Справа № 522/4098/20
Провадження № 6/522/311/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2025 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Федчишеної Т. Ю.,

за участі секретаря судового засідання Байчури А. М.,

представника заявника Зауліної О. Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заяву приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Колечка Дмитра Миколайовича про встановлення порядку виконання рішення суду у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестмент Корпорейшн» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

Приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Колечко Д. М. звернувся до суду із заявою про встановлення порядку виконання рішення суду від 21.10.2021 у справі № 522/4098/20.

В обґрунтування заяви зазначає, що у нього на примусовому виконанні перебуває виконавче провадження № 68209346 з виконання виконавчого листа № 522/4098/20, виданого 28.12.2021 Приморським районним судом м. Одеси, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Інвестмент Корпорейшен» заборгованості за кредитом у розмірі 24 977, 54 доларів США та судові витрати у розмірі 8 843,38 грн.

Постановою приватного виконавця від 18.01.2022, яка була надіслана сторонам виконавчого провадження рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення за вих. №762 за адресами, вказаними у виконавчому у документі, відкрито виконавче провадження.

Крім того, у цей же день були прийняті постанови про арешт майна та коштів боржника, якими накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно, а також на грошові кошти всіх видів валют та банківських металів, що знаходяться на всіх рахунках боржника. Відомості про арешт рухомого та нерухомого майна боржника було внесено до відповідних державних реєстрів.

Проте, незважаючи на те, що вказані постанови були надіслані до 34 банківських установ, станом на сьогодні вдалось виявити та списати кошти тільки із рахунків АТ «Ощадбанк» 26.09.2022 у розмірі 494,77 грн, а також із рахунків ПАТ «Банк Восток» 06.01.2025 у розмірі 685,83 грн та 19.05.2023 у розмірі 75,00 грн, в інших банківських установах кошти на рахунках боржника відсутні.

Зазначає, що оскільки ним було здійснено списання коштів із рахунку боржника у примусовому порядку, боржник фактично обізнаний про розпочате відносно нього примусове виконання. Крім того, 04.05.2022 він звертався до виконавця із заявою про зняття арешту з пенсійного рахунку.

За даними ПФУ боржник отримує пенсію у розмірі 20 828, 49 грн, проте відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану» тимчасово, на період припинення або скасування воєнного стану в Україні, припинено звернення стягнення на пенсію, стипендію.

За даними ДФС доходи у боржника відсутні, за даними МВС за боржником зареєстровано транспортний засіб автобус марки ЛАЗ 699Р номерний знак НОМЕР_1 , який відповідно до постанови від 19.01.2022 оголошено в розшук.

Разом з тим, у ході перевірки майнового стану боржника виявлено, що останньому на праві власності належить 671/6000 кватири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

08.05.2024 виконавцем проведено опис 671/6000 вказаної кватири та складено відповідну постанову.

Проте, у зазначеній квартирі зареєстровані неповнолітні ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Зазначає, що з метою отримання дозволу на примусову реалізацію майна, право користування яким мають неповнолітні, він звернувся із листом до Приморської районної адміністрації Одеської міської ради, як органу опіки та піклування.

Однак листом вих. №01-13/94/1 від 17.02.2025 йому було відмовлено у наданні дозволу органу опіки та піклування через те, що він не є належним суб`єктом звернення, а батьки дітей за вирішенням вказаного питання до органу опіки та піклування не звертались.

Виконавець вважає, що рішення суду може бути виконано виключно за рахунок належної боржнику 671/6000 кватири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , однак реєстрація неповнолітніх осіб у ній ускладнює виконання рішення суду, адже в матеріалах виконавчого провадження відсутній дозвіл органу опіки та піклування на вчинення правочину щодо нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти.

Крім того, звертає увагу на те, що боржник, ОСОБА_1 за даними ДРАЦС не є батьком неповнолітніх осіб, а кватира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та 671/6000 часток якої належить боржнику, є квартирою спільного заселення, інші 671/6000 часток квартири належать ОСОБА_5 , яка є матір`ю ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та інші 671/6000 часток належать ОСОБА_6 , яка є бабусею ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а тому вважає, що примусова реалізація належної боржнику 671/6000 частки квартири не призведе до фактичної втрати дітьми права користування квартирою, оскільки не зачіпає питання права власності саме родичів дітей, які мають право власності на свої відповідні частки у квартирі, а тому на його думку, примусова реалізація ніяк не вплине на права та інтереси дітей.

Також указує, що у квартирі разом із неповнолітніми ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрована тільки їхня матір - ОСОБА_5 , а їхній батько - ОСОБА_7 , має інше помешкання, яке за даними ДРАЦС знаходиться у АДРЕСА_2 . Крім того, у власності матері неповнолітніх - ОСОБА_5 , перебуває житловий будинок, загальною площею 87.61 м.кв., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 .

У свою чергу матір неповнолітньої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - ОСОБА_8 , також не зареєстрована у квартирі, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , тобто, також має інше помешкання.

Вважає, що належна боржнику частка квартири, у якій зареєстровані неповнолітні, є єдиним майном, за рахунок якого, із урахуванням обмежень, встановлених законом, можна виконати рішення суду.

Зазначає, що оскільки актуальна правозастосовча практика зводиться до допустимості передачі на примусову реалізацію майна, в якому зареєстровані неповнолітні без отримання дозволу органу опіки та піклування, а також те, що неповнолітні забезпечені іншим житлом та не є дітьми боржника, а тому реалізація вказаної частки у квартирі спільного заселення на торгах не призведе як до порушення прав неповнолітніх, так і до будь-яких змін умов їх проживання.

На підставі наведеного просить встановити порядок виконання рішення Приморського районного суду м. Одеси, що набрало законної сили 10.12.2021, шляхом надання дозволу на примусову реалізацію (продаж) на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження нерухомого майна боржника ОСОБА_1 , а саме - 671/6000 часток чотирьохкімнатної квартири АДРЕСА_4 та в якій зареєстровані неповнолітні ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , без отримання попереднього дозволу органу опіки та піклування.

Згідно з протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду, заяву передано на розгляд судді Чернявській Л. М.

На підставі розпорядження щодо здійснення повторного автоматизованого розподілу справи № 1014/25 призначено повторний автоматизований даної справи.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу передано на розгляд судді Федчишеній Т. Ю.

Представник виконавця Зауліна О. Г. у судовому засіданні заяву просила задовольнити з наведених у ній підстав.

Інші учасники справи у судове засідання не з`явилися, про розгляд заяви повідомлені належним чином.

Заслухавши представника виконавця дослідивши матеріали справи, суд зазначає таке.

Заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 21 жовтня 2021 року задоволено позов ТОВ «Інвестмент Корпорейшен» (правонаступник Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль») до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 04/83008/82/80507 від 23.08.2007. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестмент Корпорейшен» суму заборгованості, яка виникла по відсоткам за Кредитним договором № 014/83008/82/80507 від 23.08.2007 в сумі 24 977 доларів США 54 центи за період, починаючи з 15.08.2016 по 12.12.2019. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Інвестмент Корпорейшен» суму судового збору у розмірі 8 843,38 грн.

Рішення набрало законної сили 10.12.2021.

28.12.2021 на виконання вказаного рішення суду видано виконавчий лист.

18.01.2022 приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Колечком Д. М. прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 68209346 про примусове виконання виконавчого листа № 522/4098/20, виданого Приморським районним судом м. Одеси від 28.12.2021, яку направлено рекомендованою кореспонденцією 18.01.2022 за вих. №762 сторонам виконавчого провадження, та якою зобов`язано боржника протягом 5 робочих днів подати декларацію про доходи, майно та попереджено про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Колечка Д. М. від 18.01.2022 накладено арешт на грошові кошти всіх видів валют та банківських металів на суму 27 497,29 дол. США та 21 727,72 грн, з урахуванням суми стягнення за виконавчим документом, стягнення з боржника основної винагороди приватного виконавця, мінімальних витрат виконавчого провадження, штрафів, що знаходяться на всіх рахунках боржника.

Згідно з відповіддю Пенсійного фонду України від 30.04.2025 на запит виконавця № 266017348 від 30.04.2025 ОСОБА_1 отримує пенсію у розмірі 20 828,49 грн.

Відповідно до відповіді на запит № 263748957 від 17.04.2025 Державної фіскальної служби в Україні боржник за вказаним у запиті податковим номером або серією та номером паспорта на обліку в органах ДФС не перебуває.

Згідно з відповіддю на запит № 263748955 від 17.04.2025 Державної податкової служби України інформація про податкового агента та суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб податковим агентом, та/або суми доходів, отриманих самозайнятими особами, і суму утриманого ними податку, а також суми річного доходу, задекларованого фізичною особою в податковій декларації про майновий стан і доходи, в Державному реєстрі відсутня.

З відповіді на запит № 130631403 від 18.01.2022 Міністерства внутрішніх справ України слідує, що на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрований транспортний засіб марки ЛАЗ модель 699Р, категорія ТЗ: автобус, 1986 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 .

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Колечка Д. М. від 19.01.2022 оголошено в розшук майно боржника, а саме: Марка ТЗ, ЛАЗ Модель ТЗ: 699Р категорія ТЗ: Автобус рік виробництва: 1986 номерний знак: НОМЕР_1 колір: Білий.

З Відомостей з реєстру прав власності на нерухоме майно № 18609492 слідує, що ОСОБА_1 на праві спільної часткової власності належить 671/6000 частка кватири АДРЕСА_5 на підставі дубліката свідоцтва про право власності, б/н, 28.09.2000. Свідоцтво про право власності на житло видано Управлінням житлово-комунального господарства Одеської міської ради 15.11.1995 № 11-6493.

Постановою про опис та арешт майна (коштів) боржника від 08.05.2024 приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Колечка Д. М. описано та накладено арешт на майно: 671/6000 частин квартири, загальна площа 135,2 кв.м., житлова площа 76,4 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві приватної спільної часткової власності божнику на підставі дубліката свідоцтва про право власності б/н, 28.09.2000, Свідоцтво про право власності на житло видане Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської ради від 15.11.1995, р. № 11-6493.

З довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб № П1-290419-ю/о, виданої Департаментом надання адміністративних послуг Одеської міської ради 21.12.2024 слідує, що за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані/задекларовані такі особи: ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , з 27.04.1994; ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , з 22.12.1998; ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , з 28.12.1999; ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , з 14.08.2013; ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , з 14.08.2013; ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 10.01.2014 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з 22.06.2021.

Листом від 17.02.2025 № 01-13/94/1вих Приморська районна адміністрація Одеської міської ради на запит приватного виконавця щодо надання дозволу на звернення стягнення на нерухоме майно, а саме квартиру АДРЕСА_5 повідомила, в указаній квартирі зареєстровані малолітні діти: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . На теперішній час на адресу Приморської районної адміністрації Одеської міської ради будь-яких заяв щодо відчуження нерухомого майна, право користування яким мають малолітні: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а саме: квартирою АДРЕСА_5 , від представників останніх не надходило. Також повідомлено, що розгляд питання про надання дозволу на примусову реалізацію житла, право користування яким мають малолітні діти та прийняття відповідного рішення про надання дозволу на примусову реалізацію квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , суперечить нормам чинного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій визначених у цьому законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією, цим законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього закону, а також рішеннями, які відповідно до цього закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з ч. 1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Права і обов`язки державного виконавця визначені у статті 18 Закону України «Про виконавче провадження». Відповідно до цієї норми, державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до вимог ст. 2 цього ж Закону виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: верховенства права; обов`язковості виконання рішень; законності; диспозитивності; справедливості, неупередженості та об`єктивності; гласності та відкритості виконавчого провадження; розумності строків виконавчого провадження; співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

За ч. 5 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення. Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Згідно з приписами ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі. Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження. Документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.

Відповідно до статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах. Готівкові кошти, виявлені у боржника, вилучаються та зараховуються на відповідні рахунки органів державної виконавчої служби, приватного виконавця не пізніше наступного робочого дня після вилучення, про що складається акт. У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати види майна чи предмети, які необхідно реалізувати в першу чергу. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається виконавцем.

Тобто виконавець має право визначати черговість стягнення на кошти та майно боржника на власний розсуд, діючи відповідно до вищевказаних нормативних актів.

Статтею 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей» встановлено, що держава охороняє і захищає права та інтереси дітей під час вчинення правочинів щодо нерухомого майна. Неприпустиме зменшення або обмеження прав та інтересів дітей під час вчинення будь-яких правочинів щодо жилих приміщень. Органи опіки і піклування здійснюють контроль за дотриманням батьками та особами, які їх замінюють, житлових прав і охоронюваних законом інтересів дітей відповідно до закону. Для вчинення будь-яких правочинів щодо нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування, що надається відповідно до закону.

Таким чином, Закон встановлює необхідність отримання попереднього дозволу органів опіки та піклування для здійснення будь-яких угод з нерухомим майном, право власності на яке або право користування яким мають діти.

Крім того, згідно з пунктом 28 розділу VIII Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5 (далі - Інструкція), у разі передачі на реалізацію нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування, що надається відповідно до закону.

Згідно з підпунктом 4 абзацу 3 пункту 3 розділу II Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 29.09.2016 № 2831/5, заявка на реалізацію арештованого майна подається разом з такими документами (в електронній або паперовий формі): у разі передачі на реалізацію нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, - копія дозволу органів опіки та піклування або відповідне рішення суду.

Отже, реалізація нерухомого майна, право користування яким мають неповнолітні діти, здійснюється в тому числі на підставі судового рішення.

Порядком реалізації арештованого майна визначено, що підставою для примусової реалізації майна боржника, право користування яким мають діти, окрім дозволу органу опіки і піклування є також відповідне рішення суду.

Така умова, зокрема, визначена в п. 67 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 року №866 та ч.2, 4 ст.12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей», ч.3 ст.17 Закону України «Про охорону дитинства».

Відповідно до ст. ст. 48, 50, 57, 61 Закону України «Про виконавче провадження» в разі відсутності в боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця. У разі якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця.

За вимогами ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст. 321 ЦК України, згідно якої право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

За п. 7 ч. 5 ст. 177 СК України органи опіки та піклування можуть відмовити у наданні дозволу на вчинення правочинів щодо нерухомого майна дитини з одночасним зверненням до нотаріуса щодо накладення заборони відчуження такого майна лише у випадках, якщо ними встановлено, що вчинення правочину призведе до звуження обсягу існуючих майнових прав дитини та/або порушення охоронюваних законом інтересів дитини.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 Закону України «Про охорону дитинства» держава гарантує дитині право на охорону здоров`я, безоплатну кваліфіковану медичну допомогу в державних і комунальних закладах охорони здоров`я, сприяє створенню безпечних умов для життя і здорового розвитку дитини, раціонального харчування, формуванню навичок здорового способу життя.

Згідно з ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

За вимогами ст. 19 Закону України "Про міжнародні договори України", ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Держава охороняє і захищає права та інтереси дітей під час вчинення правочинів щодо нерухомого майна, об`єкта незавершеного будівництва, майбутнього об`єкта нерухомості. Зменшення або обмеження прав та інтересів дітей під час вчинення будь-яких правочинів щодо житлових приміщень не допускається. Органи опіки та піклування здійснюють контроль за дотриманням батьками та особами, які їх замінюють, житлових прав, інших прав на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості та охоронюваних законом інтересів дітей відповідно до закону. Для вчинення будь-яких правочинів щодо нерухомого майна, право власності на яке належить дитині, а у випадках, визначених законом, - також щодо нерухомого майна, право користування яким належить дитині, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування, що надається відповідно до закону. Посадові особи органів опіки та піклування несуть персональну відповідальність за захист прав та інтересів дітей при наданні дозволу на вчинення правочинів щодо нерухомого майна, яке належить дітям.

Як слідує з матеріалів справи, Приморською районною адміністрацією Одеської міської ради на запит виконавця щодо надання дозволу на звернення стягнення на нерухоме майно, а саме 671/6000 частки квартири АДРЕСА_5 , в якій зареєстровані малолітні діти, листом від 17.02.2025 № 01-13/94/1вих повідомлено, що від представників малолітніх дітей будь-яких заяв щодо відчуження нерухомого майна, право користування яким мають діти, не надходило. Крім того, розгляд питання про надання дозволу на примусову реалізацію житла, право користування яким мають малолітні діти та прийняття відповідного рішення про надання дозволу на примусову реалізацію квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , суперечить нормам чинного законодавства.

Під час розгляду заяви (подання) суд повинен оцінювати через призму дотримання прав та інтересів дітей добросовісність дій боржника.

Суд ураховує, що малолітні ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , та ОСОБА_4 зареєстровані у квартирі, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , 14.08.2013, 10.01.2014 та 22.06.2021 відповідно, тобто до ухвалення судового рішення про стягнення заборгованості.

На переконання суду, надання дозволу на примусову реалізацію (продаж) на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження нерухомого майна боржника, в якому зареєстровані малолітні діти, призведе до порушення їхніх прав.

При цьому посилання виконавця на те, що на його думку, примусова реалізація належної боржнику 671/6000 частки квартири, яка є квартирою спільного заселення, не призведе до фактичної втрати дітьми права користування квартирою та не вплине на права та інтереси дітей, оскільки не зачіпає питання права власності саме родичів дітей, ґрунтується на припущеннях, доказів виділу частки майна боржника в натурі матеріали справи не містять.

Крім того, посилання виконавця на наявність у батька малолітніх ОСОБА_12 та ОСОБА_13 ОСОБА_7 за відомостями ДРАЦС іншого помешкання за адресою: АДРЕСА_2 та наявність у матері цих дітей - ОСОБА_5 у власності житлового будинкуза адресою: АДРЕСА_3 , не спростовує можливість порушення прав дітей у разі задоволення заяви виконавця. Доказів можливості проживання дітей за вищенаведеними адресами матеріали справи не містять. Також матеріали справи не містять доказів наявності іншого житла щодо малолітньої ОСОБА_2 .

З огляду на наведене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви приватного виконавця.

Керуючись вимогами ст. ст. 258, 260, 261, 353, 435 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Колечка Дмитра Миколайовича про встановлення порядку виконання рішення суду шляхом надання дозволу на примусову реалізацію (продаж) на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження нерухомого майна боржника, в якому зареєстровані неповнолітні діти, без отримання попереднього дозволу органу опіки та піклування - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення суддею та може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Повне судове рішення складено 23.12.2025.

Суддя Тетяна ФЕДЧИШЕНА