Справа № 307/4965/25
Провадження № 2-з/307/19/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 грудня 2025 року м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області в особі головуючої судді Сойми М.М., розглянувши заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 23 грудня 2025 року звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики в розмірі 176 080, 00 доларів США.

Разом з позовною заявою позивач ОСОБА_1 подав заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно, що належить відповідачу ОСОБА_2 у межах суми стягнення у розмірі еквівалентному 176 080, 00 доларів США.

Заяву мотивує тим, що відповідач ОСОБА_2 01січня 2022 року отримав від позивачаОСОБА_1 в борг грошові кошти у розмірі 176 080, 00 доларів США, які станом на день подання позову не повернув.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Згідно ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Згідно п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006р. «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 року у справі №381/4019/18: «Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам».

Згідно доданої копії боргової розписки відповідач ОСОБА_2 01січня 2022 року отримав від позивачаОСОБА_1 в борг грошові кошти у розмірі 176 080, 00 доларів США.

Як зазначив Верховний Суд у постановах від 03.03.2023 року по справі № 905/448/22 та від 11.12.2023 року у справі № 904/1934/23: "У випадку подання позову про стягнення грошових коштів можливість відповідача в будь-який момент як розпорядитися коштами, які знаходяться на його рахунках, так і відчужити майно, яке знаходиться у його власності, є беззаперечною, що в майбутньому утруднить виконання судового рішення, якщо таке буде ухвалене на користь позивача. За таких умов вимога надання доказів щодо очевидних речей (доведення нічим не обмеженого права відповідача в будь-який момент розпорядитися своїм майном) свідчить про застосування судом завищеного або навіть заздалегідь недосяжного стандарту доказування, що порушує баланс інтересів сторін".

Враховуючи вище викладене, проаналізувавши зміст позовних вимог, матеріали справи, суд вважає, що між сторонами наявний майновий спір, а заява про забезпечення позову підлягає задоволенню, оскільки виконання в майбутньому судового рішення у справі про стягнення суми позики, у разі задоволення позовних вимог, можливо буде здійснити за рахунок майна відповідача.

Підстав для обов`язкового застосування зустрічного забезпечення, передбачених ч. 3 ст. 154 ЦПК України судом не встановлено.

При цьому обраний вид забезпечення позову не призведе до невиправданого обмеження майнових прав ОСОБА_2 , оскільки арештоване майно фактично перебуває у володінні власника, а обмежується лише можливість його відчуження третім особам.

На думку суду, обраний вид забезпечення позову є співмірним до позовних вимог і жодним чином не порушує прав інших осіб, які не є учасниками даної справи. До того ж арешт спірного майна є тимчасовим, а тому не є таким, що порушує права власника, а є лише обмежувальним заходом встановленим законом, та необхідним для вирішення судового спору.

З метою захисту прав, свобод і законних інтересів позивача до ухвалення рішення в цій справі слід вжити заходів для забезпечення позову.

Керуючись ст. ст. 149-154 ЦПК України, постановою Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Заявупозивача ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики задовольнити.

Накласти арешт на майно, що перебуває у власності ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , громадянина України, мешканця АДРЕСА_1 , у межах суми стягнення у розмірі еквівалентному 176 080, 00 доларів США за курсом Національного банку України на день виконання рішення, та заборонити ОСОБА_2 вчиняти будь-які дії щодо його відчуження до набрання судовим рішенням по даній справі законної сили.

Стягувач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , мешканець АДРЕСА_2 .

Боржник: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , мешканець АДРЕСА_1 .

Ухвалу направити для виконання до Тячівського відділу державної виконавчої служби у Тячівському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.

Ухвала про забезпечення позову підлягає негайному виконанню у порядку, встановленому для виконання судових рішень, її оскарження не зупиняє її виконання.

Ухвала суду може бути пред`явлена до виконання протягом трьох років.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуюча: Сойма М. М.