Постанова

Іменем України

23 грудня 2025 року

м. Київ

справа № 757/18537/23

провадження № 61-11536св25

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Коротуна В. М. (суддя-доповідач), Коротенка Є. В.,

Червинської М. Є.,

учасники справи:

позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Юридична фірма «Еталон»,

відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Юридична фірма Еталон» на рішення Печерського районного суду м. Києва від 27 лютого 2025 року у складі судді Литвинової І. В. та постанову Київського апеляційного суду від 03 вересня 2025 рокуу складі колегії суддів: Яворського М. А., Кашперської Т. Ц., Фінагеєва В. О.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У травні 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Юридична фірма «Еталон» (далі - ТОВ «ЮФ «Еталон») звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання третейської угоди, договору позики, договору уступки права вимоги недійсними.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 04 квітня 2023 року представник ТОВ «ЮФ «Еталон» ознайомився з матеріалами справи № 4821/3/23, номер провадження 22вк/821/1/23, що перебуває в Черкаському апеляційному суді, про видачу виконавчого документа на підставі рішення третейського суду, яке набрало законної сили, з поміж яких є документи зі справи у третейському суді.

З цих матеріалів справи позивачу стало відомо про наявність рішення третейського суду, договору позики від 22 квітня 2019 року № 22/04-19П, у якому міститься третейське застереження, що нібито укладене між

ОСОБА_1 і ТОВ «ЮФ «Еталон», додаток 1 (розписка про отримання грошових коштів) до договору позики від 22 квітня 2019 року № 22/04-19П, лист-повідомлення від 14 липня 2021 року про укладення договору уступки права вимоги боргу, за отримання якого нібито розписався представник позивача ОСОБА_3 .

Крім цього, в матеріалах справи є копія договору відступлення права вимоги (цесії) від 14 липня 2021 року № 14/07-21/Ц та копії інших документів.

На документах, які відповідачі у цій справі подали до третейського суду та на підставі яких третейський суд ухвалював рішення, чітко видно: підпис представника ТОВ «ЮФ «Еталон» Пінчука О. А. не належить йому.

ОСОБА_3 є засновником ТОВ «ЮФ «Еталон», тому позивач має документи, на яких є підпис ОСОБА_3 і які свідчать про те, що справжній підпис

ОСОБА_3 відрізняється від підпису невідомих осіб/особи, що проставлений нібито від його імені.

Таким чином, на думку позивача, наведене свідчить про те, що третейська угода (у формі третейського застереження, що міститься у договорі позики) не укладена, оскільки вона не підписана сторонами, а саме не підписана ОСОБА_3 зі сторони ТОВ «ЮФ «Еталон». На підставі викладеного ТОВ «ЮФ «Еталон» зазначало, що є всі підстави вважати третейську угоду та договір позики, в якому міститься третейське застереження, недійсними. Як наслідок, договір відступлення права вимоги (цесії), укладений на підставі договору позики, також є недійсним.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 27 лютого 2025 року

в задоволенні позовних вимог ТОВ «ЮФ «Еталон» відмовлено.

Постановою Київського апеляційного суду від 03 вересня 2025 року рішення Печерського районного суду м. Києва від 27 лютого 2025 року змінено

в мотивувальній частині, викладено її в редакції постанови апеляційного суду.

У іншій частині рішення Печерського районного суду м. Києва від 27 лютого 2025 року залишено без змін.

Вирішуючи вказаний спір та відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що позов не підлягає задоволенню, оскільки обставини, на які посилався позивач як на підставу позову, не підтверджено належними доказами.

Обґрунтовуючи висновок, суд першої інстанції послався на те, що 18 травня 2023 року судовий експерт Київського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України Вапірова Н. склала висновок

№ СЕ-19/111-23/24776-ПЧ за результатами судової експертизи, призначеної на підставі постанови від 15 травня 2023 року про призначення судово-почеркознавчої експертизи начальника сектору дізнання Мусулеги Є.

у кримінальному провадженні № 0000212 від 26 квітня 2023 року.

Згідно з висновком від 18 травня 2023 року № СЕ-19/111-23/24776-ПЧ підпис

у графі «Директор Нурищенко С. В.» в довіреності від імені ТОВ «ЮРИДИЧНА ФІРМА «ЕТАЛОН» на ім`я ОСОБА_3 щодо представлення інтересів від 18 квітня 2013 року виконаний ОСОБА_4 .

Змінюючи мотивувальну частину рішення суду першої інстанції, апеляційний суд погодився з тим, що у задоволенні позову необхідно відмовити, проте вважав мотиви відмови суду першої інстанції помилковими. Так, апеляційний суд дійшов висновку про те, що позивач обрав неефективний спосіб захисту.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

05 вересня 2025 року ТОВ «ЮФ «Еталон» подало до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення суду першої інстанції та постанову апеляційного суду, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані рішення та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Підставою касаційного оскарження вказаних судових рішень заявник зазначає неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме: суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених

у постановах Верховного Суду від 08 березня 2023 року у справі № 365/229/21, від 22 січня 2020 року у справі № 674/461/16-ц, від 16 червня 2021 року у справі № 535/1318/19, від 20 лютого 2019 року у справі № 1512/2-234/11 (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).

Відзив на касаційну скаргу не надійшов.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Суд установив, що 22 квітня 2019 року ОСОБА_1 і ТОВ «ЮФ «Еталон» в особі представника за довіреністю Пінчука О. А. уклали договір позики № 22/04-19/П.

Пункт 1 указаного договору передбачає, що позикодавець ОСОБА_1 передав у власність позичальникові ТОВ «ЮФ «Еталон» грошові кошти у розмірі 8 056 191,00 грн, що за курсом НБУ на 22 квітня 2019 року становило еквівалент 300 000,00 дол. США (згідно з офіційним курсом НБУ на 22 квітня 2019 року -

1 дол. США 26, 85397 грн), а позичальник зобов`язався повернути позикодавцеві таку саму суму грошей не пізніше 30 листопада 2021 року.

Згідно з пунктом 6 договору позики від 22 квітня 2019 року № 22/04- 19/П за прострочення повернення позики позичальник сплачує позикодавцю пеню

в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми, яка прострочена, за кожний день прострочення, а також позичальник сплачує суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення і 3 % річних від простроченої суми у порядку, встановленому статтею 625 ЦК України.

На підтвердження наведеного боржник ТОВ «ЮФ «Еталон» в особі представника за довіреністю Пінчука О. А. видав розписку від 22 квітня 2019 року про отримання грошових коштів у вказаному розмірі.

14 липня 2021 року між первісним позикодавцем ОСОБА_1

і ОСОБА_2 укладено договір відступлення права вимоги (цесії) № 14/07-21/Ц, відповідно до пунктів 1-3, 5 якого до ОСОБА_2 перейшло право вимоги за договором позики від 22 квітня 2019 року № 22/04-19/П. Про укладення договору відступлення права вимоги від 14 липня 2021 року № 14/07-21/Ц повідомлено боржника - ТОВ «ЮФ Еталон» шляхом вручення відповідного повідомлення представнику товариства за довіреністю ОСОБА_3 .

На підставі договору відступлення до ОСОБА_2 перейшло право вимоги за договором позики від 22 квітня 2019 року № 22/04-19/П, тобто з 14 липня 2021 року ОСОБА_2 є кредитором за вказаним вище договором позики від 22 квітня 2019 року № 22/04-19/П.

