ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2025 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого Пищиди М.М.

суддів Ткаченко І.Ю., Свистунової О.В.

за участю секретаря судового засідання Волкової К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою Дніпровської міської ради на рішення Індустріального районного суду м. Дніпра від 22 серпня 2025 року у справі за позовом Дніпровської міської ради до ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору: ОСОБА_2 , Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою та припинення права власності, -

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2025 року ДМР звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору: ОСОБА_2 , Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою та припинення права власності.

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що підставою для реєстрації права власності на гаражі №№ НОМЕР_1 , НОМЕР_2 (які збудовані в 1991 році за відсутністю документа, що підтверджує дату будівництва), стали дві довідки, які були видані гр. ОСОБА_3 .

У листі Головного архітектурно-планувального управління департаменту роботи з активами Дніпровської міської ради від 21.05.2024 №3/15-236 надано інформацію, що відповідно до даних містобудівного кадастру та Адресного плану міста будівлям і спорудам Обслуговуючий кооператив «Гаражний кооператив «Лівобережний-ЗЛ» () офіційно адреси не надавалось.

Відповідний розпорядчий документ, на підставі якого було присвоєно адреси гаражам, що розташовані на території Обслуговуючого кооперативу «Гаражний кооператив «Лівобережний-ЗЛ», у тому числі гаражам № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 , відсутній.

Вважають, що у порушення вимог п. 4 ч. 1 ст. 24, ч. 2 ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень відповідач здійснив реєстрацію за відсутності документів, перерахованих у цих нормах без отримання необхідного пакету документів. Отже, саме неналежне виконання та нехтування державним реєстратором своїми професійними обов`язками призвело до незаконної державної реєстрації права власності на гаражі № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 за громадянином ОСОБА_1 .

На момент будівництва гаражів №№ НОМЕР_1 та НОМЕР_2 обслуговуючого кооперативу «Гаражний кооператив «Лівобережний-3» ще не було, як юридичної особи, членство в кооперативі було неможливе. Земельна ділянка, на якій розташоване вказане самочинно побудоване нерухоме майно на АДРЕСА_1 належить територіальній громаді міста Дніпро, в особі Дніпровської міської ради та віднесено до земель комунальної власності, відповідно до ст. ст. 80, 83 Земельного кодексу України та ст. 26, 60 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні".

Оскільки спірні об`єкти нерухомого майна були побудовані на земельній ділянці не відведеній для зазначеної мети та за відсутності декларації про початок будівельних робіт та декларації про готовність об`єкта до експлуатації, а також доказів про те, що спірне нерухоме майно було в установленому законом порядку введено в експлуатацію, свідчить про відсутність права власності на нього.

Враховуючи зазначене, позивач просив суд усунути перешкоди Дніпровській міській раді в користуванні земельною ділянкою, що належить до земель комунальної власності територіальної громади м. Дніпро, шляхом знесення самочинно побудованих гаражів № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 , що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 в обслуговуючому кооперативі «Гаражний кооператив «Лівобережний-ЗЛ» за рахунок ОСОБА_1 ; припинити право володіння ОСОБА_1 правом власності на нерухоме майно, а саме будівлі гаражів N НОМЕР_1 , N НОМЕР_2 , що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційні номери об`єктів нерухомого майна 101, 101), із закриттям розділу.

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпра від 22 серпня 2025 року у задоволенні позову Дніпровської міської ради до ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору: ОСОБА_2 , Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою та припинення права власності відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішенням суду, ДМР звернулося до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове судове рішення, яким вимоги задовольнити в повному обсязі.

