ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 537/345/25 Номер провадження 22-ц/814/3064/25Головуючий у 1-й інстанції ДРЯХЛОВ Є. О. Доповідач ап. інст. Бутенко С. Б.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2025 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Головуючого судді Бутенко С. Б.

Суддів Карпушина Г. Л., Обідіної О. І.

за участю секретаря: Ракович Д. Г.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві в режимі відеоконференції цивільну справу за апеляційною скаргою Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області

на рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 28 квітня 2025 року, ухваленого в місті Кременчуці під головуванням судді Дряхлова Є. О., дата складення повного рішення суду - 05 травня 2025 року

у цивільній справі за позовом Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав,

в с т а н о в и в:

У січні 2025 року представник Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області звернувся до суду з вказаним позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 у якому з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 28.01.2025 (а. с. 28, т. 1) просив суд позбавити ОСОБА_1 та ОСОБА_2 батьківських прав відносно малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , а також стягнути з відповідачів аліменти на утримання дітей з кожного по 1/2 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку на особисті рахунки дітей у відділенні Державного ощадного банку України.

Позов мотивовано тим, що на обліку служби у справах дітей Крюківської районної адміністрації перебувають малолітні діти відповідачів, як такі, що перебувають в складних життєвих обставинах.

19.12.2024 під час інспектування родини за місцем проживання представниками служби у справах дітей Крюківської районної адміністрації було встановлено, що в будинку відсутні умови для проживання малолітніх дітей. У помешканні було брудно, санітарно-гігієнічний стан незадовільний, розкидані речі, відсутні електропостачання та опалення.

Батько дітей ОСОБА_2 схопив малолітніх ОСОБА_7 та ОСОБА_8 і зник в невідомому напрямку.

Матері ОСОБА_1 на час створення належних умов для проживання дітей було запропоновано влаштувати малолітніх ОСОБА_9 та ОСОБА_10 до КНМП «Лікарня інтенсивного лікування «Кременчуцька», на що вона погодилася.

Представниками служби у справах дітей Крюківської районної адміністрації було викликано бригаду ШМД з метою медичного огляду дітей та транспортування їх до лікарні.

Відповідно до листа КНМП «Лікарня інтенсивного лікування «Кременчуцька» від 30.12.2024 № 01-15/2910 до педіатричного центру госпіталізовано ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , з діагнозом: дефіцит ваги, функціональна кардіоміопатія, гіпоксичні ішемічні ураження головного мозку, відновний період, кандидозний стоматит, пелюшковий дерматит, та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з діагнозом: гострий бронхіт. Діти поступили у відділення неохайні, одягнені в брудний одяг.

07.01.2025 до служби у справах дітей Крюківської районної адміністрації звернулася ОСОБА_1 із заявою про надання висновку про доцільність повернення дітей на виховання у її родину та повідомила, що вони разом з чоловіком орендували квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , та будуть проживати у вищезазначеній квартирі поки не створять належні умови для проживання дітей у власному помешканні. На підставі заяви матері діти були повернуті в родину.

Спеціалістами служби у справах дітей відвідано вказане помешкання. На момент відвідування в квартирі було чисто, тепло. Наявні дитячі речі, дитяче ліжечко, наявні продукти харчування. ОСОБА_1 повідомила, що орендувала помешкання на час опалювального сезону та зобов`язалася не повертатися з дітьми до власного помешкання поки не створить належні умови для проживання, а саме: підключать опалення, електроенергію та наведуть лад у будинку та на подвір`ї.

15.01.2025 спеціалістами служби у справах дітей Крюківської районної адміністрації спільно з інспекторами БПП в м. Кременчук було відвідано родину за місцем проживання, але двері квартири не відчинили, телефонний зв`язок з батьками дітей був відсутній. Членами комісії була проведена бесіда з сусідами, які повідомили, що родина ОСОБА_11 близько трьох днів не проживає у цій квартирі.

16.01.2025 під час інспектування родини за місцем проживання по АДРЕСА_2 , мати з дітьми перебувала вдома. Представниками служби у справах дітей Крюківської районної адміністрації спільно з старшим інспектором СЮП ВП КРУП ГУНП в Полтавській області було встановлено, що в будинку відсутні умови для проживання малолітніх дітей. У помешканні було брудно, холодно, стіни покриті пліснявою, сморід, санітарно-гігієнічний стан незадовільний, розкидані речі, відсутні електропостачання та опалення. Діти брудні, зовнішній вигляд неохайний.