Згідно з розділом 7 договору позики від 22 квітня 2019 року № 22/04-19/П (у договорі відступлення права вимоги (цесії) від 14 липня 2021 року № 14/07-21/Ц третейське застереження передбачено у пункті 20 договору) сторони встановили таке: 7.1. Усі правовідносини, що виникають з цього договору або пов`язані із ним, у тому числі пов`язані із дійсністю, укладенням, виконанням, зміною та припиненням цього договору, тлумаченням його умов, визначенням наслідків недійсності або порушення договору, регулюються цим договором та відповідними нормами чинного законодавства України, у тому числі, але не виключно: Конституцією України, ЦК України, ГК України, Законом України «Про третейські суди», Законом України «Про виконавче провадження», ЦПК України тощо.

Згідно з пунктом 7.2. договору усі спори щодо відносин, які походять з цього договору або виникають у зв`язку із ним, вирішуються шляхом переговорів між сторонами.

Відповідно до пункту 7.3 договору відступлення сторони встановили, що у разі неможливості вирішення спорів шляхом переговорів відповідно до статті 7 Закону України «Про третейські суди» будь-які спори підлягають передачі на розгляд і остаточне вирішення до третейського суду для вирішення конкретного спору (суду ad hoc) одноособово в особі третейського судді Мазовецького В. П., АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , тел. НОМЕР_2 .

Згідно з пунктом 7.4 договору розмір винагороди третейського судді визначається у розмірі 0,1 % від суми позову, який у будь-якому випадку не може бути меншим за 5 та не може перевищувати 10 розмірів мінімальних заробітних плат для працездатних осіб на момент звернення до третейського суду та підлягає сплаті позивачем одночасно з поданням позовної заяви. При винесенні рішення третейським судом для вирішення конкретного спору витрати зі сплати гонорару третейського судді покладаються на сторони спору пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Порядок вирішення спору, місце і час розгляду справи визначається третейським судом для вирішення конкретного спору (суду ad hoc) в особі третейського судді Мазовецького В. П. одноособово з повідомленням сторін про час і місце розгляду справи.

Згідно з пунктом 7.6 договору винесене третейським судом для вирішення конкретного спору на умовах цього договору рішення є остаточним і підлягає негайному виконанню сторонами.

Відповідно до пункту 7.7 договору в разі відмови від добровільного виконання будь-якою із сторін рішення підлягає виконанню у порядку, встановленому Законом України «Про третейські суди», Законом України «Про виконавче провадження», ЦПК України.

Згідно з пунктом 7.8 договору відповідно до статті 14 Закону України «Про третейські суди» це третейське застереження підписано сторонами цього договору, якими є: кредитор: громадянин України ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , паспорт серії НОМЕР_4 , виданий ТУМ Солом`янського РУ ГУМВС України у м. Києві 08 серпня 2003 року, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ; боржник: ТОВ «ЮФ «Еталон», Україна, 01133, м. Київ, вул. Мечникова, буд. 6, .

У пункті 7.9 договору визначено, що третейське застереження у разі звернення будь-якої із сторін із позовом до третейського суду для вирішення конкретного спору в особі третейського судді Мазовецького В. П. має на меті вирішення предмета спору щодо належного виконання сторонами своїх зобов`язань за договором позики від 22 квітня 2019 року № 22/04-19/П. Це третейське застереження укладено шляхом викладення тексту третейського застереження у договорі позики від 22 квітня 2019 року № 22/04-19/П одночасно з підписанням сторонами вказаних вище договорів 22 квітня 2019 року за адресою: 01133, місто Київ, вул. Мечникова, 6, підписи сторін на цих договорах свідчать про затвердження тексту та умов цього третейського застереження і не потребують укладення третейської угоди окремим документом.

Заборгованість у вказаному розмірі ТОВ «ЮФ «Еталон» у строк, встановлений пунктом 1 договору позики від 22 квітня 2019 року № 22/04-19/П, не погасило, грошові кошти не повернуло.

Згідно з пунктом 6 договору позики за прострочення повернення позики позичальник сплачує позикодавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми, яка прострочена, за кожний день прострочення, а також позичальник сплачує суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та 3 % річних від простроченої суми відповідно до статті 625 ЦК України.

