Номер провадження: 22-з/813/515/25
Доповідач Комлева О. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.12.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого-судді Комлевої О.С.,

суддів: Вадовської Л.М., Назарової М.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи заяву ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Кучерявенко Вікторія Сергіївна про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на правничу допомогу, у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення неустойки (пені) за несвоєчасність виконання обов`язку зі сплати аліментів на утримання дитини, -

в с т а н о в и в:

У листопаді 2024 року ОСОБА_2 , в інтересах якої діє адвокат Кучерявенко В.С., звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів на утримання малолітньої дитини.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 08 липня 2025 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 пеню за прострочення сплати аліментів на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 19067,03 грн. за період з 03 жовтня 2023 року по 25 жовтня 2024 року.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2000 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду в частині стягнення пені ОСОБА_3 , в інтересах якого діє адвокат Сметюх В.С., звернувся до суду з апеляційною скаргою.

Не погоджуючись з рішенням суду в частині стягнення витрат на правничу допомогу, ОСОБА_2 , в інтересах якої діє адвокат Кучерявенко В.С., звернулася до суду з апеляційною скаргою.

Постановою Одеського апеляційного суду від 04 грудня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишено без задоволення, а рішення суду в частині стягнення пені залишено без змін.

Апеляційна скарга ОСОБА_2 задоволена частково, рішення суду в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу скасовано, ухвалено нове про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 11 000 грн.

07 грудня 2025 року ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Кучерявенко В.С. звернулась до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат, у якій просить суд, стягнути з ОСОБА_3 на її користь понесені витрати на правничу допомогу у суді апеляційної інстанції у розмірі 2500 грн.

В порядку визначеному ч. 3 ст. 270 ЦПК України (в редакції Закону № 4508-IX від 18 червня 2025 року), додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи.

Враховуючи, що для ухвалення додаткового рішення поставлено виключно питання про судові витрати, апеляційний суд вважає за можливе здійснити розгляд вказаного питання без повідомлення учасників справи.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи заяви про стягнення судових витрат, колегія суддів дійшла до висновку про залишення заяви без задоволення, за наступних підстав.

Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Частинами першою, другою статті 134 ЦПК України визначено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

У додатковій постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19), Велика Палата Верховного Суду також зазначила, що з аналізу частини третьої статті 141 ЦПК України можна виділити такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Із запровадженням з 15 грудня 2017 року змін до ЦПК України законодавцем принципово по-новому визначено роль суду у позовному провадженні, а саме: як арбітра, що надає оцінку тим доказам та доводам, що наводяться сторонами у справі, та не може діяти на користь будь-якої із сторін, що не відповідатиме основним принципам цивільного судочинства. Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності.

Тому, при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення. Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися (частина третя статті 141 ЦПК України).

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною четвертою статті 141 ЦПК України, визначені також положеннями частин шостої, сьомої, дев`ятої статті 141 цього Кодексу.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на правову допомогу або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою, шостою, сьомою статті 141 ЦПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. У разі виникнення особливих за складністю доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю (див. додаткову постанову Великої Палати Верховного Суду від 15 червня 2022 року у справі № 910/12876/19 (провадження № 12-94гс20)).

Домовленості про сплату гонорару за надання правничої допомоги є такими, що склалися між адвокатом та клієнтом, у межах правовідносин яких слід розглядати питання щодо дійсності такого зобов`язання.

Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 126 цього Кодексу)».

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Кучерявенко В.С. у своєму відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_3 зазначила про понесені судові витрати на правничу допомогу у розмірі 2500 грн., які просила стягнути з ОСОБА_3 (а.с. 209-213).

Після ухвалення апеляційним судом постанови, ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Кучерявенко В.С. звернулася до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на правничу допомогу в апеляційній інстанції в розмірі 2500 грн.

З матеріалів справи вбачається, що адвокат Кучерявенко В.С. представляла інтереси ОСОБА_1 в суді апеляційної інстанції за ордером серії ВЕ № 1161476, який видано на підставі договору про надання правничої допомоги № 2308-1 від 23 серпня 2025 року (а.с. 170).

Звертаючись з заявою 07.12.2025 року про ухвалення додаткового рішення, адвокат Кучерявенко В.С., зазначила про витрати на правничу допомогу, понесені ОСОБА_1 у розмірі 2500 грн. (а.с. 227-228).

В обґрунтування заяви, адвокат Кучерявенко В.С. надала ордер серії ВЕ № 1161476 від 23.08.2025 року, в якому зазначено про надання повноважень на ведення справи у Одеському апеляційному суді на підставі договору № 2308-1 від 23.08.2025 року (а.с. 229).

При цьому до відзиву на апеляційну скаргу, в якому зазначено про витрати на правничу допомогу, адвокатом Кучерявенко В.С. надано попередній розрахунок витрат на правничу допомогу з зазначенням часу та вартості робіт, квитанція про сплату за правничу допомогу за договором № 2308-1 від 23.08.2025 року, акт прийому-передачі виконаних робіт (а.с. 221, 222, 223).

Колегія суддів зазначає, що на підтвердження своїх повноважень адвокатом Кучерявенко В.С. не надано договору на правничу допомогу № 2308-1 від 23.08.2025 року, в якому узгоджені з Твердовською Ж.Г. повноваження адвоката.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

За наведених підстав, колегія суддів приходить висновку про те, що заяву ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Кучерявенко В.С., про стягнення судових витрат на правничу допомогу слід залишити без задоволення з підстав того, що на підтвердження витрат, які виникли за домовленістю клієнтки ОСОБА_1 та адвоката Кучерявенко В.С. не надано договору про правничу допомогу № 2308-1 від 23.08.2025 року.

За таких обставин колегія суддів вважає, що заява ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Кучерявенко В.С. про стягнення судових витрат на правничу допомогу понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, є необґрунтованою та задоволенню не підлягає, а тому правові підстави для прийняття додаткової постанови про відшкодування стягувачу витрат на правову допомогу відсутні.

Керуючись ст.ст. 141, 270, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

у х в а л и в:

Заяву ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Кучерявенко Вікторія Сергіївна про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на правничу допомогу залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складений 23 грудня 2025 року.

Головуючий ______________________________________ О.С. Комлева

Судді ______________________________________ Л.М. Вадовська

______________________________________ М.В. Назарова