Членами комісії складено Акт проведення оцінки рівня безпеки дітей, за результатами якого малолітнім ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_12 дуже небезпечно. Представниками служби у справах дітей Крюківської районної адміністрації було викликано бригаду ШМД з метою медичного огляду дітей та транспортування їх до лікарні.

16.01.2025 за клопотанням служби у справах дітей Крюківської районної адміністрації малолітніх дітей ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 було влаштовано до КНМП «Лікарня інтенсивного лікування «Кременчуцька».

17.01.2025 виконавчим комітетом Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області прийнято рішення № 110 «Про негайне відібрання малолітніх дітей».

Вказані обставини свідчать про ухилення відповідачів від виконання батьківських обов`язківщодо виховання дітей та створення належних та безпечних умов для проживання дітей.

Рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 28 квітня 2025 року позов Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області залишено без задоволення.

Рішення суду мотивовано недоведеністю позивачем підстав, з якими закон пов`язує можливість позбавлення особи батьківських прав, при тому, що це є крайнім заходом впливу.

Не погодившись з вказаним рішенням, представник Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду, обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що судом невірно трактовано обставини не створення відповідачами належних умов для проживання дітей у зв`язку із матеріальною бідністю, оскільки, аналізуючи надані фотокартки помешкання відповідачів, можна зробити висновки, що вони умисно, розуміючи настання негативних наслідків для життя та здоров`я малолітніх дітей, не прибирали у будинку, не слідкували за його санітарно-гігієнічним станом.

Вказує, що батьки, усвідомлюючи, що умови будинку за адресою: АДРЕСА_2 , несуть загрозу життю та здоров`ю дітей, свідомо нехтуючи інтересам дітей та наражаючи на небезпеку, повернули їх в такі умови.

Зазначає, що родина ОСОБА_1 перебувала на обліку сімей/осіб, які опинилися в складних життєвих обставинах, Кременчуцького міського центру соціальних служб з 02.05.2024. Згідно заяви ОСОБА_1 від 17.10.2024 сім`ю взято під соціальний супровід на період з 18.10.2024 по 30.01.2025, в ході якого надавалися соціальні послуги з соціальної профілактики, консультування, інформування та натуральної допомоги, проте надані рекомендації ОСОБА_1 виконані не були. Рішенням Міжвідомчої робочої групи з питань координації дій щодо соціальної роботи з сім`ями, особами, які опинилися у складних життєвих обставинах, оздоровлення сімей та дітей на території Кременчуцької міської територіальної громади від 29.01.2025 сім`ї ОСОБА_1 продовжено надання послуги соціального супроводу до 30.04.2025, проте протягом січня-березня сім`я категорично відмовлялася співпрацювати з фахівцями КУ «Турбота», не йшли на контакт, поводили себе некоректно у спілкуванні, зазвичай не відповідали на телефонні дзвінки, не впускали фахівців до помешкання. В подальшому родина відмовилася підписувати документи та співпрацювати з КУ «Турбота», повідомивши, що не потребують соціальних послуг, а тому рішенням від 29.04.2025 вирішено завершити соціальний супровід сім`ї ОСОБА_1 .

Тобто, батьки свідомо нехтують рекомендаціями фахівців, не бажають змінювати свій спосіб життя та поліпшувати житлово-побутові умови, що свідчить про неможливість змінити поведінку відповідачів та надати допомогу у подоланні складних життєвих обставин.

Зазначає, що під час розгляду справи доведено факт неналежного піклування про малолітніх з боку їх батьків у вигляді незабезпечення належних умов їх проживання та виховання, що само по собі створює загрозу для їх життя та здоров`я та свідчить про неповагу до гідності малолітніх.

Наголошує, що відповідачі не довели зміну своєї поведінки відносно дітей, прагнення здійснювати належне спілкування за ними та усунення умов і причин, що перешкоджали належному вихованню дітей, що свідчить про неналежне виконання ними батьківських обов`язків та може призвести до негативних наслідків.

Звертає увагу також на те, що про факт безвідповідального ставлення відповідачів до своїх батьківських обов`язків свідчить також несвоєчасна реєстрація ними народження дітей в органах державної реєстрації актів цивільного стану.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - адвокат Лазоренко Р. В. просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін.

