КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

22 грудня 2025 року

м. Київ

провадження № 22-ц/824/18649/2025

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: Євграфової Є. П. (суддя-доповідач), Левенця Б. Б., Саліхова В. В.

вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою адвоката Попова Микити Геннадійовича, в інтересах ОСОБА_1 ,

на рішення Бородянського районного суду Київської області

від 10 серпня 2009 року

у цивільній справі № 2-524/09 Бородянського районного суду Київської області

за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3

до ОСОБА_4 , Бородянської селищної ради, Комунального підприємства Київської обласної ради «Бородянське бюро технічної інвентаризації», Бородянської районної державної нотаріальної контори

про визнання права власності на житловий будинок,

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Бородянського районного суду Київської області 10 серпня 2009 року позов задоволено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, адвокат Попова Микити Геннадійовича, в інтересах ОСОБА_1 , 31.10.2025 безпосередньо до Київського апеляційного суду через систему «Електронний суд» подав апеляційну скаргу, одночасно порушуючи питання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

В обґрунтування клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, представник апелянта вказує, що нещодавно, зі спливом строків ОСОБА_1 стало відомо про наявність оскаржуваного судового рішення від 2009 року, тож апеляційна скарга подається у строк, встановлений законом. Також звертає увагу суду на те, що в матеріалах справи немає відомостей про повідомлення апелянта або його родичів про розгляд справи у 2009 році та про ухвалення оскарженого рішення.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 01 грудня 2025 року апеляційну скаргу залишено без руху та надано строк для усунення недоліків. Відповідно до ухвали суду, апеляційний суд визнав наведені причини для поновлення строку неповажними та запропонував апелянту звернутись із заявою про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження вказавши інші причини, зокрема із зазначенням коли саме стало відомо про оскаржуване судове рішення, та подавши відповідні докази. Окрім того вказано на необхідність надання доказів надсилання апеляційної скарги іншим учасникам справи, а саме ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 та сплати судовий збір в розмірі 680 грн.

На виконання вимог ухвали суду, представником апелянта подано заяву про усунення недоліків, разом із клопотанням про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, також надано докази надсилання апеляційної скарги іншим учасникам справи, а саме ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 та сплачено судовий збір в розмірі 680 грн.

В обґрунтуванні клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження представник апелянта зазначає, що 28.10.2025 адвокатом Поповим М. Г. було отримано постанову нотаріуса Бородянської державної нотаріальної контори Юлії Ткаченко від 07.07.2025 про відмову у вчинення нотаріальної дії. У вказаній постанові згадувалось оскаржуване судове рішення. Отже, вважає, що строк апеляційного оскарження можна відраховувати з 28.10.2025. Разом з тим, згідно процесуального закону та за усталеною судовою практикою строк апеляційного оскарження судового рішення має обраховуватись з дня отримання його копії. Повідомляє апеляційний суд, що ані ним, ані його довірителем - ОСОБА_1 , ані його покійними батьками не отримувалась копія оскаржуваного рішення.

У питанні поновлення строку на апеляційне оскарження колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до пункту 13 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України судові рішення, ухвалені судами першої інстанції до набрання чинності цією редакцією кодексу, набирають законної сили та можуть бути оскаржені в апеляційному порядку протягом строків, що діяли до набрання чинності цією редакцією кодексу.

Право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом (частина перша статті 72 ЦПК України у редакції, чинній на момент ухвалення рішення суду першої інстанції; частина перша статті 126 чинної редакції ЦПК України).

ЦПК України, зокрема стаття 297, у редакції, чинній на момент ухвалення рішення суду першої інстанції, не встановлював преклюзивний строк для подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції. Встановлено, що оскаржене рішення ухвалено 10 серпня 2009 року, а отже діяли строки оскарження встановленні статтею 294 ЦПК України.

Відповідно до частини першої, другої статті 294 ЦПК України у редакції, чинній на момент ухвалення рішення суду першої інстанції, заяву про апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції можна було подати протягом десяти днів з дня проголошення рішення; апеляційну скаргу на рішення суду можна було подати протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження; заява про апеляційне оскарження чи апеляційна скарга, подані після закінчення строків, встановлених цією статтею, залишалися без розгляду, якщо апеляційний суд за заявою особи, яка їх подала, не знаходив підстав для поновлення строку, про що постановляв ухвалу.

Разом з тим, згідно з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною у постанові від 14 грудня 2022 року у справі № 2-3887/2009, відповідно до загальновизнаного положення про дію процесуальних норм у часі, незалежно від часу відкриття провадження у справі, при вчиненні процесуальних дій застосовується той процесуальний закон, який діє на момент їхнього вчинення.

Звертаючись з апеляційною скаргою у жовтні 2025 року, апелянт підпадає під дію положень чинного ЦПК України. Частиною 2 статті 358 ЦПК України встановлено преклюзивний строк, згідно з яким суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення. Виняток становить випадок подання скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права та обов`язки.

Оскільки апелянт не був залучений до участі у справі у 2009 році, він формально підпадає під виняток, що дозволяє ставити питання про поновлення строку після спливу одного року. Однак, наявність такого права не звільняє заявника від обов`язку довести поважність причин пропуску строку з моменту фактичної обізнаності про судове рішення, а також діяти добросовісно.

Суд враховує, що з моменту ухвалення оскаржуваного судового рішення минуло понад 16 років. Дотримання принципу правової визначеності (res judicata) є однією з фундаментальних засад судочинства, яка гарантує остаточність судових рішень. Поновлення процесуального строку через значний проміжок часу можливе лише за наявності об`єктивних, непереборних обставин, підтверджених належними доказами. При цьому особа, яка звертається до суду з пропуском строку, зобов`язана довести, що діяла добросовісно та з належною процесуальною обачністю, реалізувавши своє право на оскарження у найкоротший термін з моменту отримання інформації про існування судового рішення

В обґрунтуванні поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження, представник апелянта вказує, що ним отримано 28.10.2025 постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 07.07.2025, де вказується про наявність оскаржуваного рішення. Представник апелянта стверджує, що дізнався про оскаржуване рішення лише 28.10.2025 після отримання постанови нотаріуса.

Проте, судом апеляційної інстанції встановлено, що представник - адвокат Попов М. Г. - звертався до Бородянського районного суду Київської області із заявою про перегляд рішення від 10.08.2009 за нововиявленими обставинами ще 06.08.2025. У вказаній заяві адвокат посилався на ту саму постанову нотаріуса від 07.07.2025 як на підставу обізнаності.

Такі дії сторони свідчать про надання суду завідомо суперечливої інформації з метою штучного створення умов для поновлення строку. Європейський суд з прав людини та Верховний Суд застосовують доктрину venire contra factum proprium (заборони суперечливої поведінки), яка базується на принципі добросовісності. Особа не може отримувати переваги від власної недобросовісної поведінки, стверджуючи в одному процесі про обізнаність у серпні, а в іншому - про необізнаність до жовтня.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 25 вересня 2024 року у справі № 490/9587/18 наголосила, що учасники судового процесу повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Ігнорування особою протягом тривалого часу наслідків ухваленого рішення або пасивна поведінка після отримання інформації про таке рішення свідчить про порушення принципу правової визначеності.

Таким чином, апелянт та його представник достеменно знали про зміст та наявність оскаржуваного рішення щонайменше з 06.08.2025. Відповідно до ст. 354 ЦПК України, строк на апеляційне оскарження для особи, яка не була присутня в судовому засіданні, обчислюється з дня отримання копії рішення. Навіть за відсутності копії рішення, принцип розумної обачності зобов`язував апелянта звернутися з апеляційною скаргою невідкладно після того, як йому стало відомо про порушення його прав (тобто у серпні 2025 року).

Апелянт не навів жодних обставин непереборної сили, які б перешкоджали йому подати апеляційну скаргу у серпні чи вересні 2025 року. Натомість, посилання на дату 28.10.2025 як на момент первинної обізнаності розцінюється судом як намагання приховати факт пропуску строку та порушує принцип заборони суперечливої поведінки (venire contra factum proprium).

В умовах, коли з моменту ухвалення рішення пройшло 16 років, зволікання з поданням скарги навіть на два місяці після того, як стороні стало відомо про рішення, є неприпустимим і свідчить про відсутність належної процесуальної дисципліни.

Зважаючи на те, що апелянт пропустив строк на оскарження навіть з урахуванням моменту фактичної обізнаності, а наведені ним причини не є поважними, апеляційний суд не вбачає підстав для поновлення строку.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 358 ЦПК України, суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Керуючись ст. ст. 357, 358 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті апеляційного провадження у справі за апеляційною скаргою адвоката Попова Микити Геннадійовича, в інтересах ОСОБА_1 , на рішення Бородянського районного суду Київської області від 10 серпня 2009 року.

Копію ухвали разом з апеляційною скаргою та доданими до неї матеріалами надіслати скаржнику.

Копію ухвали надіслати учасникам справи.

Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Судді Є. П. Євграфова

Б. Б. Левенець

В. В. Саліхов