Згідно з рішенням Правління Національного банку України у період прострочення повернення грошових коштів за договором позики від 22 квітня 2019 року № 22/04-19/П у строк до 09 грудня 2021 року включно встановлено обліку ставку НБУ в розмірі 8,5 %, а починаючи з 10 грудня 2021 року -

у розмірі 9 %.

27 лютого 2023 року третейський суд для вирішення конкретного спору (ad hoc) одноособово в особі третейського судді Мазовецького В. П. виніс рішення про стягнення з ТОВ «ЮФ «Еталон» на користь ОСОБА_2 заборгованості за договором позики від 22 квітня 2019 року № 22/04-19/П у розмірі

12 000 000,00 грн, витрат на винагороду третейському судді у розмірі

37 500,00 грн.

За заявою ОСОБА_2 Печерське УП ГУ НП у м. Києві внесло до ЄРДР відомості № 0000212 від 26 квітня 2023 року про кримінальне правопорушення, передбачене частиною першою статті 190 КК України.

01 травня 2023 року заявник ОСОБА_2 постановою слідчого Печерського УП ГУ НП у м. Києві визнаний потерпілим у кримінальному провадженні

і цивільним позивачем.

18 травня 2023 року судовий експерт Київського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України Вапірова Н. склала висновок № СЕ-19/111-23/24776-ПЧ за результатами судової експертизи, призначеної на підставі постанови від 15 травня 2023 року про призначення судово-почеркознавчої експертизи начальника сектору дізнання Мусулеги Є. у кримінальному провадженні № 0000212 від 26 квітня 2023 року.

Згідно з указаним висновком підпис у графі «директор Нурищенко С. В.»

в довіреності від імені ТОВ «ЮФ «Еталон» на ім`я Пінчука О. А. щодо представлення інтересів від 18 квітня 2013 року виконаний ОСОБА_4 .

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

У частині другій статті 1 Закону «Про третейські суди» передбачено, що до третейського суду за угодою сторін може бути переданий будь-який спір, що виникає з цивільних та господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом.

Завданням третейського суду є захист майнових і немайнових прав та охоронюваних законом інтересів фізичних чи юридичних осіб шляхом всебічного розгляду та вирішення спорів відповідно до закону (стаття 3 Закону «Про третейські суди»).

Юридичні та / або фізичні особи, а також адміністратор за випуском облігацій, який діє в інтересах власників облігацій відповідно до положень Закону «Про ринки капіталу та організовані товарні ринки», мають право передати на розгляд третейського суду будь-який спір, який виникає з цивільних чи господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом. Спір може бути переданий на розгляд третейського суду за наявності між сторонами третейської угоди, яка відповідає вимогам цього Закону (стаття 5 Закону «Про третейські суди»).

Відповідно до статті 2 Закону «Про третейські суди» третейська угода - угода сторін про передачу спору на вирішення третейським судом.

Третейська угода може бути укладена у вигляді третейського застереження

в договорі, контракті або у вигляді окремої письмової угоди (частина перша стаття 12 Закону «Про третейські суди»).

Згідно зі статтею 458 ЦПК України рішення третейського суду може бути скасовано у разі, якщо: 1) справа, в якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до закону; 2) рішення третейського суду прийнято у спорі, не передбаченому третейською угодою, або цим рішенням вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди. Якщо рішенням третейського суду вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди, то скасовано може бути лише ту частину рішення, що стосується питань, які виходять за межі третейської угоди; 3) третейську угоду визнано судом недійсною; 4) склад третейського суду, яким прийнято рішення, не відповідав вимогам закону; 5) третейський суд вирішив питання про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі.

Скасування судом рішення третейського суду не позбавляє сторони права повторно звернутися до третейського суду, крім випадків, передбачених законом.