В обґрунтування посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також не відповідність висновків суду обставинам справи, недоведеність позовних вимог належними та допустимими доказами.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду, в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 є власником гаражу № НОМЕР_1 , що розташований за адресою: м. Дніпро, «Лівобережний-3Л» гаражний кооператив» обслуговуючий кооператив, загальною площею 45,1 кв.м., що підтверджується копією договору дарування гаражу, який посвідчений державним нотаріусом Шостої дніпровської державної нотаріальної контори 31.05.2019, та зареєстрований в реєстрі за № 3/302, а також власником гаражу № НОМЕР_2 , що розташований за адресою: м. Дніпро, «Лівобережний-3Л» гаражний кооператив» обслуговуючий кооператив, загальною площею 45,5 кв.м., що підтверджується інформацією з державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 17.09.2024.

Право власності на гараж було зареєстровано державним реєстратором Дніпровської районної державної адміністрації Дніпропетровської області, рішення, індексний номер: 42107299 від 18.07.2018, документи, які подані для реєстрації довідка номер 30, видана 12.07.2018 головою правління ОК ГК «Лівобережний-3Л».

Також підставою для реєстрації права власності на гараж № НОМЕР_1 за ОСОБА_2 була довідка номер 29, видана 12.07.2028 головою ОК ГК «Лівобережний -3Л», рішення державного реєстратора Дніпровської районної державної адміністрації Дніпропетровської області, індексний номер 42106829 від 18.07.2018.

Довідка № 29 ОСОБА_2 була видана 12.07.2018 р. головою правління «Лівобережний 3Л» у тому, що вона з 01.08.2006 є членом обслуговуючого кооперативу «Гаражний кооператив «Лівобережний 3Л» і володіє гаражним боксом № НОМЕР_1 .

Згідно з виписки із списку членів Обслуговуючого кооперативу «гаражний кооператив «Лівобережний - ЗЛ» є членом гаражного кооперативу на підставі рішення загальних зборів від 01.08.2006 і володіє гаражним боксом № НОМЕР_1 .

Довідка № 30 ОСОБА_1 була видана 12.07.2018 р. головою правління «Лівобережний 3Л» у тому, що він з 01.08.2006 є членом обслуговуючого кооперативу «Гаражний кооператив «Лівобережний 3Л» і володіє гаражним боксом № НОМЕР_2 .

Згідно листа від 21.05.2024 № 3/15-236 заступника начальника управління Департаменту по роботі з активами Головного Архітектурно-планувального управління відсутній відповідний розпорядчий документ на підставі якого була присвоєна адреса гаражам, що розташовані на території обслуговуючого кооперативу «Гаражний кооператив «Лівобережний 3Л».

Згідно листа від 15.05.2024 вих. № 4/1-117 начальника Управління Державного архітектурно-будівельного контролю Дніпровської міської ради, документів, які засвідчують прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта за адресою: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 , відсутні.

Управління державного архітектурно-будівельного контролю Дніпровської міської ради листом від 15.05.2024 N? 4/1-117 надало інформацію, що відповідно до даних Реєстру будівельної діяльності, що забезпечує створення, збирання, накопичення, обробку, захист, облік інформації про об`єкти будівництва та закінчені будівництвом об`єкти, у тому числі: документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт; документів, що засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, та акту приймання-передування документів від 27.10. 2016 за вказаними у запиті критеріями пошуку відсутні відомості щодо видачі/реєстрації управлінням документів, які засвідчують прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкту за адресою: АДРЕСА_1 та N 30.

Комунальне підприємство «Дніпровське міське бюро технічної інвентаризації» листом від 23.05. 2024 N? 5881 повідомило, що станом на 31.12.12, технічна інвентаризація та державна реєстрація права власності гаражі N? 29 та N? 30, що знаходяться в Обслуговуючому кооперативі «Гаражний кооператив «Лівобережний-ЗЛ», як і самого Обслуговуючого кооперативу «Гаражний кооператив «Лівобережний-3Л», КП «ДМБТ» не проводилися.

Також встановлено, що згідно рішення виконавчого комітету Дніпровської міської ради народних депутатів № 903 від 15.09.1994 надано дозвіл управлінню капітального будівництва міськвиконкому проектування та будівництва гаражів на земельній ділянці, площею 0,3 га МКР «Лівобережний-3», забудова кварталу по АДРЕСА_3 .

