Справа № 472/930/25
Провадження №2/472/554/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 грудня 2025 року с-ще Веселинове

Веселинівський районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого судді Тустановського А.О.,

при секретарі Маслюк А.М.

розглянувши у судовому засіданні в залі суду с-ще Веселинове Миколаївської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Веселинівської селищної ради Вознесенського району Миколаївської області про визнання договору купівлі - продажу нерухомого майна дійсним.

ВСТАНОВИВ:

12 серпня 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Веселинівської селищної ради Вознесенського району Миколаївської області про визнання договору купівлі - продажу нерухомого майна дійсним.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, він що 05 червня 2001 року за результатами біржових торгів придбав у члена біржі ОСОБА_2 житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , про що між ними було укладено Договір купівлі-продажу нерухомого майна № 454, зареєстрований Вознесенською Універсальною товарно-сировинною біржею в журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю за № НОМЕР_1 .

Відповідно до умов цього Договору ОСОБА_1 придбав у власність житловий кам`яний будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 житловою площею 47,8 кв.м., з літньою кухнею кам`яною Б, погребом літ. Бп/д кам`яний, сараєм кам`яним літ. В, сараєм кам`яним літ. Г, туалетом цегляним літ. Д, спорудами № 3-6, замощенням 1, (п. 1 Договору).

05 червня 2001 року, на підставі цього Договору, Миколаївським міжміським бюро технічної інвентаризації було здійснено реєстрацію права власності житлового будинку та видано реєстраційне посвідчення, згідно з яким: «Житловий будинок в АДРЕСА_1 в цілому зареєстрований за ОСОБА_1 на праві особистої власності на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку від 05.06.2001 р. та записано в реєстрову книгу № 2 за реєстровим № 363».

До нотаріальної контори для нотаріального посвідчення договору він не звертався, оскільки в договорі купівлі-продажу зазначалось, що договір подальшому нотаріальному посвідченню не підлягає.

Наразі, позивач звернувся до Центру надання адміністративних послуг Степівської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області, з заявою про реєстрацію права власності належного йому житлового будинку в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, для чого надав реєстратору Договір купівлі продажу нерухомого майна посвідчений 05.06.2001 р. Вознесенською Універсальною Товарно-сировинною біржею в журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю за № НОМЕР_1 та реєстраційне посвідчення, але йому було роз`яснено, що вказаний договір мав бути нотаріально посвідченим, а тому є недійсним. Одночасно реєстратор роз`яснив, що ОСОБА_1 може звернутися до суду з позовом про визнання вищевказаного договору дійсним, про що надав відповідне роз`яснення.

Зважаючи на те, що укладений між сторонами договір купівлі-продажу нерухомості, не є легітимним, оскільки не відповідає вимогами чинного законодавства, яким не передбачено такої форми угоди, як «біржова», він вважається недійсними та не приймається посадовими особами, зокрема реєстратором речових прав на нерухоме майно, з метою захисту свого права власності на придбаний житловий будинок, позивач вимушений звернутися до суду з цим позовом.

Ухвалою суду від 22.08.2025 року відкрито провадження по цивільній справі та призначено до підготовчого судового засідання.

Ухвалою суду від 13.11.2025 року призначено справу до судового розгляду.

Представник позивача ОСОБА_3 судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву в якій просила розглядати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримує та просить суд задовольнити в повному обсязі.

Представник Веселинівської селищної ради Вознесенського району Миколаївської області Стаднічук А. в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву в якій просив розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги визнає повністю.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

У зв`язку з неявкою всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши письмові докази в справі, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Матеріалами справи встановлено, що 05 червня 2001 року ОСОБА_1 за результатами біржових торгів придбав у члена біржі ОСОБА_2 житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 /чотири/, про що між ними було укладено Договір купівлі-продажу нерухомого майна № 454, зареєстрований Вознесенською Універсальною товарно-сировинною біржею в журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю за № НОМЕР_1 .(а.с.14) .

Відповідно до Договору він придбав у власність житловий будинок житловою площею 47,8 кв.м., з літньою кухнею кам`яною Б, погребом літ. Бп/д кам`яний, сараєм кам`яним літ. В, сараєм кам`яним літ. Г, туалетом цегляним літ. Д, спорудами № 3-6, замощенням 1, вартістю 2000 (дві тисячі) гривень (п. 5 Договору).

Згідно з умовами Договору він підлягає реєстрації у бюро технічної інвентаризації за місцем знаходження нерухомості, (п.9), та зареєстрований в Вознесенській Універсальній Товарно-Сировинній Біржі в журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю за № 545 від 05 червня 2001 року та подальшому нотаріальному посвідченню не підлягає (п.11).

05 червня 2001 року, на підставі цього Договору, Миколаївським міжміським бюро технічної інвентаризації було здійснено реєстрацію права власності житлового будинку та видано реєстраційне посвідчення, згідно з яким: «Житловий будинок в АДРЕСА_1 в цілому зареєстрований за ОСОБА_1 на праві особистої власності на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку від 05.06.2001 р. та записано в реєстрову книгу № 2 за реєстровим № 363»(а.с. 15).

Згідно технічного паспорту на житловий будинок індивідуального житлового фонда розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , де власником будинку зазначено ОСОБА_1 . Крім того, з наданої копії технічного паспорту вбачається, що попереднім власником житлового будинку був ОСОБА_2 . (а.с.16-18).

Відповідно до повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть за №7 від 02.09.2025 року ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Нова Одеса, Новоодеського району Миколаївської області помер ОСОБА_2 , про що 17 червня 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Новоодеського РУЮ у Миколаївській області видано свідоцтво про смерть серії НОМЕР_2 .

Згідно з інформацією, наданої в. о. завідувача Новоодеської державної нотаріальної контори вих. №278/01-16 від 19.09.2025 р., вбачається, що за даними алфавітних книг обліку спадкових справ нотаріальної контори спадкова справа після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 не заводилася.

Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №189093639 від 18.11.2019 р. власником земельної ділянки площею 0.0599 га, кадастровий №:04:022:0936 є ОСОБА_1 (а.с.22).

17 липня 2025 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Центру надання адміністративних послуг Степівської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області з заявою про реєстрацію права власності належного йому житлового будинку в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, для чого надав реєстратору Договір купівлі продажу нерухомого майна посвідчений 05 червня 2001 Вознесенською Універсальною Товарно - Сировинною Біржею в журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю за №454 та зареєстроване посвідчення, але йому було роз`яснено, що вказаний договір мав бути нотаріально посвідченим, а тому є недійсним та рекомендовано звернутися з відповідним позовом до суду (а.с. 14).

Цивільні відносини по даній справі виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України від 01 січня 2004 року, а саме договір купівлі-продажу житлового будинку було укладено 11.06.1999 року, тому на дані правовідносини поширюється дія норм Цивільного кодексу Української РСР в редакції 1963 року.

Так, частиною 2 ст. 9 ЖК України передбачалося, що «Громадяни мають право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду або придбання їх у житлових кооперативах, на біржових торгах, шляхом індивідуального житлового будівництва чи одержання у власність на інших підставах, передбачених законодавством України».

Відповідно до ст. 224 ЦК Української РСР (в редакції 1963 р., який діяв на час укладення угоди), за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 1 ст. 227 ЦК Української РСР (в редакції 1963 р.) передбачено, що договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу).

Зобов`язання за договором купівлі-продажу житлового будинку сторонами були виконанні.

Проте, в порушення вищевказаних вимог оформлення обумовленого договору купівлі-продажу нерухомого майна в нотаріальному порядку не відбулося.

Якщо така угода виконана повністю або частково однією з сторін, а друга сторона ухиляється від її нотаріального оформлення, суд на підставі ч. 2 ст. 47 ЦК за вимогою сторони, яка виконала угоду, вправі визнати угоду дійсною.

За змістом статей 128, 153 ЦК УРСР право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї зі сторін повинно бути досягнуто згоди.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про товарну біржу», товарна біржа є організацією, що об`єднує юридичних і фізичних осіб, які здійснюють виробничу і комерційну діяльність, і має за мету надання послуг в укладенні біржових угод, виявлення товарних цін, попиту і пропозицій на товари, вивчення, упорядкування і полегшення товарообігу і пов`язаних з ним торгівельних операцій.

Статтею 2 Закону України «Про товарну біржу» встановлено, що основними принципами діяльності товарної біржі є рівноправність учасників біржових торгів, застосування вільних (ринкових) цін, публічність проведення біржових торгів.

Згідно зі статтею 15 Закону України «Про товарну біржу» угоди, які зареєстровані на біржі, якщо вони являють собою купівлю продаж, поставку та обмін товарів, допущених для обігу на товарній біржі, не підлягали нотаріальному посвідченню.

Інструкція про порядок державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних і фізичних осіб, затверджена наказом Державного комітету України будівництва, архітектури та житлової політики України від 9 червня 1998 року № 121, одним з правовстановлювальних документів, на підставі яких провадиться державна реєстрація права власності на об`єкти нерухомого майна, визначала Договори купівлі продажу, міни, зареєстровані біржею (п. 9 Додатку № 1).

Пунктом 49 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства України від 18 червня 1994 року № 18/5, прямо передбачалося, що право власності на жилий будинок, квартиру, дачу, садовий будинок, гараж, інші будівлі і споруди, що відчужуються, може бути підтверджено договором купівлі продажу, зареєстрованим на біржі.

За такого вбачається, що реєстрація Веселинівською філією Миколаївського міжміського бюро технічної інвентаризації за ОСОБА_1 права власності на житловий будинок на підставі договору купівлі продажу, зареєстрованого Вознесенською Універсальною Товарно-Сировиною Біржею, (а не посвідченого нотаріусом), станом на червень 2001 рік не суперечила чинному на той час законодавству.

З досліджених судом доказів встановлено, що дійсно сторони домовилися щодо всіх істотних умов договору купівлі продажу, а саме позивач прийняв зазначене майно та документи, сплатив ОСОБА_2 за житловий будинок грошові кошти та користується ним по теперішній час.

Таким чином, враховуючи те, що сторони договору обумовили всі його істотні умови та частково виконали взяті на себе зобов`язання, однак відповідач ухилився від нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими та підлягають задоволенню, договір купівлі-продажу житлового будинку необхідно визнати дійсним та визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок.

На підставі вищевказаного, керуючись ст. ст. 19, 76, 263-265, 274, 279, 280, 288-289 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Веселинівської селищної ради Вознесенського району Миколаївської області про визнання договору купівлі - продажу нерухомого майна дійсним - задовольнити повністю.

Визнати дійсним договір купівлі продажу нерухомого майна № 454, укладений 05 червня 2001 року між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 05 червня 2001 року Вознесенською Універсальною товарно-сировинною біржею в журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю за № 454, відповідно до умов якого ОСОБА_1 придбав у власність, а ОСОБА_2 продав житловий кам`яний будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 /чотири/ житловою площею 47,8 кв.м., з літньою кухнею кам`яною Б, погребом літ. Бп/д кам`яний, сараєм кам`яним літ. В, сараєм кам`яним літ. Г, туалетом цегляним літ. Д, спорудами № 3-6, замощенням 1.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 22 грудня 2025 року.

Суддя Веселинівського районного суду Миколаївської областіТустановський А.О.