Колегія суддів апеляційного суду, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін та їх представників, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України встановлено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно частин першої, другої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Повноваження суду апеляційної інстанції визначено статтею 374 ЦПК України, згідно пункту 2 частини першої якої за результатами розгляду апеляційної скарги апеляційний суд має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення згідно пунктів 3, 4 частини першої статті 376 ЦПК України є невідповідність висновків, викладених в рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

По справі встановлено, що відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується свідоцтвами про народження серії НОМЕР_1 від 26.01.2016, серії НОМЕР_2 від 20.07.2022, серії НОМЕР_3 від 03.05.2024 та серії НОМЕР_4 від 24.01.2025 відповідно (а. с. 6, 7, 30 зворот, т. 1).

19.12.2024 під час інспектування родини за місцем проживання по АДРЕСА_2 представниками служби у справах дітей Крюківської районної адміністрації було складено Акт № 555 про обстеження умов проживання, яким встановлено, що в будинку відсутні електропостачання та опалення, в будинку холодно, наявна пліснява, речі розкидані, кімнати захаращені речами. В будинку дуже брудно. Діти брудні, неохайні. Матері ОСОБА_1 було запропоновано влаштувати малолітніх ОСОБА_9 та ОСОБА_10 до КНМП «Лікарня інтенсивного лікування «Кременчуцька», на що вона погодилася (а. с. 9, т. 1).

Після цього представниками служби у справах дітей Крюківської районної адміністрації було викликано бригаду ШМД з метою медичного огляду дітей та транспортування їх до лікарні.

Відповідно до листа КНМП «Лікарня інтенсивного лікування «Кременчуцька» від 30.12.2024 № 01-15/2910 до педіатричного центру госпіталізовано ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , з діагнозом: дефіцит ваги, функціональна кардіоміопатія, гіпоксичні ішемічні ураження головного мозку, відновний період, кандидозний стоматит, пелюшковий дерматит, та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 з діагнозом: гострий бронхіт. Діти поступили у відділення неохайні, одягнені в брудний одяг (а. с. 10 зворот, т. 1).

06.01.2025 з метою вирішення питання про доцільність повернення дітей в родину комісією здійснено обстеження умов проживання ОСОБА_1 по АДРЕСА_3 та встановлено, що вказана орендована квартира з усіма комунальними зручностями. Умови проживання задовільні. Санітарно-гігієнічний стан помешкання на належному рівні. На момент відвідування вдома перебували мати, батько та 2 дітей. Мати повідомила, що 07.01.2025 надасть службі договір оренди квартири. Для малолітньої ОСОБА_10 передбачене окреме спальне місце, наявні підгузки. Вказане зафіксовано в Акті № 10 про обстеження умов проживання від 06.01.2025 (а. с. 8 зворот, т. 1).

07.01.2025 ОСОБА_1 звернулася до служби у справах дітей Крюківської районної адміністрації із заявою про надання висновку про доцільність повернення дітей на виховання у її родину. На підставі заяви матері діти були повернуті в родину.

15.01.2025 спеціалістами служби у справах дітей Крюківської районної адміністрації спільно з інспекторами БПП в м. Кременчук було відвідано родину за місцем проживання, але двері квартири не відчинили, телефонний зв`язок з батьками дітей був відсутній. Членами комісії проведена бесіда з сусідами, які повідомили, що родина ОСОБА_11 близько трьох днів не проживає у цій квартирі.

16.01.2025 під час інспектування родини за місцем проживання по АДРЕСА_2 , мати з дітьми перебувала вдома. Представниками служби у справах дітей Крюківської районної адміністрації спільно з старшим інспектором СЮП ВП КРУП ГУНП в Полтавській області проведено обстеження умов проживання та складено відповідний Акт № 47, яким встановлено, що в будинку умови для проживання незадовільні. У помешканні брудно, розкидані речі, відчувається різкий запах цвілі. Відсутнє електропостачання та опалення. На момент відвідування станом на 10:30 малолітня ОСОБА_7 повідомила, що зранку не їла, оскільки тільки прокинулася. Діти спали в кухні на підлозі на намощених ковдрах (а. с. 9 зворот, т. 1).

Членами комісії складено Акт проведення оцінки рівня безпеки дітей, за результатами якого малолітнім ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_12 дуже небезпечно. Представниками служби у справах дітей Крюківської районної адміністрації було викликано бригаду ШМД з метою медичного огляду дітей та транспортування їх до лікарні.

17.01.2025 виконавчим комітетом Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області було прийнято рішення № 110 «Про негайне відібрання малолітніх дітей» від батьків та тимчасове влаштування дітей до КНМП «Лікарня інтенсивного лікування «Кременчуцька» для проведення обстеження та надання необхідної медичної допомоги. Вирішено також у семиденний строк підготувати матеріали для звернення орану опіки та піклування до суду з позовом про позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та вжити заходів для подальшого влаштування дітей до КП «Кременчуцький обласний спеціалізований будинок дитини Полтавської обласної ради (а. с. 10, т. 1).

Згідно листа директора КНМП «Лікарня інтенсивного лікування «Кременчуцька» від 17.02.2025 за № 01.15/146 за клопотанням служби у справах дітей Крюківської районної адміністрації 16.01.2025 малолітніх дітей ОСОБА_7 з діагнозом: вітряна віспа, залишкові явища, ОСОБА_8 , ОСОБА_9 з діагнозом: гострий риніт, та ОСОБА_10 з діагнозом: пелюшковий дерматит, було влаштовано до КНМП «Лікарня інтенсивного лікування «Кременчуцька». Діти поступили до відділення неохайні, одягнені в брудний одяг, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 були в переповнених підгузках (а. с. 11, т. 1).

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову про позбавлення відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 батьківських прав, суд першої інстанції вважав, що поведінка відповідачів по відношенню до своїх дітей в цілому свідчить про їх бажання як батьків брати участь у вихованні та спілкуванні з дітьми, їх спроможність та волевиявлення виконувати свої природні батьківські обов`язки, оскільки вони ніколи не втрачали інтересу до своїх дітей, в тому числі до участі у їх вихованні, підтримують родинний зв`язок з дітьми, мають хоч і матеріально скрутні але гармонійні відносини, а тому за відсутності факту навмисного ухилення відповідачів від виконання своїх обов`язків та їх винної поведінки, суд дійшов висновку про відсутність підстав для застосування до відповідачів такого крайнього заходу, як позбавлення їх батьківських прав.

При цьому суд зауважив, що не створення відповідачами належних умов для проживання дітей, саме по собі не може бути підставою для позбавлення їх батьківських прав. Матеріальна бідність відповідачів, та як наслідок, неможливість належним чином забезпечити створення комфортних умов для проживання дітей, не може і не повинна ототожнюватись з можливістю позбавлення їх батьківських прав виключно з цієї підстави.

Проте, наявні у справі докази свідчать, що відповідачами не забезпечені елементарні умови для життя дітей. Під час обстеження умов проживання сім`ї ОСОБА_11 встановлено, що діти перебували у небезпечному середовищі, були неохайні та недоглянуті, мали низку хвороб, що вказує на відсутність належної батьківської турботи з боку відповідачів, які не піклуються про фізичний і духовний розвиток дітей, їх навчання, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дітей, що негативно впливає на їх фізичний розвиток.

Вказане підтверджується даними медичного огляду дітей, актами обстеження умов проживання та є доказами ухилення відповідачів від виконання батьківських обов`язків, яким при вирішенні справи суд першої інстанції належної оцінки не надав.

Судом також не взято до уваги, що з 02.05.2024 сім`я ОСОБА_11 перебувала на обліку сімей/осіб, які опинились у складних життєвих обставинах Кременчуцького міського центру соціальних служб та з 18.10.2024 за заявою ОСОБА_1 їм надавались соціальні послуги згідно з планом соціального супроводу сім`ї, проте надані рекомендації ОСОБА_1 виконані не були.

Після повернення у родину дітей ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , які на час вирішення відповідачами питання щодо поліпшення житлових умов перебували у педіатричному центрі КНМП «Лікарня інтенсивного лікування «Кременчуцька», відповідачі знов помістили своїх малолітніх дітей у небезпечне середовище за місцем проживання по АДРЕСА_2 , що загрожувало їх життю та здоров`ю, у зв`язку з чим органом опіки та піклування діти були негайно відібрані від батьків.

Відповідно до частин четвертої, п`ятої статті 19 СК України при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Згідно висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області, затвердженого рішенням виконавчого комітету 11.12.2025 № 3164, під час надання соціальної послуги соціального супроводу сім`ї, яка перебуває у складних життєвих обставинах, сім`я ОСОБА_11 категорично відмовлялась співпрацювати з фахівцями Комунальної установи «Турбота», не йшли на контакт, поводили себе некоректно у спілкуванні, зазвичай не відповідали на телефонні дзвінки, не впускали фахівців із соціальної роботи до помешкання, тому 29.04.2025 соціальний супровід сім`ї було завершено з негативним результатом та знято з обліку сімей, які опинилися у складних життєвих обставинах, на підставі пункту 2 статті 24 Закону України «Про соціальні послуги» у зв`язку із систематичною неучастю отримувача послуг без поважних причин у заходах, передбачених індивідуальним планом соціального супроводу.

19.06.2025 фахівець із соціальної роботи відділення соціальної роботи з сім`ями КУ «Турбота» разом з фахівцем соціальної роботи Міжнародної благодійної організації «Благодійний фонд «СОС Дитячі містечка» Україна відвідали сім`ю ОСОБА_11 за місцем проживання: АДРЕСА_2 з метою складання Акту оцінки сімейної ситуації, батьківського потенціалу та факторів середовища для повернення дітей, але ОСОБА_2 не погодився співпрацювати з фахівцями, не дозволив зайти на подвір`я та в будинок та відмовився надати будь-яку інформацію про родину.

Спеціалістами служби у справах дітей Крюківської районної адміністрації 16.05.2025 було відвідано вказане помешкання відповідачів, але двері будинку не відчинили, обстежити умови проживання та з`ясувати спроможність батьків створити належні умови для проживання дітей не вдалося можливим. ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до служби у справах дітей Крюківської районної адміністрації інформацію щодо створення ними умов за своїм місцем проживання для повернення дітей у родину не надавали.

Врахувавши вказані обставини та заслухавши думку малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , орган опіки та піклування дійшов висновку про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 та ОСОБА_2 по відношенню до їх малолітніх дітей.

Висновок органу опіки та піклування є достатньо обґрунтованим та відповідає найкращім інтересам малолітніх дітей.

Згідно з частиною третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Відповідно до частини першої, п`ятої статті 5 СК України держава охороняє сім`ю, дитинство, материнство, батьківство, створює умови для зміцнення сім`ї; ніхто не може зазнавати втручання в його сімейне життя, крім випадків, встановлених Конституцією України.

Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»).

У частині сьомій статті 7 СК України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно з частинами першою-четвертою статті 150 СК України батьки зобов`язанні виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, свої Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину.

Відповідно до частини першої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.

Конвенцією про права дитини, 1989 року, яка відповідно до частини першої статті 9 Конституції України, частини першої статті 10 ЦПК України є частиною національного законодавства України та враховується судом при вирішенні спору, встановлено, що батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування (стаття 18). Дитина має право на піклування своїх батьків (стаття 7).

Забезпечення найкращих інтересів дитини - це дії та рішення, що спрямовані на задоволення індивідуальних потреб дитини відповідно до її віку, статі, стану здоров`я, особливостей розвитку, життєвого досвіду, родинної, культурної та етнічної належності та враховують думку дитини, якщо вона досягла такого віку і рівня розвитку, що може її висловити (абзац четвертий частини першої статті 1 Закону України «Про охорону дитинства»).

Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»).

У разі ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, такі матір, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав по відношенню до дитини (пункт 2 частини першої статті 164 СК України).

Позбавлення батьківських прав є винятковим заходом, який тягне за собою істотні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.

Правовий висновок про те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який слід розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків, викладено, зокрема, у постановах Верховного Суду від 29 липня 2021 року у справі № 686/16892/20, від 03 серпня 2022 року у справі № 306/7/20, від 07 грудня 2022 року у справі № 562/2695/20, від 11 січня 2023 року у справі № 461/7447/17, від 06 вересня 2023 року у справі № 545/560/21, від 29 січня 2024 року у справі № 185/9339/21.

Пунктом 1 статті 9 Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону та процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо та необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (пункт 100 рішення ЄСПЛ від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України»).

У справі, що переглядається, апеляційним судом встановлено, що відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 нехтують потребами своїх дітей, що порушує права малолітніх ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на належне батьківське виховання та не виконують своїх батьківських обов`язків, що пов`язане не лише із скрутним матеріальним становищем сім`ї, а із ставленням відповідачів до своїх обов`язків. До звернення позивача до суду із цим позовом про позбавлення їх батьківських прав, відповідачі не вживали заходів до покращення житлово-побутових умов, створення безпечного середовища для дітей, ігнорували заходи соціального супроводу сім`ї, що свідчить про небажання відповідачів змінювати свою поведінку.

Факт заперечення ними проти позову та запевнення, що вони проживатимуть разом з дітьми у батьків ОСОБА_1 в с. Остапівка Миргородського району Полтавської області, не є достатнім для висновку про їх реальне бажання змінити поведінку, а з огляду на те, що діти вже повертались батьками у помешкання по АДРЕСА_2 , що створює безпосередню загрозу для їх здоров`я і життя, суд не може покладатись лише на такі твердження.

Разом з тим, виходячи з пріоритету якнайкращих інтересів дитини, колегія суддів дійшла висновку про відібрання дітей від відповідачів, не позбавляючи їх батьківських прав, на підставі частини першої статті 170 СК України, яка у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у батьків є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання, дозволяє суду постановити таке рішення, що є тимчасовим заходом на відміну від позбавлення батьківських прав, та дає змогу батьками усунути причини, які перешкоджали належному вихованню дітей, змінити свою поведінку та ставлення до батьківських обов`язків.

Відповідно до частини третьої статті 170 СК України, якщо відпадуть причини, які перешкоджали належному вихованню дитини її батьками, суд за заявою батьків може постановити рішення про повернення їм дитини.

У абзаці другому частини першої статті 170 СК України вказано, що у разі відібрання дитини від батьків без позбавлення їх батьківських прав дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування.

Оскільки ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , які є батьками ОСОБА_1 , а також ОСОБА_15 - мати ОСОБА_2 , звертаючись до суду із заявами, щоб суд не позбавляв відповідачів батьківських прав не виявили бажання забрати своїх онуків на виховання, колегія суддів передає малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , органові опіки та піклування для вжиття заходів щодо захисту особистих та майнових прав дітей й забезпечення їх тимчасового влаштування.

Відповідно до частин першої-другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

У статті 180 СК України встановлено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з частиною третьою статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

При задоволенні позову про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини (частина четверта статі 170 СК України).

Визначаючи розмір аліментів на утримання дитини, суд зобов`язаний врахувати всі обставини, зазначені в частині першій статті 182 СК України: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

За положеннями частини другої статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Ухвалюючи рішення по справі, суд першої інстанції вищенаведеного не врахував. При доведеності факту ухилення відповідачів від виконання батьківських обов`язків, суд обмежився лише констатацією, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом та не відповідає інтересам дітей. При цьому суд не дав належної оцінки наданим позивачем доказам та обставинам, у яких опинилися діти у зв`язку з невиправданою бездіяльністю їх батьків, що загрожувало життю та здоров`ю дітей.

Надавши по суті перевагу інтересам батьків, суд не вирішив питання захисту малолітніх дітей, не забезпечив з`ясування думки старшої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка відповідно до вимог частин першої, другої статті 171 СК України має бути вислухана при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав. Суд не зажадав надання органом опіки та піклування висновку в порядку частини п`ятої статті 19 СК України та не застосував закон, який за встановлених обставин справи підлягав застосуванню в інтересах малолітніх дітей, що призвело до помилкового вирішення справи.

Вираховуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку про скасування оскаржуваного рішення суду з постановленням по справі нового рішення про часткове задоволення позову Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області - задовольнити частково.

Рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 28 квітня 2025 року скасувати та ухвалити по справі нове судове рішення.

Позов Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області задовольнити частково.

Відібрати малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , від батьків ОСОБА_1 та ОСОБА_2 без позбавлення їх батьківських прав.

Малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , передати Виконавчому комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області, як органу опіки та піклування, для подальшого влаштування.

Стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області, як органу опіки та піклування, аліменти на утримання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у розмірі по 1/2 частині від усіх видів заробітку (доходу) кожного, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, починаючи з дня звернення позивача до суду - з 21.01.2025 і до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя С. Б. Бутенко

Судді Г. Л. Карпушин

О. І. Обідіна