ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2025 року

м. Київ

справа № 686/8216/25

провадження № 61-10235св25

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Червинської М. Є. (суддя-доповідач), Коротенка Є. В., Коротуна В. М.,

учасники справи:

заявник - Головне управління Державної податкової служби у Хмельницькій області,

заінтересовані особи: Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», ОСОБА_1

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Хмельницькій області на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 08 квітня 2025 року у складі судді Заворотної О. Л. та постанову Хмельницького апеляційного суду від 16 липня 2025 року у складі колегії суддів: Ярмолюка О. І., Корніюк А. П., Янчук Т. О.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст вимог

У березні 2025 року Головне управління Державної податкової служби у Хмельницькій області (далі - ГУ ДПС у Хмельницькій області) звернулося до суду з заявою про розкриття банком інформації, що містить банківську таємницю.

Свої вимоги заявник обґрунтовував тим, що протягом 2019-2023 років ОСОБА_1 , як фізична особа, отримував на особисті рахунки в Хмельницькій філії Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк») грошові кошти у вигляді переказів від фізичних осіб і поповнень готівковими коштами, що, у свою чергу, свідчить про можливі порушення податкового законодавства, а саме: неподання декларації про майновий стан і доходи за вказані роки, недекларування отриманих доходів, ухилення від сплати податку на доходи фізичних осіб і військового збору.

На запит ГУ ДПС у Хмельницькій області щодо фактичних розмірів отриманих від фізичних осіб грошових переказів, походження готівкових коштів на банківських рахунках і надання виписок за цими рахунками ОСОБА_1 надав письмові пояснення, при цьому, не надав банківських виписок.

У зв`язку з цим наказом ГУ ДПС у Хмельницькій області від 31 січня 2025 року № 552-П призначено документальну позапланову виїзну перевірку тривалістю 5 робочих днів. Однак ОСОБА_1 не було виявлено за зареєстрованим місцем проживання: АДРЕСА_1 .

Водночас АТ КБ «ПриватБанк» відмовилося надати інформацію щодо обсягу та обігу коштів на рахунках ОСОБА_1 із відображенням дат і часу платежів, платників, сум операцій і призначення платежів за період із 01 січня 2019 року до 31 грудня 2023 року, оскільки запитувана інформація може бути розкрита лише на підставі рішення суду або з дозволу клієнта.

Отже з метою недопущення ухилення від сплати податків та, зважаючи на необхідність проведення якісної перевірки, в ході якої необхідно встановити своєчасність, достовірність, повноту нарахування і сплати податків та зборів (обов`язкових платежів), достовірно і повно з`ясувати наявність або відсутність порушень податкового законодавства, а також, приймаючи до уваги те, що для проведення перевірки необхідна інформація про обіг та обсяг коштів на рахунках платника податків-фізичної особи в банку, що обслуговує, та те, що ОСОБА_1 не надав жодного документу для перевірки, в тому числі виписок банку та інших документів, що свідчать про рух коштів по розрахункових рахунках, існує об`єктивна потреба в розкритті банківської таємниці про обіг та обсяг коштів на банківських рахунках ОСОБА_1 .

Посилаючись на наведене, заявник просив суд зобов`язати АТ КБ «Приватбанк» надати інформацію про обсяг та обіг коштів із відображенням дат та часу платежів, платників, сум операцій і призначення платежів на рахунках ( НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , НОМЕР_6 , НОМЕР_7 ) платника податків - фізичної особи ОСОБА_1 за період із 01 січня 2019 року до 31 грудня 2023 року.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області

від 08 квітня 2025 року у задоволенні заяви відмовлено.

Суд першої інстанції виходив із того, що ГУ ДПС у Хмельницькій області не надало суду належних доказів неможливості вчинення дій відповідно до способів реагування, передбачених законом, а також не довело існування обставин, за яких проведення документальної позапланової перевірки діяльності платника податків - фізичної особи ОСОБА_1 є неможливими або є інша об`єктивна потреба в розкритті такої таємниці. Зокрема, суд зазначив, що ГУ ДПС у Хмельницькій області не надало суду належних, достовірних та допустимих доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 вибув із податкової адреси та не підтвердило неможливість вручення йому повідомлення з копією наказу про проведення документальної перевірки.

Короткий зміст постанови апеляційного суду

Постановою Хмельницького апеляційного суду від 16 липня 2025 року за наслідками розгляду апеляційної скарги ГУ ДПС у Хмельницькій області рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 08 квітня 2025 року залишено без змін.

Апеляційний суд погодився з рішенням суду першої інстанції як таким, що ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, вважав його законним та обґрунтованим і не вбачав підстав для його скасування.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

07 серпня 2025 року через систему «Електронний суд» представник ГУ ДПС у Чернігівській області ГУ ДПС у Хмельницькій області - Ткач-Войтюк І. В. звернулась до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами обох інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення, яким заяву задовольнити у повному обсязі.

Підставою касаційного оскарження постанови апеляційного суду заявник зазначає неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норм права у подібних правовідносинах (пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України).

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга аргументована тим, що суди неповно дослідили обставини справи, не надали їм належної правової оцінки та дійшли помилкових висновків при вирішенні заяви .

Заявник зазначає, що в оскаржуваних рішеннях суди попередніх інстанцій жодним чином не навели доказів та не обґрунтували , чому саме вони вважають, що доводи контролюючого органу щодо застосування статті 62 Закону України «Про банки і банківську діяльність» є необґрунтованими та безпідставними. В рішенні судів першої та апеляційної інстанцій не зазначено, в чому полягає невірне застосування контролюючим органом норм матеріального права, а саме статті 62 Закону України «Про банки і банківську діяльність» у розрізі зобов`язання контролюючого органу звернутися до банку з запитом щодо надання інформації про обсяг та обіг коштів із відображенням дат та часу платежів, платників, сумами та призначенням платежу по таким розрахунковим рахункам платника податків та отримати відмову, а уже згодом звернутися до суду про надання такої інформації.

Доводи інших учасників справи

Представник ОСОБА_1 - адвокат Ксьондзик Ю. Ю. подав відзив, у якому просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін як такі, що ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що заявником не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 вибув із податкової адреси та неможливість вручення повідомлення з копією наказу про проведення документальної перевірки. Таким чином, заявником не доведено проведення в установленому порядку перевірки з питань дотримання ОСОБА_1 податкового законодавства.

ОСОБА_1 не є фізичною особою-підприємцем, рух його коштів відображено у деклараціях, а сама заява про розкриття банківської таємний подана майже через 2 місяці після завершення перевірки.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 25 вересня 2025 року відкрито касаційне провадження у даній справі.

Витребувано з Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області цивільну справу № 686/8216/25 за заявою Головного управління Державної податкової служби у Хмельницькій області, заінтересовані особи: Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», ОСОБА_1 про розкриття банком інформації, що містить банківську таємницю.

Матеріали справи № 686/8216/25 надійшли до Верховного Суду.

Обставини справи, встановлені судами попередніх інстанцій

Суди встановили, що Головне управлінняме ДПС у Хмельницькій області 23 жовтня 2024 року рекомендованим листом із повідомленням про вручення направило запит ОСОБА_1 про надання документів з їх переліком, які необхідно надати для проведення перевірки. Вказане повідомлення ОСОБА_1 отримав 30 жовтня 2024 року та 14 листопада 2024 року надав свої пояснення.

Згідно наказу Головного управління ДПС у Хмельницькій області від 31 січня 2025 року № 552-П «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки фізичної особи ОСОБА_1 », на підставі статті 20, підпунктів 75.1.2 пункту 75.1 статті 75, підпунктів 78.1.2 пунктів 78.1, 78.4, 78.6 статті 78, пункту 82.2 статті 82, з урахуванням підпункту 69.351 пункту 69 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України (зі змінами та доповненнями) та згідно наданої в установленому порядку податкової інформації, щодо можливого не декларування грошових переказів від фізичних осіб, отриманих ОСОБА_1 у 2019-2023 роках, доручено провести документальну виїзну перевірку фізичної особи ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_8 ), АДРЕСА_1 , у період із 31 січня 2025 тривалістю п`ять робочих днів, з питань повноти нарахування податків і зборів від отримання доходу у вигляді грошових переказів від фізичних осіб за період із 01 січня 2019 року до 31 грудня 2023 року.

03 лютого 2025 року головними державними інспекторами В. Бакальцем та Б. Томусяком складено акт № 71/22-01-24-07/ про неможливість проведення перевірки у зв`язку з відсутністю за місцезнаходженням платника податків.

На запит ГУ ДПС у Хмельницькій області від 04 лютого 2025 року, Головне управління Національної поліції в Хмельницькій області листом від 17 лютого 2025 року повідомило: «Під час проведення перевірки за Вашим зверненням встановити теперішнє місцезнаходження платника податків гр. ОСОБА_1 , однак встановити теперішнє місце знаходження на момент прийняття рішення не представилось за можливе. У разі встановлення додаткової інформації відносно теперішнього місця находження вищевказаної особи, Вас буде проінформовано додатково».