15 січня 1996 року було укладено договір про сумісну діяльність, відповідно до пункту 1.1 фірма «Пласт ЛТД» та управління капітального будівництва міськвиконкому зобов`язується здійснювати сумісну господарську діяльність, а саме здійснити будівництво гаражів на мікрорайоні Лівобережний 3.

Листом від 05.04.2005 № 5/583 начальника управління капітального будівництва Дніпровської міської ради повідомлено начальника управління капітального будівництва Дніпровської міської ради, що будівництво гаражів в ГК «Лівобережний 3Л» в кількості 20 одиниць по АДРЕСА_1 здійснювалось згідно рішення міської ради № 903 від 15.09.1994 р. за рахунок коштів членів ГК «Лівобережний-3Л».

Згідно листа заступника начальника інспекції Державного архітектурно-будівельного контролю Дніпровської міської ради від 19.12.2006 № 1713/3 голові гаражного кооперативу «Лівобережний-3» повідомлено, що дозвіл на будівництво одноповерхового гаражу стоянки на 20 місця на ж/м Лівобережний 3 надавався 20.03.2000 р. № 104/99, замовником якого є Управління капітального будівництва міської ради.

Обслуговуючий кооператив «Гаражний кооператив «Лівобережний-3Л» був зареєстрований 10.08.2006 р., що підтверджується копією свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи.

11 грудня 2006 року голова правління гаражного кооперативу «Лівобережний 3Л» ОСОБА_4 звернувся до міського голови з листом, в якому просив надати доручення на розробку проекту земельної ділянки для завершення будівництва та введення в експлуатацію гаражів.

Рішенням Дніпровської міської ради № 173/30 від 26.03.2008 надано згоду обслуговуючому кооперативу «Гаражний кооператив «Лівобережний 3Л», на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по фактичному розміщенню незавершеного будівництвом об`єкта (гаражі) по АДРЕСА_3 .

Рішенням Дніпровської міської ради від 08.07.2008 № 177/34 внесені зміни до рішення міської ради від 26.03.2008 № 173/30, та надано дозвіл обслуговуючому кооперативу «Лівобережний-3Л» на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для завершення будівництва та введення в експлуатацію гаражів по АДРЕСА_3 .

Рішенням № 245/49 від 16.09.2009 затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки та умови передачі земельної ділянки, визначені під час його погодження, і передано земельну ділянку обслуговуючому кооперативу «Гаражний кооператив «Лівобережний 3Л», в оренду строком на три роки для завершення будівництва та введення в експлуатацію гаражів по АДРЕСА_3 , за рахунок земель, не переданих у власність або користування.

Рішенням Дніпровської міської ради № 250 від 25.02.2009 віднесено земельні ділянки, право розпорядження якими має Дніпропетровська міська рада, за основним цільовим призначенням до категорій земель, згідно додатку, та визначено категорію цільового призначення земель, до якої відноситься земельна ділянка по АДРЕСА_3 як землі житлової та громадської забудови, та проведена реєстрація відповідної інформації у Державному земельному кадастрі.

25.09.2008 Головним архітектурно-планувальним управлінням Дніпровської міської ради надано містобудівний висновок № 03/6111 про погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для завершення будівництва та введення в експлуатацію гаражів по АДРЕСА_3 .

Згідно листа № 6804/08 від 08.10.2008 надано висновок Дніпропетровським обласним центром охорони історико-культурних цінностей погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по фактичному розміщенню об`єкта завершення будівництва та введення в експлуатацію гаражів за адресою: АДРЕСА_3 , згідно з планом.

Між Дніпропетровською міською радою та Обслуговуючим кооперативом гаражний кооператив «Лівобережний-3Л» було укладено договір оренди землі, відповідно до якого було передано в строкове платне користування земельну ділянку, яка знаходиться за адресою: по вул. Щербини і зареєстрована в Державному реєстрі земель за кадастровим номером :04:186:0216, строком на три роки.

