ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4679/25 Справа № 227/2988/24 Суддя у 1-й інстанції - ЯКИМЕНКО Л. Г. Суддя у 2-й інстанції - Ткаченко І. Ю.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 грудня 2025 року Дніпровський апеляційний суд у складі: головуючого - судді Ткаченко І.Ю.

суддів - Свистунової О.В., Пищиди М.М.

за участю секретаря - Триполець В.О.

розглянувши у закритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу

за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи ОСОБА_2 , Орган опіки та піклування Добропільської міської ради Донецької області, про усиновлення

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 31 січня 2025 року, -

В С Т А Н О В И В:

27 вересня 2024 року заявник ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про усиновлення неповнолітніх ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та малолітньої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

В обґрунтуванні заявлених вимог посилався на те, що 02.04.2022 року Добропільським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Покровському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) зареєстровано шлюб між ОСОБА_6 та ОСОБА_2 (дошлюбне прізвище « ОСОБА_7 »), актовий запис №91. Дружина заявника ОСОБА_2 від попереднього шлюбу має дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Батько неповнолітніх ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та малолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 - ОСОБА_8 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданого 12.09.2022 року Покровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Покровському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків), актовий запис №1681. Заявник разом із дружиною, неповнолітніми ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та малолітнім ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживають однією сім`єю за адресою: АДРЕСА_1 , який належить заявнику на праві приватної власності, що підтверджується договором купівлі-продажу житлового будинку від 14.12.2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Добропільського районного нотаріального округу Донецької області Зіма Я.В. та зареєстровано в реєстрі за №1553. Заявник приймає участь у вихованні та утриманні дітей, ставиться до них, як до рідних дітей, із якими у нього склалися гарні стосунки і які вважають та називають заявника батьком. Будинок, у якому проживають заявник разом із дружиною та дітьми, знаходиться у належному стані: в наявності необхідні меблі, побутова техніка, зроблений сучасний ремонт, в помешканні чисто, затишно, санітарно-гігієнічний стан відповідає нормам. Дружина заявника ОСОБА_2 надала нотаріально посвідчені заяви про згоду на усиновлення ОСОБА_1 її дітей: неповнолітніх ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та малолітньої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Вказані заяви посвідчено приватним нотаріусом Добропільського районного нотаріального округу Донецької області Зіма Я.В., зареєстровано в реєстрі за №№2436,2576. Заявник ОСОБА_1 має стабільний дохід, працює у С(Ф)Г «Агрос» слюсарем з ремонту сільськогосподарських машин та устаткування з 22.01.2024 року. Відповідно до довідки про доходи від 26.09.2024 року, сума доходу за період із березня 2024 року по серпень 2024 року складає 47100,00 грн.. ОСОБА_1 має задовільний стан здоров`я, спиртними напоями або наркотичними засобами не зловживає, на обліку у психоневрологічному або наркологічному диспансері не перебуває.

Посилаючись на вказані обставини, заявник просив суд ухвалити рішення про усиновлення ним неповнолітніх ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та малолітньої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та записати його батьком дітей (а.с.2-3)

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 31 січня 2025 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 , заінтересовані особи ОСОБА_2 , Орган опіки та піклування Добропільської міської ради Донецької області, про усиновлення - відмовлено (а.с.71-73).

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким заявленні вимоги задовольнити в повному обсязі (а.с. 81-82).

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду, в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційні скарги залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Судом 1 інстанції встановлено, що ОСОБА_1 перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим 02.04.2022 року Добропільським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Покровському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків), актовий запис №91 (а.с.20).

ОСОБА_2 є матір`ю трьох дітей - неповнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим 29.04.2008 року Красноармійським міськрайонним управлінням юстиції Донецької області, актовий запис №249 (а.с.21); неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим повторно 08.09.2023 року Добропільським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Покровському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис №4 (а.с.25), та малолітньої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим 19.01.2012 року Виконавчим комітетом Родинської міської ради м.Красноармійська Донецької області, актовий запис №2 (а.с.23), яких заявник просить усиновити.

Батько неповнолітніх ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та малолітньої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 - ОСОБА_8 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданого 12.09.2022 року Покровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Покровському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків), актовий запис №1681 (а.с.27).

Заявник разом із дружиною, неповнолітніми дітьми ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та малолітньою дитиною ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживають однією сім`єю у будинку загальною площею - 48,5 кв.м, розташованому за адресою: АДРЕСА_1 , який належить заявнику на праві приватної власності, що підтверджується договором купівлі-продажу житлового будинку від 14.12.2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Добропільського районного нотаріального округу Донецької області Зіма Я.В. та зареєстровано в реєстрі за №1553 (а.с.34).

Відповідно до витягу з інформаційно-аналітичної системи «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості» Департаменту інформатизації Міністерства внутрішніх справ України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , на території України станом на 17.05.2024 незнятої чи непогашеної судимості не має (а.с.19).

Мати дітей ОСОБА_2 надала заяви про згоду на усиновлення ОСОБА_1 її дітей: неповнолітніх ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та малолітньої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , посвідчені приватним нотаріусом Добропільського районного нотаріального округу Донецької області Зіма Я.В. 07.08.2024 року, зареєстровано в реєстрі за № 2436 та 27.08.2024 року зареєстровано в реєстрі за № 2576 (а.с.28,29).

Адміністрація виконавчого комітету Добропільської міської ради надала висновок від 13.09.2024 року за №02/05-33/09/253/02 про доцільність усиновлення неповнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , малолітніх ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянином України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с.14,15).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд 1 інстанції виходив з того, що позовні вимоги є не доведеними та не обґрунтованими.

Із вказаним висновком суду 1 інстанції колегія суддів погоджується, виходячи з наступного.

Так, згідно зі статтею 8 Європейської конвенції про усиновлення дітей (ETS N58), прийнятої 24 квітня 1967 року в Страсбурзі, і яка, відповідно до статті 9 Конституції України, є складовою частиною національного законодавства України, компетентний орган приймає рішення про усиновлення лише тоді, коли впевниться, що воно здійснюється в інтересах дитини. Кожного разу компетентний орган звертає особливу увагу на те, щоб це усиновлення забезпечило дитині стабільні та гармонійні домашні умови.

Принцип 6 Конвенції "Про права дитини" Генеральної Асамблеї ООН проголошує що дитина для повного та гармонійного розвитку її особистості потребує любові та розуміння.

Статтею 20 Конвенції "Про права дитини" Генеральної Асамблеї ООН відзначено, що одним з власних як найкращих інтересів дитини є її усиновлення.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного суду України від 30 березня 2007 року №3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав", ухвалюючи рішення згідно зі статтею 255 ЦПК України, суд повинен обґрунтовувати задоволення чи відхилення заяви про усиновлення.

Відповідно до статей 3, 4, 5, 7 Сімейного Кодексу України кожна особа має право на проживання в сім`ї. Сім`я створюється, в тому числі, і на підставі усиновлення. Держава створює пріоритет сімейного виховання дитини. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України.

Згідно зі статтею 8 Європейської конвенції про усиновлення дітей (ETS N58), прийнятої 24 квітня 1967 року в Страсбурзі, і яка, відповідно до статті 9 Конституції України, є складовою частиною національного законодавства України, компетентний орган приймає рішення про усиновлення лише тоді, коли впевниться, що воно здійснюється в інтересах дитини. Кожного разу компетентний орган звертає особливу увагу на те, щоб це усиновлення забезпечило дитині стабільні та гармонійні домашні умови.

Згідно ст. 207 СК України усиновленням є прийняття усиновлювачем у свою сім`ю особи на правах дочки чи сина, що здійснене на підставі рішення суду, крім випадку, передбаченого статтею 282 цього Кодексу. Усиновлення дитини провадиться у її найвищих інтересах для забезпечення стабільних та гармонійних умов її життя.

Відповідно до ч. 1 ст. 208 СК України усиновленою може бути дитина.

Згідно ст. 217 СК України усиновлення дитини здійснюється за вільною згодою її батьків. Згода батьків на усиновлення може бути дана ними лише після досягнення дитиною двомісячного віку. Письмова згода батьків на усиновлення засвідчується нотаріусом. Мати, батько дитини мають право відкликати свою згоду на усиновлення до набрання чинності рішенням суду про усиновлення.

Відповідно до ст. 218 СК України для усиновлення дитини потрібна її згода, якщо вона досягла такого віку та рівня розвитку, що може її висловити. Згода дитини на її усиновлення дається у формі, яка відповідає її вікові та стану здоров`я. Дитина має бути проінформована про правові наслідки усиновлення. Усиновлення провадиться без згоди дитини, якщо вона у зв`язку з віком або станом здоров`я не усвідомлює факту усиновлення. Згода дитини на усиновлення не потрібна, якщо вона проживає в сім`ї усиновлювачів і вважає їх своїми батьками.

Згідно ст. 223 СК України особа, яка бажає усиновити дитину, подає до суду заяву про усиновлення.

Згідно ст. 211 СК України усиновлювачем дитини може бути дієздатна особа віком не молодша двадцяти одного року, за винятком, коли усиновлювач є родичем дитини. Усиновлювачем може бути особа, що старша за дитину, яку вона бажає усиновити, не менш як на п`ятнадцять років.

Відповідно до положень статті 224 СК України суд, постановляючи рішення про усиновлення дитини, враховує обставини, що мають істотне значення, зокрема: стан здоров`я та матеріальне становище особи, яка бажає усиновити дитину, її сімейний стан та умови проживання, ставлення до виховання дитини; мотиви, на підставі яких особа бажає усиновити дитину; мотиви того, чому другий із подружжя не бажає бути усиновлювачем, якщо лише один із подружжя подав заяву про усиновлення; взаємовідповідність особи, яка бажає усиновити дитину, та дитини, а також те, як довго ця особа опікується вже дитиною; особу дитини та стан її здоров`я; ставлення дитини до особи, яка бажає її усиновити.

Суд не може відмовити особі в усиновленні на тій підставі, що вона вже має або може народити дитину.

Суд, постановляючи рішення про усиновлення неповнолітньої особи, враховує мотиви, на підставі яких особи бажають усиновлення, можливість їхнього спільного проживання, їхній сімейний стан та стан здоров`я, а також інші обставини, що мають істотне значення.

При дотриманні всіх умов, встановлених цим Кодексом, здатності особи, яка бажає усиновити дитину, забезпечити стабільні та гармонійні умови для життя дитини суд постановляє рішення, яким оголошує цю особу усиновлювачем дитини.

Відповідно до ст. 76-77 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Статтями 80-81 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Отже, сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. Доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі.

Частиною 1 статті 212 СК України визначено вичерпний перелік осіб, які не можуть бути усиновлювачами особи: обмежені у дієздатності; визнані недієздатними; позбавлені батьківських прав, якщо ці права не були поновлені; були усиновлювачами (опікунами, піклувальниками, прийомними батьками, батьками-вихователями) іншої дитини, але усиновлення було скасовано або визнано недійсним (було припинено опіку, піклування чи діяльність прийомної сім`ї або дитячого будинку сімейного типу) з їхньої вини; перебувають на обліку або на лікуванні у психоневрологічному чи наркологічному диспансері; зловживають спиртними напоями або наркотичними засобами; не мають постійного місця проживання та постійного заробітку (доходу); страждають на хвороби, перелік яких затверджений центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я; є іноземцями, які не перебувають у шлюбі, крім випадків, коли іноземець є родичем дитини; були засуджені за злочини проти життя і здоров`я, волі, честі та гідності, статевої свободи та статевої недоторканості особи, проти громадської безпеки, громадського порядку та моральності, у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, а також за злочини, передбачені статтями 148, 150, 150-1, 164, 166, 167, 169, 181, 187, 324, 442 Кримінального кодексу України, або мають непогашену чи не зняту в установленому законом порядку судимість за вчинення інших злочинів; за станом здоров`я потребують постійного стороннього догляду; є особами без громадянства; перебувають у шлюбі з особою, яка відповідно до пунктів 3-6, 8 і 10 цієї статті не може бути усиновлювачем.

Як вбачається із матеріалів справи, заявник ОСОБА_1 не належить до жодної категорії, визначеної ч.1 ст.212 СК України.

За змістом ч.2 ст.212 СК України крім осіб, зазначених у частині першій цієї статті, не можуть бути усиновлювачами інші особи, інтереси яких суперечать інтересам дитини.

В контексті положень законодавства про усиновлення та батьківство, усиновитель робить свідомий та виважений вибір набути прав батька стосовно дитини, яка не є його кровною, та приймає на себе кореспондуючий цьому обов`язок стати рідною людиною цій дитині, вживати всіх можливих заходів та дій в інтересах дитини, займатися питаннями її виховання та розвитку таким чином і обсягом, яке в мінімальному значенні закріплено у законодавстві та диктується загальними уявленнями про батьківство. При цьому зовнішньо також має прослідковуватися те, що дитина відчуває, що вона перебуває в такому оточенні, яке забезпечить їй у необхідному випадку допомогу, зокрема і на її прохання, у звичайних побутових обставинах.

Звернення до суду зі заявою про усиновлення не повинно бути зумовлено бажанням досягнути іншого правового наслідку, ніж юридичне оформлення родинного зв`язку (можливо, вже наявного фактично).

У заявника ОСОБА_1 є право брати участь у вихованні неповнолітніх ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та малолітньої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з якими він проживає однією сім`єю.

Під час розгляду справи в суді 1 інстанції заявник ОСОБА_1 не надав переконливих доказів на підтвердження мотивів, на підставі яких бажає усиновити дітей.

Заявником були наведені підстави для усиновлення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а саме те, що діти вважають його батьком та він бажає, щоб у дітей був батько, у зв`язку з чим виникло бажання стати батьком дітей саме на законодавчому рівні.

Під час розгляду даної справи у суду 1 інстанції виникли обґрунтовані сумніви щодо добросовісності усиновлення. Оскільки вважає, що такими діями заявник намагається приховати або створити для себе інші правові наслідки та умови, що пов`язані із усиновленням. Усиновлення повинно мати на меті створення умов для повноцінного розвитку і виховання дитини, забезпечення найкращих інтересів дитини, а не створення передумов для виникнення інших прав у заявника або звільнення від мобілізації заявника на період воєнного стану. Тобто, сам по собі інститут усиновлення не повинен бути формальним та не може підміняти собою та не створювати умови для реалізації прав лише заявника.

Заявник не довів суду 1 інстанції, для чого саме він має намір усиновити одразу трьох дітей, при цьому, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , станом на дату судового розгляду виповнилось 16 років, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , виповнилося 15 років, із якими він почав спільно проживати з квітня 2022 року, а вже у вересні 2024 року звернувся до суду із заявою про усиновлення відразу трьох дітей.

Заявник не надав чітких і переконливих тверджень про дійсні наміри усиновлення, не говорив про любов до дітей, взаємну повагу, намір утримувати та виховувати дітей.

Суд забезпечує охорону, захист порушених, невизнаних чи оспорюваних прав та створює умови для реалізації особою певних прав. Судовий захист не може існувати для захисту фіктивних, мнимих та штучних судових проваджень, які провадяться з іншою метою.

З огляду на пояснення заявника, суд 1 інстанції дійшов висновку про те, що фактично бажання усиновлення дитини з урахуванням ситуації в державі, а саме: період дії воєнного стану, то усиновлення дитини надає право на відстрочку від призову на військову службу за мобілізацією, що фактично не було заперечено в ході судового розгляду справи як заявником, так і заінтересованими особами.

Щодо довідки від 26.09.2024 року, виданої директором СФГ «Агрос», дохід заявника за період з березня 2024 року по серпень 2024 року склав 47100,00 грн. (а.с.33). Отже середньомісячний фактичний дохід заявника складає 7850,00 грн., у той час як прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років складає 3196,00 грн.

Таким чином, суд інстанції дійшов висновку, що дохід заявника не може забезпечити стабільних та гармонійних умов для життя усиновлених дітей.

Також судом 1 інстанції зазначено, що мати дітей скористалася правом та отримує від держави пенсію дітям по втраті годувальника, що є певним доходом для утримання дітей, яка при усиновленні буде знята, що погіршить матеріальне становище дітей.

Таким чином судом встановлено, що заявник за матеріальним станом не має можливості матеріально забезпечувати одразу трьох дітей, що є обов`язковою умовою для усиновлення неповнолітніх дітей, крім цього, згідно зі ст. 215 СК України, на обліку осіб, які бажають усиновити дитину, у відповідному відділі та управлінні районних, районних у містах Києві та Севастополі державних адміністрацій, виконавчих комітетів міських, районних у містах рад, не перебував, мотиви, з яких заявник бажає усиновити неповнолітню дитину органом опіки не встановлено (орган опіки у своєму висновку посилається лише на з`ясування умов проживання сім`ї - яким чином з`ясовувались особисті стосунки дитини із потенційним усиновлювачем із матеріалів справи не вбачається).

Отже, враховуючи вище викладене суд 1 інстанції дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні заяви про усиновлення.

Виходячи з вищевикладеного колегія суддів приходить до висновку, що вирішуючи даний спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, обставини по справі, перевірив доводи і дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджені письмовими доказами по справі.

Доводи апеляційної скарги, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки вони є безпідставними, не спростовують обґрунтованих висновків суду щодо відсутності підстав для задоволення заяви, та зводяться до викладення обставин справи із наданням особистих коментарів, висвітлення цих обставин у спосіб, що є зручним для апелянтів, власним тлумаченням норм права, що має за мету задоволення апеляційних скарг, а не спростування висновків суду першої інстанції. Крім того, вказані доводи були предметом розгляду у суді першої інстанції та судом першої інстанції їм було надано обґрунтовану оцінку, а тому вони додатковому правовому аналізу не підлягають.

Крім того, апелянт не скористався наданими йому правами, не обґрунтував свої вимоги заяви та доводи апеляційної скарги, не надав суду доказів на їх підтвердження, а згідно із ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачений цим Кодексом випадках, а відповідно до ч.3 ст.12, ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана надати суду докази на підтвердження своїх вимог або заперечень.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що вирішуючи даний спір, суд першої інстанції повно, всебічно та об`єктивно з`ясувавши обставини справи, оцінивши надані сторонами докази, дійшов вірного висновку про відмову у задоволені заяви.

Оскаржуване рішення як таке, що відповідає нормам матеріального та процесуального права повинне бути залишене без змін, а апеляційні скарги без задоволення.

Відповідно до ст.141 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишаючи рішення суду без змін не змінює розподіл судових витрат.

Керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 31 січня 2025 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів в передбаченому законом порядку.

Повний текст постанови складено 25 грудня 2025 року.

Судді: