ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 грудня 2025 року

м. Київ

справа № 509/1098/19

провадження № 61-3639св25

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Шиповича В. В. (суддя - доповідач), Осіяна О. М., Синельникова Є. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 , правонаступниками якого є ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

відповідачка - ОСОБА_5 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_5 , в інтересах якої діє адвокат Якових Євген Володимирович, на рішення Овідіопольського районного суду Одеської області, у складі судді Бочарова А. І., від 20 травня 2021 року та постанову Одеського апеляційного суду, у складі колегії суддів: Драгомерецького М. М., Громіка Р. Д., Дришлюка І. А., від 06 лютого 2025 року,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог та інформація щодо зміни учасників справи

1. У березні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості.

2. Позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовані тим, що 18 травня

2006 року між Відкритим акціонерним товариством «Морський транспортний банк» (далі - ВАТ «МТБ», банк) та ОСОБА_5 укладено кредитний договір

№ 126/R, за умовами якого остання отримала кредит у вигляді кредитної лінії на суму 70 000 дол. США на придбання квартири.

3. ОСОБА_1 , який діяв як майновий поручитель ОСОБА_5 перед ВАТ «МТБ», на вимогу банку з грудня 2009 року розпочав оплату кредиту та процентів замість ОСОБА_5 .

4. Заборгованість перед банком за кредитним договором № 126/R

від 18 травня 2006 року була погашена позивачем у квітні 2016 року. Проте, ОСОБА_5 не повернула ОСОБА_1 сплачені ним кошти.

5. Посилаючись на викладене, ОСОБА_1 просив судстягнути з ОСОБА_5 заборгованість за кредитним договором та проценти у розмірі 104 028,98 доларів США, що за офіційним курсом НБУ на день подання позову становить 2 783 815,50 грн.

6. Ухвалою Одеського апеляційного суду від 05 червня 2024 року залучено ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до участі у справі, як правонаступників ОСОБА_1 , що помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Короткий зміст оскаржених судових рішень

7. Рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області

від 20 травня 2021 року, залишеним без змін постановою Одеського апеляційного суду від 06 лютого 2025 року, позов задоволено частково.

Стягнуто із ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № 126/R в розмірі 480 662,45 грн. Вирішено питання розподілу судового збору.

8. Суди попередніх інстанцій виходили з того, що ОСОБА_1 має право як поручитель вимагати від боржника ОСОБА_5 відновлення свого майнового стану, який зазнав змін в результаті виконання ним обов`язку за боржника, але в межах строку позовної давності та з урахуванням того, що кредитні кошти були отримані відповідачкою в інтересах сім`ї.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

9. У касаційній скарзі ОСОБА_5 , в інтересах якої діє адвокат

Якових Є. В., просить рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 20 травня 2021 року та постанову Одеського апеляційного суду

від 06 лютого 2025 року скасувати, ухваливши нове судове рішення про відмову в позові.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

10. 18 березня 2025 року ОСОБА_5 , в інтересах якої діє адвокат Якових Є. В., подала касаційну скаргу на рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 20 травня 2021 року та постанову Одеського апеляційного суду від 06 лютого 2025 року.

11. Ухвалою Верховного Суду від 16 квітня 2025 року відкрито касаційне провадження, витребувано із суду першої інстанції матеріали справи

№ 509/1098/19, які у травні 2025 року надійшли до Верховного Суду.

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

12. Підставою касаційного оскарження судових рішень заявниця вказує неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме застосування норм права без урахування висновків, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду

від 08 жовтня 2019 року у справі № 916/2084/17, від 07 липня 2020 року у справі № 910/10647/18, а також у постановах Верховного Суду від 29 травня 2019 року у справі № 539/1582/16, від 15 жовтня 2019 року у справі № 903/879/18,

від 25 жовтня 2022 року у справі № 607/14378/21, від 09 серпня 2023 року у справі № 266/4900/21 (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).

13. Зазначає, що ОСОБА_1 не є належним позивачем, оскільки кошти за кредитом були сплачені не ним, а її колишнім чоловіком - ОСОБА_2 .

14. Вважає оскаржені судові рішення недостатньо обґрунтованими та наголошує, що тільки первині документи можуть підтвердити факт сплати грошових коштів для погашення заборгованості, а не листи банку. Водночас ОСОБА_1 не надав суду доказів на підтвердження сплати ним коштів за кредитом.

15. Звертає увагу, що підпис платника на квитанціях відсутній, а платежі за кредитом здійснювались у м. Одесі, тоді як сам ОСОБА_1 мешкав

у м. Первомайську, був людиною похилого віку, не мав власного доходу у відповідному розмірі та не видавав довіреностей іншим особам для сплати коштів.

Інформація про інші процесуальні звернення

16. 04 червня 2025 року ОСОБА_2 , в інтересах якого діє адвокат Драгун А. С., подав до Верховного Суду відзив на касаційну скаргу та додаткові пояснення, які за своїм змістом також є відзивом на касаційну скаргу.

17. Водночас доводи цих відзивів не можуть бути враховані касаційним судом, як такі, що подані з пропуском строку, встановленого в ухвалі про відкриття касаційного провадження.

18. Колегією суддів не встановлено підстав для поновлення строку на подання відзиву та враховано, що касаційну скаргу із доданими до неї документами було доставлено до електронного кабінету ОСОБА_6 у підсистемі Електронний суд - 22 березня 2025 року, а ухвалу Верховного Суду від 16 квітня 2025 року про відкриття касаційного провадження - 22 квітня 2025 року.

19. Отже, ОСОБА_2 мав достатньо часу реалізувати своє право на подання відзиву на касаційну скаргу у встановлений судом строк до 07 травня 2025 року. Доводи адвоката цих обставин не спростовують.

Обставини справи, встановлені судами

20. 18 травня 2006 року між ВАТ «МТБ» та ОСОБА_5 укладено кредитний договір № 126/R, за умовами якого остання отримала кредит у вигляді кредитної лінії на суму 70 000 дол. США, термін погашення до 18 травня 2021 року.

21. В подальшому до вказаного договору були неодноразово підписані додаткові угоди щодо змін умов кредитування.

22. В забезпечення виконання кредитних зобов`язань, 18 травня 2006 року було укладено між ВАТ «МТБ» та ОСОБА_2 , ОСОБА_5 договір поруки № 169r та між ВАТ «МТБ» та ОСОБА_1 , ОСОБА_5 договір поруки № 168r. В іпотеку банку передана належна ОСОБА_1 квартира

АДРЕСА_1 .

23. ОСОБА_5 була одружена з ОСОБА_2 , який є сином ОСОБА_1 , а кошти за кредитним договором № 126/R були отримані та використані нею в інтересах сім`ї на придбання квартири

АДРЕСА_2 .

24. 22 листопада 2006 року квартира

АДРЕСА_2 , була продана, а частина коштів від продажу у розмірі 65 000 дол. США спрямована на часткове погашення кредиту за кредитним договором № 126/R від 18 травня 2006 року.

25. Із листопада 2009 року на адресу ОСОБА_1 , як майнового поручителя, надходили листи від ВАТ «МТБ», в яких було зазначено, що ОСОБА_5 не повертає надані їй кредитні кошти та не сплачує проценти, в зв`язку з чим банк має право забезпечити свої вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

26. Із наданих позивачем квитанцій вбачається, що ОСОБА_1 сплачував заборгованість за кредитним договором № 126/R від 18 травня

2006 року.

27. На підтвердження розміру сплачених ОСОБА_1 коштів суду надано довідку банку за № 1245 від 09 липня 2018 року, відповідно до якої поручитель ОСОБА_1 у період з грудня 2009 року по 06 квітня 2016 року погасив заборгованість по кредитному договору № 126/R від 18 травня

2006 року в розмірі 104 028,98 дол. США.

28. На виконання ухвали Овідіопольського районного суду Одеської області від 09 жовтня 2019 року, банк листом № 32/01 від 11 січня 2020 року повідомив суд, що за період дії кредитного договору було погашено 251 165,63 дол. США, з яких по основному боргу - 210 100 дол. США, по відсоткам за користування кредитом - 41 065,63 дол. США. ОСОБА_1 , як поручитель за договором поруки № 168r від 18 травня 2006 року, сплатив суму заборгованості основного боргу у розмірі 80 997,09 дол. США та 22 457,89 дол. США - відсотків за кредитом, а всього 104 028,98 дол. США.

До листа № 32/01 від 11 січня 2020 року банк долучив завірену копію кредитної справи та виписки за кредитним договором № 126/R від 18 травня 2006 року.

Мотиви, з яких виходив Верховний Суд, та застосовані норми права

29. Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.

30. Згідно із частинами першою-другою статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

31. Відповідно до частин першої-другої, п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

32. Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

33. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (стаття 11 ЦК України).

34. Відповідно до статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

35. Згідно з частинами першою, другою статті 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі.

36. Відповідно до частин першої та другої статті 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

37. Згідно з частиною другою статті 556 ЦК України до поручителя, який виконав зобов`язання, забезпечене порукою, переходять усі права кредитора у цьому зобов`язанні, в тому числі й ті, що забезпечували його виконання.

Верховний Суд у постанові від 04 червня 2025 року у справі № 638/17565/16-ц вказав, що ця норма закріплює право поручителя вимагати від боржника відновлення свого майнового стану, який зазнав змін у результаті виконання ним обов`язку за боржника. Разом із тим правовий аналіз положень

частин першої та другої статті 556 ЦК України дає підстави для висновку про те, що наслідки, передбачені в цій нормі, настають лише в разі повного виконання поручителем забезпеченого порукою кредитного зобов`язання.

