КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
апеляційне провадження №22-ц/824/9096/2025
справа №382/872/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2025 року м.Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Поліщук Н.В.

суддів Верланова С.М., Соколової В.В.,

за участю секретаря судового засідання Крисіної В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , підписаною адвокатом Коваль Ларисою Миколаївною, на рішення Яготинського районного суду Київської області від 20 січня 2025 року, ухвалене під головуванням судді Кисіль О.А., повне судове рішення складено 03 лютого 2025 року,

у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів, -

встановив:

1. Короткий виклад доводів пред`явленого позову.

У травні 2024 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом про стягнення неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів.

В обґрунтування позову вказує, що позивачка ОСОБА_1 перебувала у зареєстрованому шлюбі із відповідачем ОСОБА_2 . Шлюб між сторонами розірвано за рішенням Яготинського районного суду Київської області від 06 листопада 2012 року у справі №1028/318/12.

Сторони мають спільних дітей: доньку - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які після розірвання шлюбу залишились проживати з матір`ю.

Рішенням Яготинського районного суду Київської області від 16 серпня 2012 року у справі №1028/318/12 з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 за виконавчим листом №1028/318/12 у виконавчому провадженні ВП НОМЕР_2 Солом`янським районним відділом державної виконавчої служби міста Києва Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) у порядку примусового виконання стягувалися аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частки від всіх видів доходу заробітку (доходу) ОСОБА_2 , але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дітьми повноліття, починаючи з 15 травня 2012 року.

Рішенням Яготинського районного суду Київської області від 13 лютого 2018 року у справі №382/1668/17 збільшено розмір стягнення аліментів з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з 1/3 частини його доходу, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на 1/3 частину його доходу, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дітьми повноліття. Також рішенням стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 пеню за прострочення сплати аліментів за період з 17 жовтня 2016 року по 18 жовтня 2017 року в розмірі 8 455,71 грн.

З 18 червня 2020 року донька ОСОБА_6 та син ОСОБА_7 почали проживати разом відповідачем за його зареєстрованим місцем проживання.

Відповідно до розпорядження Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації від 25 листопада 2020 року №767 визначено місце проживання ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з батьком ОСОБА_2 .

Рішенням Яготинського районного суду Київської області від 02 жовтня 2023 року у справі № 382/489/23 припинено з 18 червня 2020 року стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_8 на утримання дітей: доньки ОСОБА_3 , сина ОСОБА_4 , що стягуються на підставі рішень Яготинського районного суду Київської області від 16 серпня 2012 року у справі №1028/318/12 та від 13 лютого 2018 року у справі №382/1668/17. Стягнуто із ОСОБА_8 на користь ОСОБА_2 , аліменти на утримання неповнолітніх дітей - доньки ОСОБА_3 та сина ОСОБА_4 у розмірі 1/3 частину її заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 27 червня 2023 року та до досягнення дітьми повноліття.»

Всі наведені обставини встановлені судовими рішеннями, тому не потребують доведення.

У квітні 2024 року Солом`янським районним відділом державної виконавчої служби міста Києва Центрального МУ Міністерства юстиції (м. Київ) видано позивачці ОСОБА_1 розрахунок заборгованості по сплаті аліментів у ВП№ 56264219, які стягувалися з відповідача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання двох неповнолітніх дітей за виконавчим листом, що був виданий на підставі рішення Яготинського районного суду Київської області від 16 серпня 2012 року у справі №1028/318/12.

З наведеного розрахунку убачається, що з 15 травня 2012 року по листопад 2017 року аліменти на утримання дітей боржником ОСОБА_2 взагалі не вносилися, тому за цей період виникла заборгованість у сумі 173 132,68 грн, з листопада 2017 року з боржника ОСОБА_2 почалося примусове стягнення аліментів, яке було звернуто на його пенсію, а тому сума, що була стягнута у листопаді та грудні 2017 року у розмірі 2 454,32 грн щомісячно не покривала боргу за щомісячними нарахуваннями, отже станом на 01 січня 2018 року заборгованість зі сплати аліментів була визначена у розмірі 173 440,45 грн, з 01 січня 2018 року по 18 червня 2020 року з боржника ОСОБА_2 стягувалися аліменти, які зараховувалися на погашення поточних нарахувань та на погашення заборгованості, що виникла з 2012 року; у період з 18 червня 2020 року по січень 2024 року включно з боржника ОСОБА_2 стягувалися аліменти, які зараховувалися на погашення заборгованості, що виникла з 2012 року, тому станом на 01 лютого 2024 року за боржником ОСОБА_2 рахується заборгованість за аліментними зобов`язаннями в сумі 4 703,32 грн.

Із змісту рішення Яготинського районного суду Київської області від 13 лютого 2018 року у справі №382/1668/17, яким поряд з іншим стягнуто з відповідача на користь позивача пеню за несплату аліментів за період з 17 жовтня 2016 року по 18 жовтня 2017 року, убачається, що заборгованість зі сплати аліментів виникла з вини відповідача, оскільки він у добровільному порядку не вжив заходи щодо сплати аліментів у визначеному судом розмірі, а тому відповідач був обізнаним щодо зобов`язань зі сплати аліментів, як за поточний період, так і щодо сплати заборгованості, яка у нього виникла з часу призначення аліментів, та яка в примусовому порядку почала погашатися з січня 2018 року і таке погашення заборгованості тривало до лютого 2024 року.

Отже, позивачка уважає, що має право на стягнення з відповідача ОСОБА_2 неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів. Сума заборгованості зі сплати аліментів станом на 01 січня 2018 року за розрахунком боргу, який виконано державним виконавцем, визначена у розмірі 173 440,45 грн.

Вказує, що з розрахунку неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів за період з 01 січня 2018 року по 01 лютого 2024 року убачається, що за вказаний період у відповідності до положень статті 196 СК України, здійснено розрахунок неустойки (пені), розмір якої становить 2 600 434,41 грн.

Оскільки розмір неустойки (пені) за спірний період значно перевищує сукупний розмір заборгованості за аліментами, врахувавши загальні засади справедливості та розумності регулювання сімейних відносин, позивачка уважає, що застосувавши положення частини 1 статті 196 СК України, слід дійти висновку про зменшення розміру пені з 2 600 434, 41 грн до 173 440, 45 грн.

Мотивуючи наведеним, просить суд стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за період з 01 січня 2018 року по 01 лютого 2024 року у сумі 173 440,45 гривень. Стягнути судові витрати.

2. Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Рішенням Яготинського районного суду Київської області від 20 січня 2025 року у задоволенні позову відмовлено.

Відмовивши у задоволенні позову, суд першої інстанції вказав, що позивачкою не доведено обставин щодо наявності підстав для стягнення пені по стягненню аліментів, оскільки з розрахунку заборгованості пені убачається, що він здійснений не у відповідності до вимог, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц. Суд вказав, що розрахунок не містить вірних даних щодо сплачених аліментів відповідачем.

Додатковим рішенням Яготинського районного суду Київської області від 17 березня 2025 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати з оплати правничої допомоги в розмірі 8 000,00 гривень.

3. Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Не погодившись з рішенням Яготинського районного суду Київської області від 20 січня 2025 року адвокатом Коваль Л.М., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , подано апеляційну скаргу.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на незаконність, необґрунтованість оскаржуваного рішення.

Вказує, що судом першої інстанції не надано значення тому, що відповідачем не спростовано наявність його вини у виникненні заборгованості із сплати аліментів на утримання двох дітей у період з 15 травня 2012 року по листопад 2017 року на підставі рішення Яготинського районного суду Київської області від 16 серпня 2012 року у справі №1028/318/12 за виконавчим листом №1028/318/12 у виконавчому провадженні ВП НОМЕР_2.

Суд не навів оцінки доказів, які були надані стороною відповідача. Зокрема тому, що інвалідність у відповідача виникла задовго до одруження з позивачкою і ця інвалідність не була перешкодою для його роботи в різних структурах.

При постановленні судового рішення судом не було враховано те, що станом на 01 березня 2024 року у відповідача залишився несплаченим борг за аліментними зобов`язаннями станом у сумі 31 564,71 грн, що визнала і сторона відповідача.

Вказує, що мотивувальна частина оскаржуваного рішення не містить висновків про залишення без задоволення позову.

Вказує на обізнаність відповідача про те, що у нього з 15 травня 2012 року у ВП №256264219, відкритому Солом`янським районним відділом державної виконавчої служби міста Києва Центрального МУ Міністерства юстиції (м. Київ), рахується заборгованість зі сплати аліментів, розумів свій обов`язок щодо утримання дітей, проте не виконував цей обов`язок, як і рішення суду про стягнення аліментів. Дані обставини доводяться, зокрема, ухвалою Яготинського районного суду Київської області від 17 липня 2018 року у справі 1028/318/12 за скаргою ОСОБА_2 на розрахунок заборгованості по аліментним зобов`язанням за період з 21 січня 2014 року по 18 серпня 2017 року, складений старшим державним виконавцем Терещук Т.І. Дніпровського районного ВДВС міста Київ ГТУЮ у м. Києві, та рішенням Яготинського районного суду Київської області від 13 лютого 2018 року у справі 382/1668/17 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів та стягнення неустойки (пені) за несплату аліментів.

Мотивуючи наведеним, просить рішення Яготинського районного суду Київської області від 20 січня 2025 року скасувати, ухвалити нове судове рішення, яким вимоги позову задовольнити. Стягнути судові витрати.

4. Доводи особи, яка подала відзив на апеляційну скаргу.

16 травня 2025 року на адресу Київського апеляційного суду надійшов відзив адвоката Герасимовської Н.М., яка діє в інтересах ОСОБА_2 , на апеляційну скаргу.

В обґрунтування відзиву вказує, що думка скаржниці щодо мотивувальної частини оскаржуваного рішення є її особистою суб`єктивною оцінкою. Вказує, що відповідно до норм ЦПК наведені скаржницею обставини і недоліки в оскаржуваному рішенні не є підставою для його скасування.

Посилається на невірний розрахунок, наданий позивачкою, оскільки представник позивачки не звернув увагу на те, що з листопада 2017 року ОСОБА_2 сплачував аліменти щомісячно шляхом відрахування з пенсії.

Тому пеня (неустойка) за несплату аліментів з листопада 2017 по 31 січня 2024 року не може нараховуватися, оскільки аліменти відраховувались з пенсії відповідача кожного календарного місяця, і за поточний місяць заборгованість по аліментам була відсутня.

У разі виплати аліментів частинами, якщо такі часткові платежі вчинені протягом місяця, у якому повинні сплачуватися аліменти, і їх загальна сума становить місячний платіж, визначений у рішенні суду про стягнення аліментів, уважається, що той з батьків, який повинен сплачувати аліменти, виконав ці зобов`язання.

У разі, якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені 1 %.

Вказує, що станом на 30 січня 2024 року у відповідача відсутня заборгованість по аліментам, таким чином і неустойка (пеня) не нараховується за весь час прострочення стягнення по аліментам.

Виходячи з того, що представник позивача додає до позовної заяви розрахунок неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів за період з 01 січня 2018 року по 01 лютого 2024 року, то такий розрахунок неустойки є невірним, оскільки в цей час відповідач сплачував аліменти і таким чином не мав заборгованості на 30 число поточного місяця, що було обґрунтовано враховано судом першої інстанції при винесенні рішення.

Просить врахувати, що відповідач є особою з інвалідністю, не займається підприємницькою діяльністю. У нього праві власності перебуває тільки одне житло, а саме 1/2 частка квартири АДРЕСА_1 , у якій він постійно проживає.

Вказує, що з червня 2020 року по квітень 2024 року двоє дітей фактично перебували на утриманні відповідача, позивачка почала сплачувати кошти на утримання дітей з жовтня 2023 року за рішенням суду. Відповідачем аліменти на дітей на користь матері сплачувались до отримання пенсійним фондом України листа від ДВС щодо припинення стягнення аліментів, тобто до квітня 2024 року.

Отже, фактично більше трьох років відповідач сплачував матері аліменти, маючи у себе на утриманні двох спільних дітей. При цьому стягнення коштів на користь позивачки, з якою не проживають діти, призводить до наслідків, коли позивачка може стягнуті з відповідача кошти використовувати не за цільовим призначенням, тобто не на забезпечення дітей, а на свої власні потреби.

Стверджує, що бажаючи стягнути пеню за несвоєчасну сплату аліментів, не зважаючи на те, що діти почали проживати з відповідачем з 2020 року, позивачка дбає виключно про свої інтереси та намагається стягнути максимально можливі грошові суми з відповідача всупереч інтересам дітей.

Вказує, що у зв`язку із розглядом справи у суді апеляційної інстанції орієнтований розмір витрат на професійну правничу допомогу становить 14 000,00 гривень.

Щодо строку подання відзиву на апеляційну скаргу вказує, що 21 квітня 2025 року між ОСОБА_2 та адвокатом Герасимовською Н.М. укладено Додаткову угоду №1 до Договору №30.09/24 від 30 вересня 2025 року.

До матеріалів справи № 382/872/24, що розміщені в судовій інформаційно-телекомунікаційній системі, апеляційна скарга не долучена, відповідачу апеляційна скарга та ухвала суду апеляційної інстанції про відкриття провадження станом на момент подання відзиву на апеляційну скаргу не надходили.

Із матеріалами справи представниця відповідача ознайомилась 16 травня 2025 року, просить врахувати відзив на апеляційну скаргу.

Просить у задоволенні апеляційної скарги відмовити, оскаржуване рішення залишити без змін.

5. Позиція учасників справи.

21 травня 2025 року на адресу Київського апеляційного суду надійшли пояснення Коваль Л.М., яка діє в інтересах ОСОБА_1 .. Посилається на пропуск відповідачем строку для подання відзиву на апеляційну скаргу.

Скаржниця уважає, що оскільки відповідач не звернувся із заявою про продовження строку для подання відзиву на апеляційну скаргу, не надав доказів поважності пропуску строку на подання відзиву, поданий відзив підлягає залишенню без розгляду.

Щодо судових витрат, заявлених відповідачем, вказує, що ані у договорі, ані у додатковій угоді до нього сторонами, якими є відповідач та представник відповідача, не узгоджено питання вартості однієї години робочого часу адвоката, тому не зрозуміло у який спосіб представник позивача визначив вартість послуги зі складання відзиву на апеляційну скаргу у сумі 8 000 грн; це ж стосується і вартості послуги за участь у судовому засіданні з розгляду справи в апеляційній інстанції, яка оцінена в 6000 грн за кожне засідання.

Звертає увагу, що відзив на апеляційну скаргу дублює відзив на позовну заяву, поданий у суді першої інстанції.

У разі залишення без задоволення апеляційної скарги, просить суд зменшити заявлений відповідачем розмір витрат на професійну правничу допомогу до 2 000,00 гривень.

17 червня 2025 року на адресу суду надійшли письмові пояснення адвоката Герасимовської Н.М., яка діє в інтересах ОСОБА_2 .

Зазначає, що під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції 04 червня 2025 року постало питання щодо наявності у відповідача заборгованості в розмірі 4 703,32 грн.

Згідно з розрахунком заборгованості від 17 січня 2024 року у виконавчому провадженні № 56264219 дійсно значиться така сума. Водночас 30 січня 2024 року державним виконавцем винесено постанову про закінчення провадження у зв`язку із фактичним виконанням рішення, що підтверджує відсутність боргу на цю дату. Більше того, утримання з пенсії відповідача продовжувалося до 01 березня 2024 року, у лютому стягнуто ще 4 292,16 грн, що свідчить про наявність переплати.

Крім того, рішенням Яготинського районного суду від 13 лютого 2018 року у справі №382/1668/17 встановлено заборгованість відповідача за період з 27 січня 2014 року по 18 серпня 2017 року у сумі 106 734,22 грн. Розрахунок державного виконавця від 17 січня 2024 року за той самий період визначає борг більший на понад 30 000 грн, що суперечить преюдиційності судового рішення.

Наведене, на думку відповідача, свідчить про існування переплати у розмірі щонайменше 30 544,63 грн, яку необхідно врахувати.

Уважає, що вимога позивачки про стягнення пені є зловживанням правом, оскільки діти проживають з відповідачем з 2020 року, а сама позивачка фактично прагне отримати додаткові кошти виключно у власних інтересах.

23 червня 2025 року на адресу суду надійшли пояснення адвоката Коваль Л.М., яка діє в інтересах ОСОБА_1 .

Щодо змісту доводів відповідача вказує, що такі ґрунтуються на спробі поставити під сумнів розрахунок заборгованості по сплаті аліментів від 17 січня 2024 року, виконаний державним виконавцем Туром А.О. Саме цей розрахунок був покладений в основу нарахування пені та неодноразово використовувався самим відповідачем як доказ, зокрема у справі №760/30660/23, рішення у якій від 25 березня 2025 року набрало законної сили 08 травня 2025 року.

Вказаним рішенням суд установив, що заборгованість за аліментами існувала з 15 травня 2012 року по 18 червня 2020 року, у цей час діти проживали з матір`ю ОСОБА_1 , а відповідач аліменти не сплачував добровільно. Стягнення проводилося примусово з пенсії відповідача до січня 2024 року. Суд окремо зазначив, що розрахунок заборгованості відповідачем не оспорювався і доказів меншого розміру боргу він не надав.

Посилається на те, що відзив відповідача на апеляційну скаргу подано із пропуском установленого строку, тому такий слід уважати неподаним.

Крім цього вказує, що додаткові пояснення подані відповідачем 17 червня 2025 року, не передбачені положенням ЦПК на стадії апеляційного перегляду, тому також просить їх уважати неподаними.

В судовому засіданні адвокат Коваль Л.М., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , підтримала подану апеляційну скаргу, просила суд її задовольнити.

Представниця відповідача - адвокат Герасимовська Н.М. у судовому засіданні 4 червня 2025 року проти задоволення апеляційної скарги заперечувала, підтримала доводи відзиву на апеляційну скаргу. В подальшому в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Причини неявки не повідомляла.

Відповідно до статті 372 ЦПК України суд ухвалив розглянути справу за відсутності осіб, які не з`явились, оскільки їхня неявка не перешкоджає розгляду справи.

6. Позиція суду апеляційної інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення адвоката Коваль Л.М., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого по справі судового рішення, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

7. Фактичні обставини справи, установлені судом.

З матеріалів справи установлено, що рішенням Яготинського районного суду Київської області від 16 серпня 2012 року стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 аліменти у розмірі 1/3 частки від всіх видів щомісячного заробітку (доходу) ОСОБА_2 , але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дітьми повноліття, починаючи з 15 травня 2012 року (том 1 а.с. 14-15).

Рішенням Яготинського районного суду Київської області від 13 лютого 2018 року збільшено розмір стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_3 з 1/3 частини його доходу, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на 1/3 частину його доходу, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дітьми повноліття.

Стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 пеню за прострочення сплати аліментів за період з 17 жовтня 2016 року по 18 жовтня 2017 року в розмірі 8 455,71 грн (том 1 а.с. 16-17).

Рішенням Яготинського районного суду Київської області від 02 жовтня 2023 року припинено з 18 червня 2020 року стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_8 на утримання дітей: доньки ОСОБА_3 , сина ОСОБА_4 , що стягуються на підставі рішень Яготинського районного суду Київської області від 16 серпня 2012 року у справі №1028/318/12 та 13 лютого 2018 року у справі № 382/1668/17.

Стягнуто із ОСОБА_8 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітніх дітей - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у розмірі 1/3 частину її заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 27 червня 2023 року та до досягнення дітьми повноліття (том 1 а.с. 18-24).

Згідно даних розрахунку заборгованості від 17 січня 2024 року по сплаті аліментів ВП НОМЕР_2, складеного державним виконавцем Тур А.О., убачається, що розмір заборгованості станом на 17 січня 2024 року становить 4 703,32 гривень (том 1 а.с. 25-28).

Згідно даних довідки про доходи №7000 9501 6308 2051 убачається, що ОСОБА_2 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві і отримує пенсію по інвалідності. Сума пенсії за період з 01 березня 2024 року по 31 серпня 2024 року складає 55 617,96 гривень (том 1 а.с. 60).

Згідно даних листа Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві №42987-44946/К-05/8-2600/23 від 20 грудня 2023 року убачається, що станом на 01 січня 2024 року залишок заборгованості по сплаті аліментів становить 34 426,15 гривень (том 1 а.с. 61).

Згідно даних листа Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві від 28 березня 2024 року убачається, що до Головного управління надійшла постанова Солом`янського ВДВС у м. Києві ЦМУМЮ (м. Київ) від 31 січня 2024 року про закінчення виконавчого провадження згідно чого утримання із пенсії ОСОБА_2 було припинено з 01 березня 2024 року. Залишок боргу по аліментам на 01 березня 2024 року становив 31 564,71 гривень (том 1 а.с. 62).

Згідно даних довідок про реєстрацію місця проживання особи №13951316 від 15 січня 2021 року та №55490235 від 01 грудня 2020 року убачається, що задекларованим місцем проживання ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з 01 грудня 2020 року є АДРЕСА_2 (том 1 а.с. 68,69).

Згідно даних договору купівлі-продажу квартири від 09 вересня 2024 року убачається, що ОСОБА_9 передала, а ОСОБА_1 прийняла у власність квартиру АДРЕСА_3 (том 1 а.с. 90-92).

Згідно даних довідки ОСББ "Біла Вежа" від 09 травня 2024 року №23 убачається, що ОСОБА_2 проживає за адресою АДРЕСА_4 . З 17 червня 2020 року разом із батьком ОСОБА_2 за вказаною адресою проживають ОСОБА_3 , 2006 року народження, ОСОБА_4 , 2008 року народження (том 1 а.с. 109).

Згідно даних довідки №07/12-20 від 07 грудня 2020 року, виданої ПП Стоматологічний медичний центр Доктор Борода убачається, що вартість лікування ОСОБА_3 із жовтня по листопад склала 6 894,00 гривень, ОСОБА_4 8 095,00 гривень. Загальна сума складає 14 898,00 гривень (том 1 а.с. 132).

Згідно даних довідки №11/12 від 05 грудня 2023 року, виданої ПП Стоматологічний медичний центр Доктор Борода убачається, що вартість лікування ОСОБА_3 із жовтня 2021 року по листопад 2023 року склала 6 015,00 гривень, ОСОБА_4 1 880,00 гривень. Загальна сума складає 7 895,00 гривень (том 1 а.с. 151).

Згідно даних довідки №1/12 від 05 грудня 2023 року, виданої ПП Стоматологічний медичний центр Доктор Борода убачається, що вартість лікування ОСОБА_3 із жовтня по листопад 2020 року склала 6 894,00 гривень, ОСОБА_4 8 095,00 гривень. Загальна сума складає 14 898,00 гривень (том 1 а.с. 152).

Згідно даних довідки №03-06/07 від 29 січня 2024 року, виданої Київською дитячою музичною школою №15 убачається, що вартість навчання ОСОБА_4 та ОСОБА_3 в Київській дитячій музичній школі №15 за період з 2020 року по 31 січня 2024 року становить 12 210,00 гривень (том 1 а.с. 154).

8. Мотиви, якими керується колегія суддів апеляційного суду, та застосовані норми права.

Вирішуючи питання щодо відзиву адвоката Герасимовської Н.М., яка діє в інтересах ОСОБА_2 , на апеляційну скаргу, а також письмових пояснень адвоката Герасимовської Н.М., яка діє в інтересах ОСОБА_2 , апеляційний суд уважає, що з метою повного і всебічного з`ясування обставин справи, забезпечення рівності прав усіх учасників справи, доцільно прийняти відзив та письмові пояснення сторони відповідача.

У частині 1 та 2 статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі (частина 2 статті 181 СК України).

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (частина 3 статті 181 СК України).

Грошове зобов`язання представляє собою зобов`язання по сплаті грошових коштів. Воно може бути, зокрема: як договірним, так і недоговірним; готівковим і безготівковим та ін. У грошових зобов`язаннях предметом виконання виступає певна грошова сума, що має бути сплачена. Причому сплата коштів може відбуватися як готівкою, шляхом передачі коштів, так і в безготівковому порядку.

У разі недостатності суми проведеного платежу для виконання грошового зобов`язання у повному обсязі ця сума погашає вимоги кредитора у такій черговості, якщо інше не встановлено договором або законом: 1) у першу чергу відшкодовуються витрати кредитора, пов`язані з одержанням виконання; 2) у другу чергу сплачуються проценти і неустойка; 3) у третю чергу сплачується основна сума боргу (стаття 534 ЦК України).

Відповідно до частини 1 статті 195 СК України заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном.

Частиною 3 вищевказаної статті визначено, що розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом.

Частинами 1 та 2 статті 196 СК України встановлено, що у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів виходить із такого.

Звертаючись до суду в травні 2024 року, позивачка просить стягнути пеню за прострочення сплати аліментів за період з 1 січня 2018 року по 01 лютого 2024 року в сумі 173 440 грн.

Відповідно до частини 4 статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 квітня 2019 року у справі №333/6020/16-ц (провадження № 14-616цс18) відступила від висновків Верховного Суду України щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у раніше прийнятих постановах від 02 листопада 2016 року у справі № 6-1554цс16, від 16 березня 2016 року у справі № 6-2589цс15, від 03 лютого 2016 року у справі № 6-1477цс15 та від 16 березня 2016 року у справі № 6-300цс16, і дійшла висновку, що пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити на один відсоток.

Тобто формула така: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %.

За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем.

Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем.

Якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1 %.

Надаючи оцінку розрахунку пені, проведеному позивачкою, апеляційний суд констатує про його невідповідність наведеним вище вимогам, про що зроблено правильний висновок судом першої інстанції.

Доводи скаржника щодо обізнаності боржника про аліментні зобов`язання та наявність вини у їх невиконанні відхиляються апеляційним судом, оскільки наведене не звільняє позивачку від обов`язку подати правильний і юридично коректний розрахунок пені, який відповідав би вимогам статті 196 СК України та висновкам Верховного Суду про застосування цієї норми права.

Окрім того, апеляційний суд уважає, що у цій справі підлягає врахуванню таке.

Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.

Стягнення неустойки є санкцією за ухилення від сплати аліментів.

У цій справі установлено, що відповідач є особою з інвалідністю, отримує пенсію по інвалідності.

Відповідачу на праві власності належить 1/2 частка квартири АДРЕСА_1 .

Відповідно до договору купівлі-продажу від 09 вересня 2024 року позивачці належить на праві власності квартира АДРЕСА_3 .

Установлено також, що з червня 2020 року неповнолітні діти сторін проживали з ОСОБА_2 , у зв`язку із чим рішенням Яготинського районного суду Київської області від 02 жовтня 2023 року припинено з 18 червня 2020 року стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_8 на утримання дітей: доньки ОСОБА_3 , сина ОСОБА_4 , що стягуються на підставі рішень Яготинського районного суду Київської області від 16 серпня 2012 року у справі №1028/318/12 та 13 лютого 2018 року у справі № 382/1668/17, а також стягнуто із ОСОБА_8 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітніх дітей - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у розмірі 1/3 частину її заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 27 червня 2023 року та до досягнення дітьми повноліття.

Справедливість судового рішення в Україні є ключовою вимогою правосуддя, що означає відповідність рішення закону, його обґрунтованість та реалізацію прав усіх сторін процесу на незалежний, неупереджений, публічний та рівний розгляд справи, згідно з принципами верховенства права, що реалізується через законність, мотивованість, дотримання процесуальних гарантій (рівність сторін, змагальність, доступ до правосуддя) та відповідність міжнародним стандартам (ЄСПЛ).

За обставин цієї справи відсутня така поведінка платника аліментів (відповідача), яка вимагала б стимулювання виконанню зобов`язання, а накладення майнового покарання суперечило б принципам справедливості.

Відтак, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог, такий висновок доводами апеляційної скарги не спростовано.

Порушень норм процесуального права, які давали б підстави для скасування рішення суду, колегією суддів не установлено.

З огляду на наведене, апеляційний суд робить висновок про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись статтями 259, 268, 367, 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , підписану адвокатом Коваль Ларисою Миколаївною, залишити без задоволення.

Рішення Яготинського районного суду Київської області від 20 січня 2025 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, установлених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Повну постанову складено 24 грудня 2025 року.

Суддя-доповідач Н.В. Поліщук

Судді С.М. Верланов

В.В. Соколова