КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
апеляційне провадження №22-ц/824/7493/2025
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2025 року м.Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Поліщук Н.В.

суддів Верланова С.М., Соколової В.В.,

розглянувши у письмовому провадженні справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Брайт Інвестмент» на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 29 вересня 2024 року, ухвалене під головуванням судді Кондратенко О.О., дата складення повного судового рішення не зазначена,

у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Брайт Інвестмент» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

встановив:

1. Короткий виклад доводів пред`явленого позову.

У червні 2024 року ТОВ "Брайт Інвестмент" звернулось до суду із позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Вимоги позову мотивує тим, що 27 липня 2018 року між АТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 укладено заяву-анкету №0318/980/019274569/1 про надання банківських послуг. Цією заявою визначено умови обслуговування кредитної лінії. Зокрема, за користування кредитом банк нараховує проценти відповідно до процентної ставки, визначеної заявою-анкетою та тарифами банку. На момент укладення заяви ставка становила 36% річних, а в пільговий період - 0,01% річних. Відповідач підписав також окрему заяву про встановлення/зміну кредитного ліміту, погодившись на зміну кредитної лінії.

Підписавши анкету, клієнт підтвердив, що банк надав йому всю необхідну інформацію, передбачену законодавством про захист прав споживачів, що він ознайомлений з паспортом споживчого кредиту, тарифами, умовами договору та зобов`язується їх неухильно виконувати. Також відповідач підписав паспорт споживчого кредиту, який містить істотні умови кредитної лінії.

Крім цього, 12 липня 2021 року між АТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 укладено іншу заяву-анкету №. Процентна ставка на дату укладення становила 5% на місяць, а у пільговий період - 0% річних. Відповідач, підписавши документ, підтвердив ознайомлення та згоду з умовами кредитування, у тому числі з правилами, тарифами та паспортом споживчого кредиту.

Вказує, що АТ «ОТП Банк» виконало свої зобов`язання повністю, що підтверджується розрахунком заборгованості. Відповідач отримав кредитні кошти та здійснював часткове погашення, останній платіж здійснено у 2021 році. Надалі відповідач припинив виконання своїх зобов`язань, що призвело до виникнення заборгованості.

24 березня 2023 року між АТ «ОТП БАНК» та ТОВ «Брайт Інвестмент» укладено договір факторингу №24/03/23, відповідно до умов якого позивач набув право грошової вимоги і став кредитором за кредитними договорами, укладеними між Банком та боржниками у розмірі портфеля заборгованості, зазначених у Реєстрі боржників, зокрема за заявою-анкетою № від 12 липня 2021 року та заявою-анкетою №0318/980/019274569/1 від 27 липня 2018 року, укладеними між АТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 .

Станом на дату відступлення права вимоги заборгованість становила:

за заявою-анкетoю №0318/980/019274569/1 - 64 695,80 грн (тіло кредиту - 61 054,58 грн; проценти - 3 641,22 грн);

за заявою-анкетoю № - 13 369,51 грн (тіло кредиту - 8 405,04 грн; проценти - 4 964,47 грн).

07 травня 2024 року позивач направив відповідачу вимогу про погашення заборгованості, отриману останнім 11 травня 2024 року, однак вимога не була виконана.

Мотивуючи наведеним, просить стягнути із ОСОБА_1 на користь ТОВ "Брайт Інвестмент" заборгованість у розмірі 78 065,31 гривень, що складається із заборгованості: за заявою анкетою про надання банківських послуг AT «ОТП Банк» №0318/980/019274569/1 від 27 липня 2018 року - 64 695,80 грн (61 054,58 грн заборгованість по тілу кредиту, 3 641,22 грн заборгованість по процентах) та за заявою анкетою № від 12 липня 2021 року - 13 369,51 грн (8 405,04 грн заборгованість по тілу кредиту, 4 964,47 грн заборгованість по процентах).

Стягнути судові витрати.

2. Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 29 вересня 2024 року у задоволенні позову відмовлено.

Відмовивши у задоволенні позову, суд першої інстанції вказав, що позивач не надав суду доказів видачі відповідачу кредиту у відповідності до положень заяв-анкет про надання банківських послуг. Також суд зазначив, що позбавлений можливості встановити чи дійсно перейшло до позивача право вимоги за заявами-анкетами про надання банківських послуг, укладених із ОСОБА_1 , оскільки до Договору факторингу №24/03/23, укладеного між АТ ?ОТП Банк? та ТОВ ?Брайт Інвестмент?, позивач надав витяг з Реєстру боржників до Договору, який підписаний лише представником позивача.

3. Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Не погодившись з ухваленим рішенням, ТОВ "Брайт Інвестмент" подано апеляційну скаргу.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що суд вийшов за межі своїх повноважень і дійшов помилкових висновків, зокрема зазначивши, що позивач не довів факту видачі кредиту та не підтвердив перехід до нього права вимоги за заявами-анкетами, оскільки до матеріалів справи надано лише витяг з Реєстру боржників, підписаний представником позивача.

Такі висновки суперечать принципу змагальності, а також нормам ЦПК України, відповідно до яких кожна сторона доводить обставини, на які посилається, а суд повинен забезпечити сторонам можливість реалізувати свої процесуальні права та витребувати необхідні докази у разі потреби. Уважає, що суд першої інстанції не встановив усіх фактичних обставин, не витребував у позивача оригінал договору факторингу з повним додатком, не перевірив реальний факт переходу прав вимоги. Суд проігнорував, що долучення повного Реєстру боржників є неможливим через наявність персональних даних інших осіб, розголошення яких заборонене законом, а позивач правомірно подав витяг, що підтверджує включення відповідача до портфеля заборгованості.

Позивач надав копію Договору факторингу №24/03/23 від 24 березня 2023 року, посвідченого приватним нотаріусом, та витяг з Реєстру боржників, належні докази укладення договору, підтвердження переходу прав вимоги та правового статусу позивача як нового кредитора. Незважаючи на це, суд не здійснив перевірки цих доказів і фактично ухилився від вирішення спору по суті, посилаючись лише на ненадання повного Додатку №1, хоча не витребував його та не з`ясував можливості огляду оригіналу в судовому засіданні.

Звертає увагу, що відповідач не заперечував факт отримання кредитних коштів, підтвердивши в судовому засіданні, що брав кредит для товариша, який його не повернув, що не звільняє його від виконання зобов`язань. Відповідач не довів ані виконання своїх зобов`язань, ані відсутності переходу права вимоги до позивача, хоча саме на нього покладається тягар доказування цих обставин.

Звертає увагу, що позичальником укладено дві заяви-анкети 27 липня 2018 року та 12 липня 2021 року. У кожній з них відповідач підтвердив ознайомлення з умовами кредитування, правилами банку, тарифами та паспортами споживчого кредиту, а також погодився на встановлені процентні ставки та кредитні ліміти. Відповідач звертався до банку з пропозицією змінити умови договору або отримати додаткові роз`яснення, повністю прийнявши умови кредитування.

Стверджує, що суд першої інстанції безпідставно відмовив у задоволенні позову, не встановивши реальні обставини справи, неправильно застосував норми матеріального права, порушив принцип змагальності, не витребував необхідних доказів і не врахував правові висновки Верховного Суду.

Мотивуючи наведеним, просить рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 29 вересня 2024 року скасувати, ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити.

4. Доводи особи, яка подала відзив на апеляційну скаргу.

Відзиву на апеляційну скаргу на адресу Київського апеляційного суду не надходило.

5. Позиція учасників справи.

Відповідно до частини 1 статті 369 ЦПК України справа розглядається без повідомлення учасників справи.

6. Позиція суду апеляційної інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого по справі судового рішення, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

7. Фактичні обставини справи, установлені судом.

З матеріалів справи убачається, що 27 липня 2018 року AT "ОТП Банк" та ОСОБА_1 підписано Заяву-анкету про надання банківських послуг АТ "ОТП Банк" №0318/980/019274569/1, що є невід`ємною частиною Договору про видачу та обслуговування міжнародних платіжних пластикових карток та усіх додатків до нього, невід`ємною частиною якого є Правила, Паспорт споживчого кредиту. На підставі вказаної Заяви-Анкети Банк відкрив поточний (картковий) рахунок та надав електронний платіжний засіб тип картки VISA Gold.

З даних заяви-анкети убачається, що за користування кредитом Банк нараховує проценти, які розраховуються Банком на підставі процентної ставки, розмір якої визначається Заявою-анкетою, тарифами Банку та договором. На дату укладення Заяви-анкети розмір процентної ставки становить 36 % в місяць. На дату укладення Заяви-анкети розмір процентної ставки впродовж пільгового періоду становить 0,01 % річних (а.с. 12).

Крім цього, 27 липня 2018 року ОСОБА_1 підписано паспорт споживчого кредиту (а.с. 13).

12 липня 2021 року AT "ОТП Банк" та ОСОБА_1 підписано Заяву-анкету про надання банківських послуг АТ "ОТП Банк" №, що є невід`ємною частиною Договору про видачу та обслуговування міжнародних платіжних пластикових карток та усіх додатків до нього, невід`ємною частино якого є Правила, Паспорт споживчого кредиту. На підставі Заяви-Анкети Банк відкрив поточний (картковий) рахунок та надав електронний платіжний засіб тип картки Instant Card у валюті гривня.

Згідно умов заяви-анкети банк встановлює до картки кредитну лінію (безготівковий кредит) в національній валюті на споживчі цілі. Розмір фіксованої процентної ставки становить 5% в місяць, а впродовж пільгового періоду 0,01% річних. Розмір кредитного ліміту встановлюється згідно рішення Кредитного комітету Банку (від 1 000 до 50 000 гривень). Строк дії кредитної лінії 12 календарних місяців з правом укладення договору (а.с. 15-18).

12 липня 2021 року ОСОБА_1 підписано паспорт споживчого кредиту, з якого убачається інформація щодо реальної річної процентної ставки та орієнтованої загальної вартості кредиту для споживача. Крім цього паспорт споживчого кредиту містить відомості щодо встановленого ліміту кредиту (а.с. 19).

24 березня 2023 року між АТ "ОТП Банк" та ТОВ "Брайт Інвестмент" укладено Договір факторингу №24/03/23, відповідно до якого клієнт (Первісний кредитор) передає, а Фактор (Новий кредитор) приймає право грошової вимоги, що належить клієнту, і стає кредитором за Кредитними договорами, укладеними між Клієнтом і Боржником, в розмірі Портфеля Заборгованості.

Відповідно до пункту 3.1. Договору факторингу підписанням цього договору клієнт (АТ ?ОТП Банк?) гарантує, що йому належить право вимоги за портфелем заборгованості до боржників, зазначених у реєстрі боржників.

Згідно пункту 8.3.2. Договору факторингу в день підписання цього договору після отримання фактором (ТОВ ?Брайт Інвестмент?) реєстру боржників в електронному вигляді фактор (ТОВ ?Брайт Інвестмент?) формує, підписує та надає клієнту (АТ ?ОТП Банк?) для підписання реєстр боржників у письмовому вигляді (Додаток №1 до цього договору) та акт приймання-передачі прав вимоги до боржників (Додаток №2 до цього договору) (а.с. 5-9).

Відповідно до даних витягу з додатку № 1 до договору факторингу № 24/03/23 від 24 березня 2023 року за кредитним договором № від 12 липня 2021 року у боржника ОСОБА_1 наявна загальна заборгованість на суму 13 369,51 гривень, з яких: заборгованість по тілу кредиту - 8 405,04 гривень та заборгованість по процентах - 4 964,47 гривень. За кредитним договором №0318/980/019274569/1 від 27 липня 2018 року у ОСОБА_1 наявна заборгованість у розмірі 64 695,80 гривень, з яких: заборгованість по тілу кредиту - 61 054,58 гривень та заборгованість по процентах - 3 641,22 гривень (а.с. 10).

З даних розрахунку заборгованості за договором №0318/980/019274569/1 від 27 липня 2018 року убачається, що заборгованість ОСОБА_1 становить 64 695,80 гривень (а.с. 20-27).

З даних розрахунку заборгованості за договором №_CARD від 12 липня 2021 року убачається, що заборгованість ОСОБА_1 становить 13 369,51 гривень (а.с. 31-4264 695,80 гривень (а.с. 20-27).

07 травня 2024 року засобами поштового зв`язку позивач направив ОСОБА_1 вимогу №0507/3 від 07 травня 2024 року про погашення кредитної заборгованості за кредитними договорами № від 12 липня 2021 року та №0318/980/019274569/1 від 27 липня 2018 року (а.с. 68-69), яка отримана відповідачем 11 травня 2024 року (а.с. 70).

8. Мотиви, якими керується колегія суддів апеляційного суду, та застосовані норми права.

Згідно статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовується положення параграфу 1 («Позика»), якщо інше не встановленим цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Виходячи із принципу змагальності сторін, у спорі про стягнення кредитної заборгованості на позивача покладається тягар доведення надання позичальнику кредитних коштів та порушення боржником своїх зобов`язань щодо повернення кредиту, а на відповідача відповідно лежить тягар доведення відсутності у нього заборгованості (висновки Верховного Суду у постанові від 30 серпня 2023 року у справі № 753/20537/18).

Встановлені фактичні обставини у справі свідчать про те, що між сторонами виникли кредитні правовідносини внаслідок підписання сторонами заяви-анкети про надання відповідачу банківських послуг АТ «ОТП Банк» 27 липня 2018 року та 12 липня 2021 року. ОСОБА_1 взяті не себе зобов`язання не виконав, грошові кошти (суму кредиту) не повернув.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів виходить із такого.

Однією з підстав відмови у задоволенні позову суд першої інстанції визначив, на його переконання, відсутність доказів видачі відповідачу кредитних коштів відповідно до положень заяв-анкет. Колегія суддів уважає такі висновки суду першої інстанції помилковими з огляду на таке.

Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги й заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення спору.

Частина 1 статті 81 ЦПК України покладає на кожну сторону обов`язок доводити ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Згідно з частиною 1 статті 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованих сумнівів щодо достовірності такого визнання або його добровільності. Визнані обставини зазначаються у заявах по суті справи або в поясненнях учасників справи чи їхніх представників.

Із даних технічного запису судового засідання від 23 вересня 2024 року вбачається, що відповідач у судовому засіданні визнав факт отримання кредиту 27 липня 2018 року в сумі 30 000,00 грн. Також підтвердив, що протягом трьох місяців після отримання кредиту здійснював його погашення, загальна сума сплачених коштів становить 10 000,00 грн.

Таким чином, з огляду на те, що відповідач у судовому засіданні визнав факт отримання кредитних коштів, а також підтвердив часткове погашення заборгованості, що узгоджується як із його поясненнями, так і з розрахунком заборгованості, наявним у матеріалах справи, колегія суддів доходить висновку, що факт видачі кредитних коштів є доведеним. Відповідно, висновки суду першої інстанції про недоведеність надання кредитних коштів є необґрунтованими та такими, що не відповідають установленим у справі обставинам.

Щодо доводів апеляційної скарги про відступлення права вимоги, колегія суддів зазначає про таке.

Згідно пункту 1 частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

За частиною 1 статті 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Відповідно до частини 1 статті 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.

Відповідно до статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.

Згідно статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається.

Відповідно до статті 1079 ЦК України сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності. Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції.

На підтвердження факту відступлення права вимоги за кредитним договорами № від 12 липня 2021 року та №0318/980/019274569/1 від 27 липня 2018 року, за якими боржником є ОСОБА_1 , позивачем надано копію договору факторингу №24/03/23 від 24 березня 2023 року (а.с. 5-9), копію витягу з додатку №1 до договору факторингу підписаного представником позивача (а.с.10), копію платіжного доручення №46 від 24 березня 2023 року, що підтверджує сплату ТОВ "Брайт Інвестмент" коштів за договором факторингу (а.с. 11).

Надана копія договору та витяг з реєстру боржників, які засвідчені належним чином, підтверджують факт переходу до позивача права вимоги до ОСОБА_1 за укладеними між ним та ТОВ «ОТП Банк» кредитними договорами.

Крім того, оскільки предметом судового розгляду є спір про стягнення із відповідача на користь ТОВ «Брайт Інвестмент» заборгованості за кредитним договором, а договір факторингу відповідачем не оспорювався, у даному випадку слід виходити з презумпції правомірності правочину, а також презумпції обов`язковості виконання договору.

Наведені обставини та докази у справі підтверджують, що відбулась заміна кредитодавця, на підставі укладеного договору факторингу, а тому до ТОВ «Брайт Інвестмент», перейшло право вимоги за договорами № від 12 липня 2021 року та №0318/980/019274569/1 від 27 липня 2018 року, укладеними між ТОВ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 .

З урахуванням установлених обставин та того, що відповідач визнав факт отримання кредиту, що відповідно до статті 82 ЦПК України звільняє позивача від необхідності додаткового доказування цієї обставини, а також враховуючи доведеність переходу прав вимоги до позивача, колегія суддів уважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню згідно вимог статті 376 ЦПК України із ухваленням нового судового рішення про задоволення позовних вимог.

Відповідно до частини 13 статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до частини 2 статті 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Представником позивача ТОВ «Брайт Інвестмент» сплачено судовий збір за подачу позовної заяви в розмірі 3 028,00 грн, що підтверджується даними платіжної інструкції №435 від 11 червня 2024 року (а.с. 4), за подачу апеляційної скарги сплачено 4 542,00 гривень, що підтверджується даними інструкції №66 від 27 січня 2025 року (а.с. 114).

Таким чином, на користь позивача з відповідача підлягає стягненню судовий збір у сумі 7 570,00 грн.

Крім того, під час розгляду справи в суді першої інстанції представник позивача звернувся до суду із заявою про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 7000,00 грн.

Вирішуючи питання щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу, колегія суддів зазначає про таке.

Згідно з частиною 1 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до пункту 1 частини 3 статті 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи належать витрати на професійну правничу допомогу.

Статтею 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до частини 1 статті 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правничої допомоги.

Згідно з пунктом 4 частини 1 статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Під час розгляду справи в суді першої інстанції представник позивача подав заяву та просив стягнути витрати на правничу допомогу у розмірі 8500,00 грн та долучив документи на підтвердження понесених даних витрат.

На підтвердження заявлених вимог позивачем надано: копію договору 01/05-23 від 01 травня 2023 року про надання правничої допомоги адвокатом адвокатським бюро «Юлії Чміль» для ТОВ «Брайт Інвестмент» (а.с. 88-89), додаток №1 до даного договору (а.с. 90-91), акт надання правничої допомоги №229 від 13 вересня 2024 року до договору про надання правничої допомоги № 01/05-23 від 01 травня 2023 року (а.с. 92).

Згідно даних акту про надання правової допомоги №229 убачається, що Бюро відповідно до договору про надання правової допомоги надало клієнту таке правничу допомогу:

- ознайомлення з матеріалами справи за наданим пакетом документів клієнтом, аналіз наданих документів, ознайомлення із судовою практикою та визначення перспективи справи / 2 години / 3 000,00 гривень;

- складання позовної заяви у тому числі формування пакету документів для подання позовної заяви з додатками для суду / 4 000,00 гривень.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, колегія суддів не убачає підстав для стягнення заявлених витрат у розмірі 3 000,00 грн за послуги з ознайомлення з матеріалами справи, аналізу наданих клієнтом документів, ознайомлення із судовою практикою та визначення перспективи справи, оскільки такі дії самі по собі не є окремою правничою допомогою, а за своєю сутністю охоплюються послугою із складання позовної заяви, вартість якої становить 4 000,00 гривень.

Відтак, з відповідача на користь ТОВ «Брайт Інвестмент» на відшкодування судових витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги в суді першої інстанції, підлягає стягненню 4 000,00 гривень.

Відповідно до частини 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись статтями 259, 268, 367, 374, 376, 381-384, 390 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Брайт Інвестмент» задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 29 вересня 2024 року скасувати, ухвалити нове судове такого змісту.

Позов задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Брайт Інвестмент» заборгованість у розмірі 78 065,31 гривень, що складається із заборгованості: за заявою анкетою про надання банківських послуг AT «ОТП Банк» №0318/980/019274569/1 від 27 липня 2018 року - 64 695,80 грн (61 054,58 грн заборгованість по тілу кредиту, 3 641,22грн заборгованість по процентах) та за заявою анкетою № від 12 липня 2021 року - 13 369,51 грн (8 405,04 грн заборгованість по тілу кредиту, 4 964,47 грн заборгованість по процентах).

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Брайт Інвестмент» на відшкодування судових витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги в суді першої інстанції, 4 000,00 гривень.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Брайт Інвестмент» на відшкодування судових витрат, пов`язаних із сплатою судового збору в суді першої інстанції, 3 028,00 гривень.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, установлених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач Н.В. Поліщук

Судді С.М. Верланов

В.В. Соколова