Аналогічні положення містяться у частині третій статті 51 Закону України «Про третейські суди», яка передбачає, що рішення третейського суду може бути оскаржене та скасоване лише з таких підстав: 1) справа, по якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до закону; 2) рішення третейського суду прийнято у спорі, не передбаченому третейською угодою, або цим рішенням вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди. Якщо рішенням третейського суду вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди, то скасовано може бути лише ту частину рішення, що стосується питань, які виходять за межі третейської угоди; 3) третейську угоду визнано недійсною компетентним судом; 4) склад третейського суду, яким прийнято рішення, не відповідав вимогам статей 16-19 цього Закону; 5) третейський суд вирішив питання про права і обов`язки осіб, які не брали участь у справі.

У частині першій статті 1 Закону України «Про третейські суди» передбачено, що цей Закон регулює порядок утворення та діяльності третейських судів в Україні та встановлює вимоги щодо третейського розгляду з метою захисту майнових і немайнових прав та охоронюваних законом інтересів фізичних та юридичних осіб.

Третейська угода - угода сторін про передачу спору на вирішення третейським судом (абзац п`ятий частини першої статті 2 Закону України «Про третейські суди»).

Відповідно до статті 12 Закону України «Про третейські суди» третейська угода може бути укладена у вигляді третейського застереження в договорі, контракті або у вигляді окремої письмової угоди.

Якщо сторони не домовилися про інше при передачі спору до постійно діючого третейського суду, а також при вказівці у третейській угоді на конкретний постійно діючий третейський суд регламент третейського суду розглядається як невід`ємна частина третейської угоди.

За будь-яких обставин у разі суперечності третейської угоди регламенту третейського суду застосовуються положення регламенту.

Відповідно до статті 51 Закону «Про третейські суди»:

«Рішення третейського суду є остаточним і оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених цим Законом.

Рішення третейського суду може бути оскаржене сторонами, третіми особами, а також особами, які не брали участь у справі, у разі якщо третейський суд вирішив питання про їх права і обов`язки, у випадках, передбачених цим Законом, до компетентного суду відповідно до встановлених законом підвідомчості та підсудності справ.

Рішення третейського суду може бути оскаржене та скасоване лише з таких підстав:

1) справа, по якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до закону;

2) рішення третейського суду прийнято у спорі, не передбаченому третейською угодою, або цим рішенням вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди. Якщо рішенням третейського суду вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди, то скасовано може бути лише ту частину рішення, що стосується питань, які виходять за межі третейської угоди;

3) третейську угоду визнано недійсною компетентним судом;

4) склад третейського суду, яким прийнято рішення, не відповідав вимогам статей 16, 19 цього Закону;

5) третейський суд вирішив питання про права і обов`язки осіб, які не брали участі у справі.

Заяву про скасування рішення третейського суду може бути подано до компетентного суду сторонами, третіми особами протягом трьох місяців

з дня прийняття рішення третейським судом, а особами, які не брали участь

у справі, у разі якщо третейський суд вирішив питання про їх права

і обов`язки, - протягом трьох місяців з дня, коли вони дізналися або повинні були дізнатися про прийняття рішення третейського суду.

Скасування компетентним судом рішення третейського суду не позбавляє сторони права повторно звернутися до третейського суду, крім випадків, передбачених цією статтею.

У разі якщо рішення третейського суду скасовано повністю або частково внаслідок визнання компетентним судом недійсною третейської угоди або через те, що рішення прийнято у спорі, який не передбачений третейською угодою, чи цим рішенням вирішені питання, що виходять за межі третейської угоди, або рішення прийнято у справі, не підвідомчій третейському суду, відповідний спір не підлягає подальшому розгляду в третейських судах.».