Відповідно до п. 5.1 земельна ділянка передається в оренду для завершення будівництва та введення в експлуатацію гаражів.

Також був складений акт прийму-передачі земельної ділянки.

Управлінням Держкомзему у м. Дніпропетровськ надано висновок на проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки від 29.09.09. № 1809/В-ю.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ДМР суд першої інстанції виходив з їх недоведеності.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції враховуючи наступне.

Відповідно до частини першої статті 142 Конституції України матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування є, серед іншого, земля, що є у власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах.

Конституція України наділяє територіальні громади правом безпосередньо або через утворені ними органи місцевого самоврядування управляти майном, що є в комунальній власності (стаття 143).

Суб`єктами права власності на землі комунальної власності є територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування (пункт б частини першої статті 80 ЗК України).

Землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю. У комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земель приватної та державної власності, а також земельні ділянки за їх межами, на яких розташовані об`єкти комунальної власності (частини перша та друга статті 83 ЗК України).

Відповідно до частини другої та пункту «б» частини третьої статті 152 ЗК України власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється, крім іншого, шляхом відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав.

Органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об`єктами права комунальної власності, в тому числі виконують усі майнові операції, можуть передавати об`єкти права комунальної власності у постійне або тимчасове користування юридичним та фізичним особам, укладати договори в рамках державно-приватного партнерства, у тому числі концесійні договори, здавати їх в оренду, продавати і купувати, використовувати як заставу, вирішувати питання їхнього відчуження, визначати в угодах та договорах умови використання та фінансування об`єктів, що приватизуються та передаються у користування і оренду (частина п`ята статті 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»).

Відповідно до частин першої та другої статті 375 ЦК України власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди, створювати закриті водойми, здійснювати перебудову, а також дозволяти будівництво на своїй ділянці іншим особам. Власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно.

Відповідно до ст.212 ЗК України самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. Приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки. Повернення самовільно зайнятих земельних ділянок провадиться за рішенням суду.

Згідно з ч.1 ст.376 ЦК України самочинне будівництво визначається через сукупність ознак, що виступають умовами або підставами, за наявності яких об`єкт нерухомості вважається самочинним, а саме, якщо: 1) він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена в установленому порядку для цієї мети; 2) об`єкт нерухомості збудовано без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту; 3) об`єкт нерухомості збудований з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Наявність хоча б однієї із трьох зазначених у ч.1 ст.376 ЦК України ознак свідчить про те, що об`єкт нерухомості є самочинним.

За загальним правилом, закріпленим у ч.2 ст.376 ЦК України, особа, яка здійснила самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

Згідно із ч.4 ст.376 ЦК України якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок.

При цьому, знесення самочинного будівництва є крайньою мірою і можливе лише за умови вжиття всіх передбачених законодавством України заходів щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності.

Відповідно до ч.7 ст.376 ЦК України у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов`язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову. Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво.

З урахуванням змісту ст.376 ЦК України в поєднанні з положеннями ст. ст.16, 386, 391 цього Кодексу вимоги про знесення самочинно збудованого нерухомого майна на земельній ділянці, власником або користувачем якої є інша особа, можуть бути заявлені власником чи користувачем земельної ділянки або іншою особою, права якої порушено, за умови доведеності факту такого порушення самочинною забудовою.

Такі правові висновки викладено в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 грудня 2019 року у справі №127/23136/17 (провадження № 61-3382св19).

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність правових підстав для висновку, що гараж № НОМЕР_1 та гараж № НОМЕР_2 є самочинно збудованими на спірній земельній ділянці.

