, яка можливо є у позивача без підтвердження законності підстав для її отримання, не можуть свідчити про наявність у позивача права вимоги до відповідача за кредитним договором № 200146186 від 14.11.2014. Натомість, до позовної заяви долучено копію витягу з реєстру божників ПАТ «Банк Михайлівський» до Договору № 7_БМ про відступлення прав вимоги від 20.07.2020, яка не дає можливості встановити, що саме цей документ є Додатком № 1 до цього договору, в якому відповідно до пункту 1 договору перелічені права вимоги, відступлені ПАТ «Банк Михайлівський» позивачу. Вказане унеможливлює ідентифікацію цього витягу як Додатку №1 до договору відступлення прав вимоги та встановлення на його підставі переходу до позивача права вимоги до відповідача по договору № 200146186. На думку відповідача вбачається недоведеність належними та допустимими доказами того, що ПАТ «Банк Михайлівський» відступив ТОВ «Діджи Фінанс» саме право вимоги до відповідача по договору № 200146186. Відповідно до матеріалів справи 14.11.2014 між ПАТ «Банк Михайлівський» та відповідачем укладено угоду у формі заяви (оферти) № 200146186 про надання та використання платіжної картки МС World, рахунок: НОМЕР_1 , з кредитним лімітом в розмірі 3000,00 грн. та з максимальний кредитним лімітом 24 568,53 грн. При цьому умовами договору передбачено, що розмір кредитного ліміту за рішенням Банку може бути змінений, про що Клієнт буде повідомлений шляхом направлення SMS-повідомлення або в порядку, передбаченому Умовами по картках. Умови надання та обслуговування платіжних карток Банку затверджені Наказом № 427 від 28.07.2014. 14.11.2014 відповідач підписала: анкету № 898437, в якій зазначено загальну інформацію про кредит, мета кредиту, сума додаткових послуг не вказано, контактну інформацію; адресу реєстрації клієнта; адресу фактичного місця проживання або перебування; додаткову контакту інформацію (третя особа); інформацію про місце роботи; дані про доходи та витрати, довідка про умови кредитування та орієнтовану сукупну вартість споживчого кредиту в рамках карткового продукту «Прибуткова картка+Кредитка (не іменна), згода суб`єкта на обробку персональних даних від 14.11.2014. У довідці про умови кредитування та орієнтовану сукупну вартість споживчого кредиту в рамках карткового продукту «Прибуткова картка+Кредитка (не іменна), яка підписана відповідачем зазначено мета кредиту: на споживчі потреби; сума кредиту: до 50000 грн; строк кредиту: 12 місяців; забезпечення кредиту: без забезпечення; оцінка майна: не здійснюється; форма кредитування: у формі відновлювальної кредитної лінії; тип процентної ставки: фіксована; дострокове повернення кредиту: дострокове повернення кредиту можливе шляхом внесення повної суми заборгованості; порядок погашення кредиту: погашення кредиту здійснюється шляхом внесення коштів на рахунок; строк: 5 років; процентна ставка за кредитом (річних): 58,8% нараховується на залишок заборгованості по кредиту; пільговий період користування кредитними коштами по операціям, які здійснені в торговельній мережі, протягом якого нараховуються проценти за користування кредитом за відсотковою ставкою 0,001%: до 90 днів; платежі за договором страхування: 1,5% щомісячно від розміру заборгованості за Договором про Картку, виставленої в розрахункову дату згідно Умов по картках до Договору добровільного страхування життя держателів платіжних карток ПАТ «Банк Михайлівський». Також, 14.11.2014 між страховиком ТОВ «Страхова компанія «М-Лайф» та страхувальном відповідачем підписано Договір добровільного страхування життя держателів платіжних карток ПАТ «Банк Михайлівський». На думку відповідача позивачем не доведено належними доказами наявність та розмір заборгованості позивача як перед ПАТ "Банк Михайлівський" станом на 20.07.2020, так і перед новим кредитором ТОВ "Діджи Фінанс" за вказаним кредитним договором. Як вбачається із матеріалів справи, на підтвердження розміру заборгованості позивач надав виписку по особовим рахунками за період з 23.05.2016 по 27.07.2020, зокрема за рахунками № НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , сформовані з 23.05.2016, а не з часу укладення кредитного договору 14.11.2014, а тому з`ясувати суму наданого кредиту та дати початку строку кредитування є неможливим. У виписках зазначені номери рахунків, які не відповідають рахунку № НОМЕР_1 , вказаному у заяві (оферта) № 200146186 від 14.11.2014. Доказів того, що вказані у виписках рахунки належать саме відповідачці та відкриті на виконання кредитного договору 200146186 від 14.11.2014, матеріали справи не містять. Позивачем не було надано суду розрахунку заборгованості за договором з відображенням щомісячних нарахувань за договором, їх складових, суми, періодів, можливого внесенням відповідачкою коштів на погашення заборгованості тощо. Сам по собі витяг з реєстру кредитних договорів до договору факторингу не є достатнім і беззаперечним доказом переходу прав вимоги та існування заборгованості, оскільки лише свідчить про перелік осіб, які уклали договори з первісним кредитором і які не виконали умови договорів. З долученої до позовної заяви позивачем заяви (оферти) №2 200146186, яка підписана представником ПАТ «Банк Михайлівський» та відповідачем 14.11.2014 неможливо зробити висновок про розмір та дату надання кредиту відповідачу, дату сплати заборгованості за кредитом чи відсутності сплати за кредитом, неможливо встановити розмір процентів та порядок їх нарахування. З Довідки про умови кредитування та орієнтовну сукупну вартість споживчого кредиту в рамках карткового продукту «Кредит споживчі цілі » до 50 000,00 грн строком на 12 місяців , орієнтовна сукупна вартість кредиту 24 568,53 грн. Проте, з досліджених розписок про отримання платіжної картки та/або ПІН-коду не можливо встановити, яка сума кредитних коштів була на рахунку за цією карткою. Також позивач не має право нараховувати штрафні санкції у вигляді пені та 3 відсотків річних, оскільки саме первісний кредитор мав таке право до закінчення терміну кредитного договору , а не позивач з моменту укладення договору відступлення, розрахунку нарахування таких штрафних санкцій чи відсотків матеріали справи не мають, доказів нарахуванні та передання їх позивачу матеріали справи також не містять.

З огляду на вищевикладене, відповідач просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В судове засідання представник позивача не з`явився, у позові зазначив про розгляд справи у його відсутності.

Відповідач у судове засідання не з`явилася, її представник надала до суду письмову заяву про розгляд справи без їхньої участі.

Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, суд прийшов до наступного.

Судом встановлено, що 14.11.2014 між ПАТ «Банк Михайлівський» та ОСОБА_1 укладено угоду у формі заяви (оферти) №200146186 про надання та використання платіжної картки МС World, рахунок: НОМЕР_1 , з кредитним лімітом в розмірі 3000 грн. При цьому умовами договору передбачено, що розмір кредитного ліміту за рішенням Банку може бути змінений, про що Клієнт буде повідомлений шляхом направлення SMS-повідомлення або в порядку, передбаченому Умовами по картках.

14.11.2014 ОСОБА_1 підписала анкету №898437, в якій зазначено загальну інформацію про кредит (бажана сума кредиту 3000 грн., також вказано контактну інформацію; адресу реєстрації клієнта; адресу фактичного місця проживання або перебування; додаткову контакту інформацію (третя особа); інформацію про місце роботи; дані про доходи та витрати, довідка про умови кредитування та орієнтовану сукупну вартість споживчого кредиту в рамках карткового продукту «Прибуткова картка+Кредитка (не іменна)/Зарплатна», згода суб`єкта на обробку персональних даних від 14.11.2014.

У довідці про умови кредитування та орієнтовану сукупну вартість споживчого кредиту в рамках карткового продукту «Прибуткова картка+Кредитка (не іменна)/Зарплатна», яка підписана ОСОБА_1 зазначено мета кредиту: на споживчі потреби; сума кредиту: до 50000 грн; строк кредиту: 12 місяців; забезпечення кредиту: без забезпечення; оцінка майна: не здійснюється; форма кредитування: у формі відновлювальної кредитної лінії; тип процентної ставки: фіксована; дострокове повернення кредиту: дострокове повернення кредиту можливе шляхом внесення повної суми заборгованості; порядок погашення кредиту: погашення кредиту здійснюється шляхом внесення коштів на рахунок; строк: 5 років; процентна ставка за кредитом (річних): 58,8 % нараховується на залишок заборгованості по кредиту; пільговий період користування кредитними коштами по операціям, які здійснені в торговельній мережі, протягом якого нараховуються проценти за користування кредитом за відсотковою ставкою 0,001%: до 90 днів; платежі за договором страхування: 1,5% щомісячно від розміру заборгованості за Договором про Картку, виставленої в розрахункову дату згідно Умов по картках до Договору добровільного страхування життя держателів платіжних карток ПАТ «Банк Михайлівський».

Також відповідачем оформлено договір добровільного страхування життя держателів платіжних карток ПАТ «Банк Михайлівський» №NSK200146186.

14.11.2014 року відповідач отримала платіжну картку ПАТ «Банк Михайлівський» № НОМЕР_6 , рахунок картки № НОМЕР_1 , що підтверджується розпискою про отримання платіжної картки та/або ПІН-коду.

20.07.2020 між ПАТ «Банк Михайлівський» та ТОВ «Діджи Фінанс» укладено договір про відступлення прав вимоги грошових зобов`язань за фінансовими кредитами №7_БМ, відповідно до умов якого право грошової вимоги за кредитним договором №200146186 від 14.11.2014 між Публічним акціонерним товариством «Банк Михайлівський» та відповідачем, перейшло до ТОВ «Діджи Фінанс».

Відповідно до Додатку № 1 до договору №7_БМ про відступлення прав вимоги за кредитними договорами від 20.07.2020, загальна заборгованість ОСОБА_1 за договором №200146186 від 14.11.2014 складає 39540,12 грн, в тому числі: заборгованості по тілу кредиту 12783,94 грн, заборгованості за відсотками 26756,18 грн.

Згідно з розрахунком суми заборгованості за кредитним договором №200146186 від 14.11.2014, інфляційних втрат та 3% річних, наданого позивачем, сума боргу відповідача становить 39540,12 грн., інфляційних втрат - 8646,02 грн., суми 3% річних - 3555,36 грн. (а.с.99-100, т. 2).

В матеріалах справи також наявна постанова Північного апеляційного господарського суду від 01.07.2021 в справі № 910/11298/16, якою апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» на рішення Господарського суду міста Києва від 04.03.2021 у справі № 910/11298/16 задоволено, рішення Господарського суду міста Києва від 04.03.2021 у справі № 910/11298/16 скасовано в частині немайнових вимог, з ухваленням нового рішення про задоволення позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» у цій частині. Застосовано наслідки нікчемності договору факторингу від 19.05.2016 № 1905, а саме: зобов`язано Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Плеяда» передати Товариству з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» документи, отримані ним від Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» згідно з договором факторингу від 19.05.2016 № 1905 та актів прийому-передачі від 20.05.2016 № 1 і № 2. Визнано відсутніми у Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Плеяда» будь-яких майнових прав (прав вимоги) до боржників, перелік яких зазначено у договорі факторингу від 19.05.2016 №1905, реєстрах прав вимог від 19.05.2016 № 1 та від 20.05.2016 №2 до цього договору та актах прийому-передачі від 20.05.2016 № 1 і № 2 до зазначеного договору факторингу. Визнано недійсним договір факторингу від 20.05.2016 № 1, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Плеяда» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фагор». Зобов`язано Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фагор» передати Товариству з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» документи, отримані ним від Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» згідно договору факторингу від 19.05.2016 № 1905 та актів прийому-передачі до нього від 20.05.2016 № 1 і № 2. Визнано відсутніми у Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фагор» будь-яких майнових прав (прав вимоги) до боржників, перелік яких зазначено у договорі факторингу від 19.05.2016 №1905, реєстрах прав вимог до нього від 19.05.2016 № 1 та від 20.05.2016 № 2, актах прийому-передачі від 20.05.2016 до зазначеного договору факторингу № 1 і № 2, та в договорі факторингу від 20.05.2016 № 1 та додатках до нього. Вирішено питання про судові витрати.

Судовими рішеннями в господарській справі № 910/11298/16 встановлено, що 19.05.2016 між ПАТ «Банк Михайлівський» (клієнт) і ТОВ «ФК «Плеяда» (фактор) укладено договір факторингу № 1905, за умовами якого фактор зобов`язався передати грошові кошти у розпорядження клієнта, а банк зобов`язався відступити на користь ТОВ «ФК «Плеяда» право вимоги до третіх осіб (боржників).

20.05.2016 між ТОВ «ФК «Плеяда» і ТОВ «ФК «Фагор» укладено договір факторингу №1, за умовами якого ТОВ «ФК «Плеяда» за плату відступило на користь ТОВ «ФК «Фагор» права вимоги, отримані ним від ПАТ «Банк Михайлівський» на підставі договору факторингу № 1905.

23.05.2016 згідно з рішенням Правління Національного банку України №14/БТ ПАТ «Банк Михайлівський» віднесено до категорії неплатоспроможних, а відповідно до рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 812 розпочато процедуру виведення ПАТ «Банк Михайлівський» з ринку шляхом запровадження у ньому тимчасової адміністрації.

На виконання своїх обов`язків, передбачених статтею 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», уповноваженою особою, згідно з наказом від 24.05.2016 № 27/1 створено комісію з перевірки договорів (інших правочинів), укладених ПАТ «Банк Михайлівський».

30.05.2016 згідно з наказом Тимчасової адміністрації ПАТ «Банк Михайлівський» № 37 затверджено результати проведеної перевірки, викладені в акті про проведення перевірки правочинів (у тому числі договорів), які відповідають критеріям нікчемності від 30.05.2016 № 1, згідно з якими встановлено нікчемність договору факторингу від 19.05.2016 № 1905, та прийнято рішення застосувати наслідки його нікчемності.

09.06.2016 ПАТ «Банк Михайлівський» направив ТОВ «ФК «Плеяда» повідомлення про нікчемність правочинів від 01.06.2016 № 05-53, в якому зазначило про нікчемність договору факторингу від 19.05.2016 № 1905 та вимагало негайно повернути усі отримані на підставі нікчемного договору документи, але ТОВ «ФК «Плеяда» у листі від 08.07.2016 № 1-08-07/16 повідомив банк про те, що не погоджується із визнанням договорів нікчемними, вважає їх належно укладеними та виконаними відповідно до вимог чинного законодавства України, оскільки законних підстав для визнання договорів нікчемними не має.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою.

За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України визначено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно зі ст. 1054 ЦК, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Статтею 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти. Розмір процентів може встановлюватися договором.

Згідно з ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Статтею 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом статтей 512, 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відступлення права вимоги за своєю суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором.

За загальним правилом заміна кредитора у зобов`язанні не вимагає згоди на це боржника, якщо інше не передбачено законом або договором.

Згідно з ч. 2 ст. 517 ЦК України боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.

Боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, чи який вважає, що йому не надано належних доказів на підтвердження відступлення прав вимоги новому кредиту, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору (а не новому) і таке виконання є належним. Інших правових наслідків факт не повідомлення боржника про заміну кредитора чи ненадання йому доказів на підтвердження відступлення прав вимоги новому кредитору законом не передбачено.

Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Згідно з ч. 1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Факт набуття позивачем на підставі договору № 7_БМ від 20 липня 2020 року (що був укладений за результатами публічних торгів (аукціону) лоту №GL16N618071, проведеного 15 червня 2020 року) права вимоги за кредитними договорами, укладеними з позичальниками ПАТ "Банк Михайлівський", підтверджено постановою Північного апеляційного господарського суду від 01.07.2021 у справі № 910/11298/16, відповідно до якої ТОВ "Діджи Фінанс" визнано єдиним та належним кредитором за кредитними договорами відступленими згідно Договору № 7_БМ від 20.07.2020.

Як зазначив позивач кредитний портфель придбано з електронного аукціону Національної електронної біржі, протокол №UAEA-2020-06-09-000032-b від 15.06.2020 року- то інформація про відступлення права вимоги міститься в публічному доступі на сайтах https://zakupivli.pro/auctions/ua-ea2020-06-09-000032-b (посилання на аукціон) та https://torgi.fg.gov.ua/216108 (посилання на паспорт активу на сайті ФГВФО). Додаток 1 до Договору (реєстру відступлених прав вимоги за Договором про відступлення прав вимоги від 20.07.2020 року № 7_БМ) містить відомості щодо 109642 кредитних договорів, укладених із ПАТ «Банк Михайлівський», у якому відображена інформація про фізичних осіб, надання інформації щодо яких суперечить закону України "Про інформацію", тому до позовної заяви додано витяг з реєстру щодо відповідача ОСОБА_1 .

Отже, позивачем доведено факт переуступки прав вимоги до відповідача від ПАТ "Банк Михайлівський" до позивача ТОВ "Діджи Фінанс".

Разом з тим, частиною 3 ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження розміру заборгованості позивач надав виписки по особовим рахункам ОСОБА_1 за період з 23.05.2016 по 27.07.2020, зокрема за рахунками № НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , сформованими з 23.05.2016, тоді як договір було укладено 14.11.2014.

Крім того, наявні у виписці номери рахунків № НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , НОМЕР_5 не відповідають рахунку картки № НОМЕР_6 вказаному у заяві (оферта) №8201 від 14.11.2014.

Доказів того, що вказані у виписках рахунки належать саме відповідачу та відкриті на виконання кредитного договору №200146186 від 14.11.2014, матеріали справи не містять.

Водночас доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.

Відповідно до пункту 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року №75, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що виписки за картковим рахунками (по кредитному договору) можуть бути належними доказами щодо заборгованості по тілу кредиту за кредитним договором.

До аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 16 вересня 2020 року у справі №200/5647/18 та від 28 жовтня 2020 року у справі №760/7792/14-ц.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язку вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто, певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (п. 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 року у справі №129/1033/13-ц, п. 9.58 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2021 року у справі №904/2104/19).

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами наявність у відповідача заборгованості за кредитним договором №200146186 від 14.112014 року в загальному розмірі 51741,5 грн. з урахуванням інфляційних втрат та 3% річних, у зв`язку з чим в задоволенні позову слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 141, 258, 259, 263-265, 268, 354-355 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 24.12.2025

Суддя О.О. Волощук