38. Відповідно до частини третьої статі 42 Закону України «Про іпотеку» майновий поручитель, який виконав основне зобов`язання повністю або в частині, має право вимагати від боржника відшкодування сплаченої майновим поручителем суми.

39. Статтею 65 СК України визначено, що при укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї.

40. Згідно з частиною другою статті 73 СК України стягнення може бути накладено на майно, яке є спільною сумісною власністю подружжя, якщо судом встановлено, що договір був укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї і те, що було одержане за договором, використано на її потреби.

41. Відповідно до статті 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

42. Відповідно до частини четвертої статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

43. Велика Палата Верховного Суду, наголошуючи на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування, зазначила, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (див. пункт 81 постанови

від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц).

44. Суди попередніх інстанцій, оцінивши докази в межах наданих їм процесуальним законом повноважень, та встановивши, що ОСОБА_1 , який виступав як майновий поручитель ОСОБА_5 , виконав зобов`язання забезпечене порукою за кредитним договором № 126/R від 18 травня

2006 року, сплативши 104 028,98 доларів США, дійшли цілком обґрунтованого висновку про часткове задоволення позовних вимог в межах строку позовної давності та з урахуванням того, що ОСОБА_2 , який є чоловіком ОСОБА_5 , також відповідає за кредитними зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї.

45. Правонаступники позивача рішення суду першої інстанції та постанову апеляційного суду не оскаржують.

46. Доводи касаційної скарги ОСОБА_5 про те, що кошти за кредитом були сплачені не ОСОБА_1 , а її колишнім чоловіком ОСОБА_2 , суди правильно відхилили, як недоведені і такі, що суперечать наданим позивачем доказам та наданим банком відомостям.

47. З долучених до матеріалів справи квитанцій та виписки по рахунку за кредитним договором, наданої банком на виконання ухвали суду, вбачається, що спірні кошти сплачені саме ОСОБА_1 , як поручителем за договором поруки № 168r від 18 травня 2006 року, та упродовж тривалого часу, а саме із 2009 року по 2016 рік.

48. ОСОБА_5 будучи позичальником за кредитним договором вочевидь не мала перешкод отримати інформацію про погашення заборгованості поручителем ОСОБА_1 , при цьому будь-яких зауважень з цього приводу не заявляла.

49. Таким чином ОСОБА_1 , повністю погасивши заборгованість за кредитним договором, має право вимагати від боржника ОСОБА_5 відновлення свого майнового стану, який зазнав змін в результаті виконання ним обов`язку за боржника.

50. За встановлених обставин, висновки судів попередніх інстанцій не суперечать висновкам, викладеними у постановах Великої Палати Верховного Суду від 08 жовтня 2019 року у справі № 916/2084/17, від 07 липня 2020 року у справі № 910/10647/18, а також у постановах Верховного Суду від 29 травня 2019 року у справі № 539/1582/16, від 15 жовтня 2019 року у справі

№ 903/879/18, від 25 жовтня 2022 року у справі № 607/14378/21, від 09 серпня 2023 року у справі № 266/4900/21, на які заявниця посилається у касаційній скарзі.

51. Інші доводи касаційної скарги переважно спрямовані на необхідність Верховному Суду здійснити переоцінку доказів у справі, що виходить за межі розгляду справи судом касаційної інстанції, визначені статтею 400 ЦПК України.

52. Встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Якщо порушень порядку надання та отримання доказів у суді першої інстанції апеляційним судом не встановлено, а оцінка доказів зроблена як судом першої, так і судом апеляційної інстанцій, то суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів (постанова Великої Палати Верховного Суду

від 16 січня 2019 року в справі № 373/2054/16-ц).

53. Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини (зокрема рішення у справі «Пономарьов проти України») повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду, перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію.

54. Європейський суд з прав людини неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення у справі Ruiz Torija v. Spain від 09 грудня 1994 року, заява № 18390/91, §§ 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною, більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.

55. Оскаржені судові рішення є достатньо вмотивованими та містять висновки судів щодо питань, які мають значення для вирішення справи.

56. В межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, Верховним Судом не встановлено підстав для висновку, що оскаржені судові рішення ухвалено із неправильним застосуванням норм матеріального права або із порушенням норм процесуального права, що відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України є підставою для залишення касаційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції та постанови апеляційного суду - без змін.

Керуючись статтями 400, 401, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу ОСОБА_5 , в інтересах якої діє адвокат Якових Євген Володимирович, залишити без задоволення.

2. Рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 20 травня 2021 року та постанову Одеського апеляційного суду від 06 лютого 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:В. В. Шипович О. М. Осіян Є. В. Синельников