За результатами системного аналізу Об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у постанові від 30 серпня 2024 року у справі № 911/1766/22 дійшла висновку, що «компетентним»

у розумінні наведеної норми є саме той суд, який розглядає заяву про скасування рішення третейського суду. Вказане випливає зі змісту статті 51 Закону України «Про третейські суди», у якій саме суд, що розглядає таку заяву, іменується компетентним судом. Вжиття зазначеного терміну зумовлене, зокрема, й тим, що заяви про скасування рішення третейського суду можуть розглядатися як у порядку господарського, так і у порядку цивільного судочинства.

Аналогічні висновки випливають і зі змісту статті 458 ЦПК України, яка визначає підставою для скасування рішення третейського суду визнання третейської угоди недійсною.

Тобто, якщо особа звертається до компетентного суду із заявою про скасування рішення третейського суду, і така заява містить доводи про недійсність третейської угоди, компетентний суд має розглянути вказані доводи й вирішити питання щодо недійсності третейської угоди. Такі висновки мають міститися в мотивувальній частині рішення. За необхідності суд може призначити експертизу.

Суди установили, що у провадженні Черкаського апеляційного суду перебуває справа № 4821/3/23 за заявою ТОВ «ЮФ «Еталон» про скасування рішення третейського суду для вирішення конкретного спору (суду ad hoc) у складі третейського судді Мазовецького В. П. від 27 лютого 2023 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ТОВ «ЮФ «Еталон» про стягнення заборгованості за договором позики.

Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 06 червня 2023 року клопотання представника ТОВ «ЮФ «Еталон» - адвоката Яременка В. А. задоволено та зупинено провадження у справі за заявою представника ТОВ «ЮФ «Еталон» - адвоката Яременка В. А. про скасування рішення третейського суду для вирішення конкретного спору (суду ad hoc) у складі третейського судді Мазовецького В. П. від 27 лютого 2023 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ТОВ «ЮФ «Еталон» про стягнення заборгованості за договором позики до набрання законної сили рішенням у цивільній справі № 757/18537/23-ц за позовом ТОВ «ЮФ «Еталон» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання третейської угоди, договору позики, договору уступки права вимоги недійсними.

Постановою Верховного Суду від 07 вересня 2023 року у справі № 4821/3/23 апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - адвоката Бобра Д. О. залишено без задоволення, а ухвалу Черкаського апеляційного суду від 06 червня 2023 року залишено без змін.

Таким чином, змінюючи рішення суду першої інстанції щодо мотивів відмови

у задоволенні позову, апеляційний суд дійшов правильного висновку про те, що ТОВ «ЮФ «Еталон», звертаючись до суду із заявою про скасування рішення третейського суду, мало обов`язок доводити обставини, які є предметом спору у цій справі, а саме те, що третейське застереження є неукладеним з підстав непідписання його представником ТОВ «ЮФ «Еталон».

Позовні вимоги щодо визнання недійсними договорів позики та відступлення права вимоги також не підлягають задоволенню, оскільки є похідними від вимоги щодо визнання третейської угоди, у формі третейського застереження, що міститься у договорі позики, недійсною.

Наведені у касаційній скарзі доводи були предметом дослідження в судах попередніх інстанцій з наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на нормах чинного законодавства і з якою погоджується суд касаційної інстанції.

Інші доводи касаційної скарги також не дають підстав для висновку, що суди попередніх інстанцій ухвалили судові рішення без додержання норм матеріального і процесуального права. Фактично доводи касаційної скарги зводяться до необхідності переоцінки доказів та встановлення фактичних обставин справи, що відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України виходить за межі повноважень суду касаційної інстанції.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Згідно з частиною третьою статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, оскільки підстав для їх скасування немає.

Щодо судових витрат

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Оскільки у задоволенні касаційної скарги відмовлено, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у судах першої та апеляційної інстанцій, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, немає.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Юридична фірма Еталон» залишити без задоволення.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 27 лютого 2025 року та постанову Київського апеляційного суду від 03 вересня 2025 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: В. М. Коротун

Є. В. Коротенко

М. Є. Червинська