Як вбачається з матеріалів справи земельна ділянка передавалась у встановленому порядку в користування обслуговуючому кооперативу «Лівобережний-3Л». Кооперативу було надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для завершення будівництва та введення в експлуатацію гаражів по АДРЕСА_3 ,

Окрім цього, згідно акту обстеження земельної ділянки № 0058 від 26 грудня 2024 року, складеним головним спеціалістом Дніпровської міської ради, державним інспектором Лубенською Е.К., у ході обстеження було встановлено, що гаражі №№ НОМЕР_1 та НОМЕР_2 , розташовані на земельній ділянці, орієнтовною площею 52,8 кв.м., щільно прилягають до сусідніх гаражів № НОМЕР_3 та № НОМЕР_4 , мають бетонні заїзди та металеві ворота, праворуч від яких знаходиться металева скринька. Тобто, гаражі, розташовані в одному ряду, мають спільну покрівлю, відтак, при знесенні гаражу № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 можуть бути пошкоджені інші гаражні бокси, право власності/ користування на які зареєстроване за особами, що не є учасниками даної справи. Висновок будівельно-технічної експертизи про можливість окремого знесення гаражів без порушення прав та інтересів осіб, користувачів/власників суміжних гаражних боксів, у позивачем не надано.

Встановивши відсутність доказів порушення прав міської ради, а також те, що рішення, яким спірну земельну ділянку виділено Обслуговуючому кооперативу «Гаражний кооператив «Лівобережний-3Л») є дійсним, та ніким не оспорювалося, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог Дніпровської міської ради.

Доводи апеляційної скарги про те, що власник гаражів №№ НОМЕР_1 та НОМЕР_2 , користуються земельною ділянкою без належного дозволу, колегія суддів вважає безпідставними, з огляду на те, що прийнято рішення про відведення земельної ділянки для завершення будівництва та введення в експлуатацію гаражів по АДРЕСА_3 . Вказане рішення районної ради є дійсним та свідчить про законність відведення спірної земельної ділянки для будівництва .

Твердження апелянта в скарзі про те, що на теперішній час власником самочинно побудованого гаражу № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 є ОСОБА_1 а тому майно підлягає знесенню за рахунок останнього, колегія суддів також вважає необґрунтованими, виходячи з наступного.

Знесення самочинного об`єкта нерухомості відповідно до ст. 376 ЦК України є крайнім заходом впливу на забудовника і можливе лише тоді, коли використано усі передбачені законодавством України заходи з метою усунення порушень щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності та коли неможлива перебудова об`єкта нерухомості чи особа відмовляється від здійснення такої перебудови.

Законність знесення самочинного будівництва має бути оцінено на предмет пропорційності такого втручання.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Дніпровська міська рада ні в суді першої інстанції, ні в апеляційній інстанції не надала докази на підтвердження того, що спірні гаражі порушують її права як власника земельної ділянки.

Колегія суддів вважає, що застосування до відповідача зобов`язання щодо знесення самочинно збудованого об`єкта є передчасним та не співмірним заходом, оскільки позивачем не використано всі передбачені законодавством України заходи щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності.

Інші твердження апелянта колегією суддів перевірені та визнані такими, що не впливають на законність оскаржуваного рішення суду.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, відповідно до якої пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» від 18 липня 2006 року).

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що вирішуючи даний спір, суд першої інстанції повно, всебічно та об`єктивно з`ясувавши обставини справи, оцінивши надані сторонами докази, дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Рішення як таке, що відповідає нормам матеріального та процесуального права повинне бути залишене без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

В зв`язку із залишенням апеляційної скарги без задоволення, відповідно до ст. 141 ЦПК України, сплачений апелянтом судовий збір за подання апеляційної скарги поверненню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Дніпровської міської ради залишити без задоволення.

Рішення Індустріального районного суду м. Дніпра від 22 серпня 2025 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку відповідно до чинного законодавства.

Вступна та резолютивна частини постанови проголошені 24 грудня 2025 року.

Повний текст постанови складено 25 грудня 2025 року.

Головуючий:

Судді: