У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 грудня 2025 року м. Черкаси

Черкаський районний суд Черкаської області в складі:

головуючий суддя Тептюк Є.П.,

за участю секретаря Заруби Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Черкаського районного суду Черкаської області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів.

Сторони у судове засідання не з`явились, про час та дату судового засідання повідомлялись належним чином, причини неявки суду не повідомили.

Однак, представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Кучер Ю.В. подала до канцелярії Черкаського районного суду Черкаської області заяву в якій просила провести судове засідання без її участі, а також зупинити провадження у даній справі оскільки долучає два екземпляри позовної заяви з додатками переведені на польську мову для виконання судового доручення відповідно до Договору між Україною і Республікою Польща про правову допомогу та правові відносини у цивільних та кримінальних справах 1993 року, яким витребувати інформацію про місце працевлаштування та розмір щомісячного заробітку ОСОБА_2 за весь період працевлаштування на території Республіки Польща починаючи з 19.07.2019 року та повідомити про дату судового засідання.

Приписами п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про міжнародне приватне право» визначено, що приватноправові відносини-відносини, які ґрунтуються на засадах юридичної рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності, суб`єктами яких є фізичні та юридичні особи; іноземний елемент -ознака, яка характеризує приватноправові відносини, що регулюються цим Законом, та виявляється в одній або кількох з таких форм: хоча б один учасник правовідносин є громадянином України, який проживає за межами України, іноземцем, особою без громадянства або іноземною юридичною особою; об`єкт правовідносин знаходиться на території іноземної держави; юридичний факт, який створює, змінює або припиняє правовідносини, мав чи має місце на території іноземної держави.

Частиною 1статті 80 Закону України «Про міжнародне приватне право» встановлено, що у разі якщо при розгляді справи з іноземним елементом у суду виникне необхідність у врученні документів або отриманні доказів, у проведенні окремих процесуальних дій за кордоном, суд може направити відповідне доручення компетентному органу іноземної держави в порядку, встановленому процесуальним законом України або міжнародним договором України.

Згідно з ч. 2ст. 10 ЦПК України, суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до ч. 2ст. 12 ЦПК України, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Статтею 87 ЦПК України передбачено, що суд, який розглядає справу або заяву про забезпечення доказів, в разі виникнення потреби в збиранні доказів за межами його територіальної юрисдикції доручає відповідному суду вчинити певні процесуальні дії. В ухвалі про судове доручення коротко викладається суть справи, що розглядається, зазначаються особи, які беруть у ній участь, обставини, що підлягають з`ясуванню, докази, які повинен зібрати суд, що виконує доручення, зокрема перелік питань, поставлених учасниками справи та судом свідку.

Згідно ст. 498 ЦПК України, у разі якщо в процесі розгляду справи суду необхідно вручити документи, отримати докази, провести окремі процесуальні дії на території іншої держави, суд України може звернутися з відповідним судовим дорученням до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави (далі-іноземний суд)у порядку, встановленому цим Кодексом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Доручення суду України надсилається у порядку, встановленому цим Кодексом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, а якщо міжнародний договір не укладено - Міністерству юстиції України, яке надсилає доручення Міністерству закордонних справ України для передачі дипломатичними каналами.

04 лютого 1994 року Постановою Верховної Ради України ратифікований Договір між Україною і Республікою Польща про правову допомогу та правові відносини у цивільних і кримінальних справах від 24 травня 1993 року.

Відповідно до статті 2 Договору між Україною і Республікою Польща про правову допомогу та правові відносини у цивільних справах і кримінальних справах суди і органи прокуратури Договірних Сторін, що далі іменуються «установи юстиції», надають взаємну правову допомогу у цивільних та кримінальних справах. Інші органи Договірних Сторін, компетентні в цивільних та кримінальних справах, звертаються за наданням правової допомоги за посередництвом власних установ юстиції.

Статтею 4 вказаного Договору передбачено, що договірні Сторони надають взаємну правову допомогу щодо підготовки, пересилки та вручення документів, виконання обшуку, вилучення та видачі речових доказів, проведення експертизи, огляду, допиту сторін, свідків, експертів, підозрюваних, обвинувачених і підсудних, а також виконання інших процесуальних дій.

Відповідно до статті 5 Договору між Україною і Республікою Польща про правову допомогу та правові відносини у цивільних справах і кримінальних справах, у справах, що охоплюються цим Договором, клопотання складаються державною мовою запитуючої Сторони і до них додаються переклади на державну мову запитуваної Сторони або англійську чи російську.

Згідно статті13Договору між Україною і Республікою Польща про правову допомогу та правові відносини у цивільних справах і кримінальних справах, установи юстиції Договірних Сторін надають заклопотанням допомогу при встановленні адреси осіб, які перебувають на їх території. Якщо в суді однієї з Договірних Сторін буде порушена справа про отримання аліментів від особи, яка перебуває на території іншої Договірної Сторони, установа юстиції тієї Договірної Сторони надає за заявою допомогу по встановленню місця праці і розміру заробітної плати особи, зобов`язаної до сплати аліментів.

Відповідно до ст.1 Конвенції про отримання за кордоном доказів у цивільних або комерційних справах, судовий орган Договірної Держави може відповідно до положень законодавства цієї Держави шляхом надіслання судового доручення звернутися до компетентного органу другої Договірної Держави з проханням отримати докази або провести інші процесуальні дії.

З огляду на зазначене, з метою повного, всебічного та об`єктивного розгляду справи, суд вважає за необхідне направити судове доручення для виконання, а також для направлення судового доручення щодо збирання доказів у порядку, встановленому статтею 87 ЦПК України потрібний значний проміжок часу, суд вважає що на час виконання доручення провадження у справі слід зупинити відповідно до вимог п. 6 ч.1 ст.252 ЦПК України, до отримання відповіді з компетентного органу Республіки Польща.

Керуючись ст.103, 104, 260, 261 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання адвоката Кучер Ю.В., яка діє в інтересах позивача ОСОБА_1 задовольнити. Направити судове доручення з копіями необхідних документів для виконання до Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ)

Провадження в справі зупинити до одержання інформації, яка витребовується судовим дорученням.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання суддею і може бути оскаржена а до Черкаського апеляційного суду протягом 15 днів з дня її проголошення.

Суддя: Є. П. Тептюк