РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 317/4050/25

Провадження № 2/317/1643/2025

17 грудня 2025 року м. Запоріжжя

Запорізький районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Каряки Д.О.,

при секретарі Щербини В.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку спрощеного позовного провадження у заочному порядку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 в якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з моменту звернення до суду з даним позовом і до досягнення дитиною повноліття. Крім того, просить стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати. В обґрунтування позову позивач послалась на те, що між нею та відповідачем ОСОБА_2 , 13.05.2020 р. укладено шлюб, який зареєстровано Олександрівським районним у м. Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), про що зроблено відповідний актовий запис № 269. Від шлюбу мають малолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який, як зазначено в позові, за взаємною згодою між батьками проживає разом з матір`ю. Як на підставу розірвання шлюбу позивач посилається на те, що шлюбні відносини з відповідачем припинені через відсутність взаєморозуміння у вирішенні питань сім`ї, несумісність поглядів на життя, протилежні уявлення про спільний побут, втрачено почуття любові та поваги. Після припинення шлюбних відносин у 2023 році сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть та не мають спільного сімейного бюджету. Позивач на примирення не згодна, шлюб носить формальний характер вважає, що родина розпалась остаточно. Просить шлюб між нею та відповідачем розірвати. Як зазначено позивачем в позові, у зв`язку з військовою агресією російської федерації, позивач з дитиною вимушена була виїхати за кордон до Королівства Бельгії, де й проживає з дитиною дотепер. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно і до досягнення дитиною повноліття, оскільки після припинення шлюбних відносин між сторонами, вони проживають окремо, відповідач добровільно кошти на утримання дитини не виділяє, хоча має можливість надавати дитині матеріальну допомогу, що в свою чергу ставить позивача в скрутне матеріальне становище бо дитина знаходиться на її утриманні. Крім того, позивачем ставиться вимога про стягнення з відповідача на її користь понесених судових витрат.

У призначений судом день сторони не з`явились.

Позивачем ОСОБА_1 у п.3 прохальної частини позовної заяви зазначено про розгляд справи без її участі, на підставі наявних у справі матеріалів (а.с.8).

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився за невідомою суду причиною, про місце, дату та час розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку шляхом направлення судової повістки засобами поштового зв`язку (а.с.31,36,41,48), а також шляхом направленням смс-повідомлення за допомогою додатку «Viber» на належний відповідачу номер мобільного телефону, яке останнім отримувалось, про що свідчить довідка про доставку повідомлення (а.с.30,35,40,46). Крім того, судову повістку було надіслано на належну відповідачу електронну адресу, яку останній отримано, про що свідчить довідка про доставку електронного листа (а.с.47). Повідомлень щодо поважності причин його відсутності, заяви про слухання справи за його відсутністю та відзиву на позов до суду не надходило. Відповідно до вимог ст. 44 ЦПК України учасники судового розгляду повинні добросовісно користуватися своїми правами. Тому, суд вважає, що відповідач не з`явився в судове засідання без поважаних причин.

Дослідивши матеріали справи, об`єктивно оцінивши мотиви та фактичні обставини, які враховуються при розірванні шлюбу та стягненні аліментів, суд дійшов висновку, що вимоги позивача обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 4, 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно з ст. 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Суд встановив, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , перебувають в зареєстрованому шлюбі, який 13.05.2020 р. було зареєстровано Олександрівським районним у м. Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), про що зроблено відповідний актовий запис № 269, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 , копія якого знаходиться в матеріалах справи (а.с.12).

Від шлюбу сторони мають малолітню дитину - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в свідоцтві про народження якого батьком записано ОСОБА_2 - відповідача по справі, копія свідоцтва про народження знаходиться в матеріалах справи (а.с.13).

