Справа №752/8453/25
Провадження № 2/752/5591/25
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

11.08.2025 року Голосіївський районний суд м.Києва в складі:

головуючого судді Чекулаєва С.О.,

за участі секретаря судового засідання Пастух З.Ф., Шевченко В.В.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами цивільну справу

за позовом ОСОБА_1

до Приватного акціонерного товариства «ІНТЕР-ПОЛІС»

про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок ДТП

ВСТАНОВИВ:

1.Описова частина

1.1. Стислий виклад позиції позивача

У квітні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ПрАТ СК «ІНТЕР-ПОЛІС», у якому просить стягнути ПрАТ СК «ІНТЕР-ПОЛІС» на свою користь відшкодування майнової шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що відбулася 27.05.2023 за страховою справою №9172 у розмірі 44 865,38 гривень.

1.2. Стислий виклад позиції учасників справи

Позовні вимоги мотивовані тим, що 27.05.2023 о 08 год. 25 хв. в м. Одеса на перехресті нерівнозначних доріг вул. Кострова, кут Кордонна 17 відбулася ДТП за участю двох транспортних засобів - AUDI A5, д.н.з. НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_1 та Nissan Sunny, д.н.з. НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (власником якого є ОСОБА_3 ) - внаслідок чого автомобілі отримали механічні ушкодження.

Постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 27.06.2023 у справі №521/17499/23, провадження в адміністративній справі відносно позивача за статтею 124 КУпАП було закрито у зв`язку з відсутністю складу правопорушення та констатовано вину ОСОБА_2 .

Протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 від 22.12.2023 серії ААД №732261 за ст. 124 КУпАП було розглянуто Малиновським районним судом міста Одеси, справа №521/669/24, яким винесено постанову від 11.03.2024 про закриття провадження в адміністративній справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП - у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Враховуючи вказане, позивач 03.05.2024 звернувся до страховика винної в ДТП особи - до ПрАТ СК «ІНТЕР-ПОЛІС» із повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду, що відбулася 27.05.2023, проте, відповіді від страховика не отримав.

На адвокатський запит № 24/110 від 27.12.2024 відповідач надав відповідь з якої вбачалася відмова у виплаті страхового відшкодування, з тих підстав, що ДТП сталася 27.05.2023, а заяву про страхове відшкодування подано 20.12.2024, тобто, із пропуском встановленого строку.

Не погоджуючись із відмовою у здійсненні страхової виплати позивач вказує, що хоча ДТП сталася 27.05.2023, водночас, право на страхове відшкодування у ОСОБА_1 виникло лише в березні 2024 року, внаслідок винесення постанови Малиновського районного суду м. Одеси від 27.06.2023 у справі №521/17499/23 та постанови Малиновського районного суду м. Одеси від 11.03.2024 у справа №521/669/24 про закриття адміністративної справи про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Таким чином, позивач стверджує, що річний строк з моменту виникнення ДТП було пропущено з поважних та незалежних від нього причин, зумовлених протиправним складенням в день події ДТП проколу про адміністративне правопорушення саме на ОСОБА_1 . Протягом річного строку з моменту ДТП, що відбулася 27.05.2023, ОСОБА_1 взагалі не мав права на страхову виплату, тому і не мав жодних законних підстав звертатися до ПрАТ СК «ІНТЕР-ПОЛІС» із заявою про страхове відшкодування.

Враховуючи викладене, позивач просить суд стягнути з відповідача вартість заподіяного матеріального збитку, що підтверджується Звітом №06-008 фацівця-автотоварознавця про оцінку вартості матеріального збитку, заподіяного внаслідок пошкодження автомобіля AUDI A5, складеного 13.06.2023 у розмірі 44 865,38 гривень

Відповідач, у поданому до суду відзиві заперечує проти задоволення позову та вказує, що відповідальність за шкоду завдану у дорожньо-транспортній пригоді, що мала місце 27.05.2023 за участю транспортного засобу «AUDI», державний номер НОМЕР_1 та транспортного засобу «Nissan», державний номер НОМЕР_2 має нести особа, що винна у її скоєнні.

Відповідач підтверджує, що на момент настання ДТП транспортний засіб «Nissan», державний номер НОМЕР_2 було забезпечено договором обов`язкового страхування ЕР 210267329, водночас, вказує, що власник пошкодженого майна в порядку ст. 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не звертався у строки встановлені Законом.

Із заявою про виплату страхового відшкодування позивач звернувся лише 20.12.2024, тобто з пропуском строку передбаченого ст. 37 Закону № 1961-IV.

Також відповідач вважає, що прийняття рішення у справі про адміністративне правопорушення у березні 2024 року жодним чином не перешкоджало позивачу скористатися своїм правом на отримання страхового відшкодування та надати всі необхідні документи після подання заяви у строки передбачені Законом № 1961-IV. Постанова суду не є обов`язковим документом для отримання страхового відшкодування, а ст. 35 Закону № 1961-IV визначено перелік документів, які потрібно подати для отримання страхового відшкодування.

Відповідач звертає увагу суду на порушення позивачем норм ст. 33 та 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в наслідок чого страховик був позбавлений можливості встановити всі обставини справи та розслідувати страховий випадок. Своїми діями позивач позбавив відповідача можливості в порядку визначеному ст. 33 та 34 вказаного Закону визначити розмір шкоди, як це передбачено.

Враховуючи викладене, відповідач просить суд відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

1.3. Заяви, клопотання учасників справи

Заперечення щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін за наявними у справі матеріалами до суду не надходили.

Від представника позивача до суду надходила заява про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції, проте у її задоволенні було відмовлено, з тих підстав, що справа розглядалася у спрощенному позовному порядку без виклику сторін.

Станом на дату розгляду справи на адресу суду клопотання про розгляд справи у загальному позовному провадженні не подавалися.

1.4.Процесуальні дії у справі

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.04.2025 головуючим суддею у справі визначений суддя С.О. Чекулаєв.

Ухвалою Голосіївського районного суду від 14.04.2024 позовна заява залишена без руху.

Ухвалою Голосіївського районного суду від 22.05.2025 у справі відкрито провадження та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного провадження без виклику (повідомлення) учасників справи.

Оскільки розгляд справи здійснюється в порядку спрощеного провадження без виклику (повідомлення) учасників справи, судове засідання в справі не проводилось та особи, які беруть участь у справі не викликались.

Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

2.Мотивувальна частина

2.1.Фактичні обставини, встановлені судом

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №427579 від 27.05.2023 було визначено, що ОСОБА_1 допустив порушення вимог Правил дорожнього руху чим вчинив адміністративне правопорушення передбачене ст.124 КупАП.

Згідно постанови Малиновського районного суду м. Одеси від 27.06.2023 у справі №521/14799/23 провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, закрите у зв`язку з відсутністю складу правопорушення.

20.10.2023 представник позивача звернувся до Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції із заявою про складення протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2

22.12.2023 було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №732261 відносно ОСОБА_2 в якому вказано, що 27.05.2023 о 08 год. 25 хв. в м. Одеса на перехресті нерівнозначних доріг вул. Кострова, кут Кордонна відбулася ДТП за участю двох транспортних засобів AUDI A5, д.н.з. НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_1 та Nissan Sunny, д.н.з. НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_2 .

Згідно вказаного протоколу саме ОСОБА_2 є особою винною у порушенні Правил дорожнього руху та спричиненні дорожньо-транспортної пригоди.

Згідно постанови Малиновського районного суду м. Одеси від 11.03.2024 у справі №521/669/24 провадження по адміністративній справі відносно ОСОБА_2 було закрите у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

На момент вчинення ДТП транспортний засіб «Nissan», державний номер НОМЕР_2 було забезпечено договором обов`язкового страхування ЕР 210267329 укладеним з ПрАТ СК «ІНТЕР-ПОЛІС».

03.05.2024 позивач звернувся до ПрАТ СК «ІНТЕР-ПОЛІС» із повідомленням про ДТП, поліс 210267329, у якому вказав про обставини ДТП, місце знаходження пошкодженого транспортного засобу, характер та обсяг пошкоджень та інші обставини, що вимагалися формою повідомлення.

На адвокатський запит № 24/110 від 27.12.2024 відповідач надав відповідь якою відмовив позивачу у виплаті страхового відшкодування, з тих підстав, що ДТП сталася 27.05.2023, а заяву про страхове відшкодування подано 20.12.2024, тобто, із пропуском встановленого строку.

Згідно Звіту №06-008 від 13.06.2023 фахівця - автотоварознавця про оцінку вартості матеріального збитку, заподіяного внаслідок пошкодження автомобіля Audi A5 ринкова вартість автомобіля Audi А5 держ. номер НОМЕР_1 на дату оцінки, визначена без урахування отриманих в ДТП 27.05.2023 пошкоджень, становила 717 047,29 гривень.

Вартість матеріального збитку, заподіяного внаслідок пошкодження в ДТП 27.05.2023 автомобіля Audi А5 держ. номер НОМЕР_1 , визначена з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складових (0,68), становить 44 865,38 гривень (в т.ч. ПДВ на запасні частини, що підлягають заміні, визначений з урахуванням їх зносу - 4 692,27 гривень).

2.2. Застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд

Положеннями ст. 11 ЦПК України визначено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі, а у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду.

За змістом ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Відповідно до частини першої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) (пункт 1 частини другої зазначеної статті).

У частинах першій, другій статті 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до статті 1188 ЦПК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме:1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Якщо внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки було завдано шкоди іншим особам, особи, які спільно завдали шкоди, зобов`язані її відшкодувати незалежно від їхньої вини.

Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України «Про страхування»).

Страхове відшкодування - це страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку (частина шістнадцята статті 9 Закону України «Про страхування»).

Відповідно до статті 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно із статтею 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

Відносини страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів врегульовані Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Відповідно до статті 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який був чинний на дату вчинення ДТП (надалі за текстом Закон № 1961-IV), обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників.

У разі настання страхового випадку страховик (страхова компанія) у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи (пункт 22.1 статті 22 Закону № 1961-IV).

У разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний: дотримуватися передбачених правилами дорожнього руху обов`язків водія, причетного до дорожньо-транспортної пригоди; вжити заходів з метою запобігання чи зменшення подальшої шкоди; поінформувати інших осіб, причетних до цієї пригоди, про себе, своє місце проживання, назву та місцезнаходження страховика та надати відомості про відповідні страхові поліси; невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально (стаття 33 Закону № 1961-IV).

Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування, яка має містити певні відомості та визначені Законом додатки до заяви (пункт 35.1 статті 35 Закону № 1961-IV).

Згідно з пунктом 36.1 статті 36 Закону № 1961-IV страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної витати), є неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди (підпункт 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 Закону № 1961-IV).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У справах про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної страхувальником за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, у межах ліміту страхового відшкодування належним відповідачем буде страховик (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 03.10.2018 в справі №760/15471/15-ц (провадження № 14-316цс18)).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.12.2021 в справі № 147/66/17 (провадження № 14-95цс20) вказано, що: «підпункт 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 Закону №1961-IV визначає наслідком пропуску потерпілою особою річного строку подання заяви до страховика про страхове відшкодування, право страховика на відмову у виплаті регламентних виплат. Разом з тим, ані Закон №1961-IV, ані ЦК України, ані будь-який інший закон не передбачає в цьому випадку припинення взагалі права потерпілою особи на отримання відшкодування або на задоволення позову як, наприклад, передбачено ЦК України при пропуску позовної давності. Водночас ЦК України передбачається також поновлення, зупинення, переривання позовної давності (статті 263-264, стаття 267 ЦК України). Сплив строку, протягом якого потерпіла особа може реалізувати своє регулятивне суб`єктивне право (у цьому випадку протягом одного року) за рахунок страховика (страхової компанії), призводить до неможливості отримання страхового відшкодування від особи, що застрахувала відповідальність винної в ДТП особи в позасудовому порядку. Однак, законодавством не передбачено в цьому випадку припинення взагалі права на відшкодування шкоди, ані у повному обсязі, ані в обсязі страхового відшкодування. Тоді як згідно із частиною четвертою статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявила сторона у спорі, є підставою для відмови в позові. Крім того, немає підстав вважати, що річний строк звернення з заявою про виплату страхового відшкодування є спеціальним строком позовної давності, передбаченим статтею 258 ЦК України, оскільки це суперечить змісту зазначеної норми, яка не передбачає встановлення спеціальної позовної давності в інших випадках, ніж випадки, передбачені в цій норми. З огляду на те, що пропуск річного строку звернення із заявою до страховика (страхової компанії) не зазначений у законодавстві (стаття 12 ЦК України) як підстава для припинення матеріального права, цей строк не може бути розцінений як преклюзивний і такий, що припиняє існуюче право на отримання відшкодування шкоди в розмірі регламентних виплат взагалі. Аналізуючи норми законодавства стосовно добросовісної поведінки всіх учасників правовідносин (стаття 13 ЦПК України) та принципу повного відшкодування шкоди (стаття 1166 ЦК України), Велика Палата Верховного Суду з огляду на відсутність норми закону, що передбачає припинення в цьому випадку цивільного права на відшкодування, та з урахуванням із загального права особи на захист права в суді (стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод) дійшла висновку, що при добросовісній поведінці потерпілої особи та доведеності, що річний строк пропущено через незалежні від потерпілої особи причини, особа може отримати таке відшкодування, пред`явивши вимогу до страховика (страхової компанії) в судовому порядку протягом строку позовної давності».

Основною засадою (принципом) цивільного судочинства є, зокрема, диспозитивність (пункт 5 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України).

За змістом частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину потрібно доказувати так, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тож певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19)).

У справі, яка розглядається позивач просить стягнути з ПрАТ СК «ІНТЕР-ПОЛІС»на свою користь відшкодування майнової шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 44 865,38 гривень.

Згідно постанови Малиновського районного суду м. Одеси від 27.05.2023 у справі №521/14799/23 суд встановив, що ОСОБА_2 27.05.2023 приблизно о 8 год. 25 хв., рухаючись на транспортному засобі «Nissan Sunny», д.р.н. НОМЕР_2 по вул. Кордонна в напрямку Іванівського шляхопроводу, наближаючись до перехрещення нерівнозначних доріг вул. Кострова, кут вул. Кордонна здійснив маневр - обгін транспортного засобу, що рухався по переду шляхом випередження одного транспортного засобу з виїздом на смугу зустрічного руху.

Таким чином, судом встановлено, що в сукупності наявних порушень у діях водія ОСОБА_2 вбачається причино наслідковий зв?язок між протиправними діями водія та настанням відповідної дорожньо-транспортної пригоди.

Згідно постанови Малиновського районного суду м. Одеси від 11.03.2024 у справі №521/669/24 провадження по адміністративній справі відносно ОСОБА_2 було закрите у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Відповідно до вказаної постанови Малиновського районного суду м. Одеси від 11.03.2024 суд зазначив, що у зв`язку із закриттям провадження по даній справі на підставі п.7 ст. 247 КУпАП питання щодо доведеності вини осіб, які притягаються до адміністративної відповідальності не вирішується.

Частиною четвертою статті 82 ЦПК України визначено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Враховуючи викладене, суд вбачає, що позивач, не будучи винуватим у вчиненні ДТП, що відбулося 27.05.2023, добросовісно вживав всіх залежних від нього заходів для набуття ним статусу потерпілої особу у вказаному ДТП і датою, коли було ухвалене остаточне судове рішення з цього питання є дата винесення Малиновським районним судом м. Одеси постанови від 11.03.2024 у справі №521/669/24, згідно якої провадження по адміністративній справі відносно ОСОБА_2 було закрите у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Із повідомленням про ДТП позивач звернувся до ПрАТ СК «ІНТЕР-ПОЛІС» 03.05.2024 тобто після того, як йому стало відомо про винесення Малиновським районним судом м. Одеси постанови від 11.03.2024 у справі №521/669/24.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позивач при відмові страховика - ПрАТ СК «ІНТЕР-ПОЛІС» у виплаті страхового платежів у зв`язку з пропуском річного строку, має право на пред`явлення вимоги до страховика винної у спричиненні шкоди особи про відшкодування шкоди в межах страхової суми протягом строку позовної давності.

Для вимог потерпілої особи до страховика винної особи у вчиненні ДТП щодо виплати страхового відшкодування встановлена загальна позовна давність тривалістю у три роки.

Таким чином, оскільки, позов до страховика поданий в межах строків позовно давності, заявлена до стягнення сума не перевищує ліміту страхового відшкодування, а річний строк передбачений п.37.1.4.ст.37 Закону № 1961-IV був пропущений позивачем з незалежних від нього обставин суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обгрунтованими та підлягають задоволенню.

Стосовно твердження відповідача, щодо порушення позивачем норм ст. 33 та 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в наслідок чого страховик був позбавлений можливості встановити всі обставини справи, розслідувати страховий випадок та визначити розмір шкоди, суд зазначає, що матеріали справи не містять доказів того, що після повідомлення позивачем або страхувальником про страховий випадок відповідач вживав будь-яких заходів для встановлення розміру завданої шкоди.

Фактично вбачається, що відповідач у цій ситуації обрав пасивну поведінку, очікуючи закінчення строків визначених законодавством для виплати страхового відшкодування, що не відповідає принципу добросовісності.

Вартість матеріального збитку, заподіяного внаслідок пошкодження в ДТП 27.05.2023 автомобіля Audi А5 держ. номер НОМЕР_1 , що визначена з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складових (0,68), у розмірі 44 865,38 гривень відповідачем не спростована.

3. Висновки суду

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що позивач не будучи винуватим у вчиненні ДТП, що відбулося 27.05.2023, добросовісно вживав всіх залежних від нього заходів для набуття ним статусу потерпілої особу у вказаному ДТП, та звернувся до страховика після отримання ним постанови Малиновського районного суду м. Одеси від 11.03.2024 у справі №521/669/24, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення з Приватного акціонерного товариства «ІНТЕР-ПОЛІС» відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок ДТП за страховою справою №9172 у розмірі 44 865,38 гривень є обгрунтованими та підлягають задоволенню.

4.Судові витрати

Питання щодо розподілу судових витрат суд вирішує у відповідності до вимог ст.141 ЦПК України.

Так, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частина друга статті 141 ЦПК України).

Доказом сплати позивачем судового збору у розмірі 968,96 гривень є квитанція ID:1409-0312-9703-4768 від 20.05.2025.

Враховуючи задоволення позову в повному обсязі з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 968,96 гривень.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 76-78, 81, 128, 131, 141, 247, 259, 263, 264, 265, 280, 274, 275, 279, 352, 354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

позов ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «ІНТЕР-ПОЛІС» про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок ДТП - задовольнити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «ІНТЕР-ПОЛІС» (01033, м. Київ, вул. Володимирська, 69; ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ; АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_3 ) відшкодування майнової шкоди у розмірі 44 865 (сорок чотири тисячі вісімсот шістдесят п`ять) гривень 38 копійок.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «ІНТЕР-ПОЛІС» (01033, м. Київ, вул. Володимирська, 69; ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ; АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_3 ) судовий збір у розмірі 968 (дев`ятсот шістдесят вісім) гривень 96 копійок.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ; АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_3 )

Відповідач: Приватне акціонерне товариство «ІНТЕР-ПОЛІС» (01033, м. Київ, вул. Володимирська, 69; )

Суддя С.О. Чекулаєв