Як зазначено позивачем в позові, шлюбні відносини між сторонами припинені з вересня 2023 року через відсутність взаєморозуміння у вирішенні питань сім`ї, несумісність поглядів на життя, протилежні уявлення про спільний побут, втрачено почуття любові та поваги. Після припинення шлюбних відносин сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть, спільного бюджету не мають. Позивач на примирення не згодна, вважає, що шлюб носить формальний характер.

Після припинення шлюбних відносин між сторонами, вони проживають окремо, відповідач добровільно кошти на утримання дитини не виділяє, хоча має можливість надавати дитині матеріальну допомогу, оскільки є працездатний та повністю забезпеченим матеріально, що в свою чергу ставить позивача в скрутне матеріальне становище бо дитина знаходиться на її утриманні. Позивач просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до ч. 8, 9 ст. 7 Сімейного кодексу України (далі - СК України) регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності, розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Згідно з ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Згідно з ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, або дитини, що має істотне значення.

Згідно ст. 111 СК України, суд приймає міри до збереження шлюбу, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 р., яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27.02.1991р. та набула чинності для України 27.09.1991р., держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно ст. 180 Сімейного Кодексу України та ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття.

Відповідно до ч. 1 ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Згідно з ч. 3 ст. 181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК ) і виплачуються щомісячно.

Відповідно до ч. 1 ст. 79 та ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Статтею 182 СК України визначені обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів.

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001 р. кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до частини першої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

При ухваленні рішення, суд виходить з того, що стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту її інтересів, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Обов`язок батьків утримувати свою неповнолітню дитину є беззаперечним. Способи виконання такого обов`язку повинні визначатись за спільною домовленістю між батьками. За відсутності такої домовленості, той з них, з ким проживає дитина, вправі звернутись до суду з відповідним позовом про стягнення аліментів.

Підстав, встановлених сімейним законодавством, для звільнення відповідача від обов`язку утримувати свою неповнолітню дитину на даний час судом не встановлено.

Суд оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, враховуючи те, що відповідач є працездатною особою, працевлаштований, щомісячно отримує дохід, за таких обставин суд дійшов висновку, що відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу сину - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття. Судом встановлено, що сторони втратили почуття любові і поваги один до одного, подружні стосунки між ними припинені. З моменту припинення шлюбних відносин сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть, спільного бюджету не мають. Суд вважає, що подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них та інтересам їх спільної дитини, що має істотне значення, у зв`язку з чим шлюб між сторонами слід розірвати.

Враховуючи викладене, суд вважає позов підлягає задоволенню.

Згідно ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах стягнення суми платежу за один місяць.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, враховуючи, що позивач була звільнена від сплати судового збору при поданні до суду позову в частині стягнення аліментів, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 1211,20 грн.

Крім того, з відповідача підлягають стягненню судові витрати понесені позивачем при зверненні до суду з позовними вимогами про розірвання шлюбу в розмірі 1211,20 грн.

Керуючись ст. ст. 2, 4, 5, 12, 13, 76-82, 89, 141, 247, 258, 259, 263-265, 280-282, 354, 430 ЦПК України, ст.ст. 21, 24, 79-81, 104, 105, 110, 112, 113, 180-183, 191 Сімейного Кодексу України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини - задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який було зареєстровано 13.05.2020 р. Олександрівським районним у м. Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), про що зроблено відповідний актовий запис № 269.

Після розірвання шлюбу прізвище сторони не змінюють.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП № НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП № НОМЕР_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позовної заяви - 13.08.2025 р. і до досягнення дитиною повноліття - ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП № НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП № НОМЕР_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , понесені судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1211,20 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП № НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 на користь держави судові витрати у вигляді судового збору в розмірі в розмірі 1211,20 грн.

Копію рішення направити сторонам в порядку, передбаченому статтею 272 ЦПК України.

Оскаржити рішення позивач може до Запорізького апеляційного суду протягом 30 днів з дня його підписання.

Заяву про перегляд заочного рішення можна подати до Запорізького районного суду Запорізької області протягом 30 днів, з дня його підписання.

Суддя Д.О. Каряка