20 лютого 2025 року ГУ ДПС у Хмельницькій області звернулось до АТ КБ «ПриватБанк» із запитом № 2360/6/22-01-24-07-12 про надання інформації, необхідної для виконання покладених на контролюючі органи функцій, завдань, та її документального підтвердження, а саме, про обсяг та обіг коштів з відображенням дат та часу платежів, платників, сумами та призначенням платежу на рахунках ( НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , НОМЕР_6 , НОМЕР_7 , АТ «КБ «ПриватБанк», МФО 315405) платника податків-фізичної особи ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_8 ) за період із 01січня 2019 року до 31 грудня 2023 року.

20 лютого 2025 року АТ КБ «ПриватБанк» повідомило, що запитувана інформація може бути розкрита лише на підставі рішення суду або з дозволу клієнта.

Позиція Верховного Суду

Частиною другою статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження судових рішень є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Підставою касаційного оскарження оскаржуваних судових рішень заявник зазначає неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до частини першої статті 1076 ЦК України банк гарантує таємницю банківського рахунка, операцій за рахунком і відомостей про клієнта. Відомості про операції та рахунки можуть бути надані тільки самим клієнтам або їхнім представникам. Іншим особам, у тому числі органам державної влади, їхнім посадовим і службовим особам, такі відомості можуть бути надані виключно у випадках та в порядку, встановлених законом про банки і банківську діяльність.

У статті 348 ЦПК України зазначено, що у заяві до суду про розкриття банком інформації, яка містить банківську таємницю, щодо юридичної або фізичної особи має бути зазначено, зокрема, обґрунтування необхідності та обставини, за яких вимагається розкрити інформацію, що містить банківську таємницю, щодо особи, із зазначенням положень законів, які надають відповідні повноваження, або прав та інтересів, які порушено.

У статті 60 Закону України «Про банки і банківську діяльність» зазначено, що інформація щодо діяльності та фінансового стану клієнта, яка стала відомою банку у процесі обслуговування клієнта та взаємовідносин з ним або стала відомою третім особам при наданні послуг банку або виконанні функцій, визначених законом, а також визначена у цій статті інформація про банк є банківською таємницею. Банківською таємницею, зокрема, є відомості про банківські рахунки клієнтів, у тому числі кореспондентські рахунки банків у Національному банку України.

Пунктом 2 частини першої статті 62 Закону України «Про банки і банківську діяльність» передбачено, що інформація щодо юридичних та фізичних осіб, яка містить банківську таємницю, розкривається банками, зокрема, за рішенням суду.

Підставою для розкриття інформації, яка містить банківську таємницю, є необхідність проведення перевірки своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів до державного бюджету суб`єктом господарської діяльності.

Своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплата податків та зборів (обов`язкових платежів) здійснюється шляхом проведення органами державної податкової служби планових і позапланових виїзних перевірок, підстави та порядок яких визначені законом.

Органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (стаття 19 Конституції України).

Постановою Правління Національного банку України від 14 липня 2006 року № 267 затверджено Правила зберігання, захисту, використання та розкриття банківської таємниці (далі - Правила) розділом 3 якої визначено порядок та межі розкриття банками інформації, що містить, банківську таємницю.

Пунктом 5 зазначеного розділу Правил встановлено, що банки зобов`язані виконувати рішення суду про розкриття інформації, що становить банківську таємницю, у порядку, установленому законодавством України. За рішенням суду про розкриття інформації, що становить банківську таємницю, банк розкриває інформацію в обсязі, визначеному рішенням суду.

Відповідно до підпункту 20.1.5 пункту 20.1 статті 20 ПК України (у редакції, чинній на момент звернення із заявою про розкриття банком інформації, що містить банківську таємницю та її вирішення судом першої інстанції) отримувати безоплатно від платників податків, а також від Національного банку України, банків, інших фінансових установ, небанківських надавачів платіжних послуг, емітентів електронних грошей довідки у порядку та на підставах, визначених цим Кодексом, з урахуванням законів, що визначають порядок розкриття зазначеними особами інформації, що містить банківську таємницю, таємницю надавача платіжних послуг, а на підставі рішення суду - інформацію про обсяг та обіг коштів/електронних грошей на рахунках у банку/небанківському надавачу платіжних послуг, електронних гаманцях, у тому числі про ненадходження в установлені строки валютної виручки від суб`єктів господарювання, інформацію про договори боржника про зберігання цінностей або надання боржнику в майновий найм (оренду) індивідуального банківського сейфа, що охороняється банком.

Неподання у встановлений строк податкової декларації або їх розрахунків, необхідність перевірки достовірності, повноти нарахування та сплати усіх передбачених ПК України податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства тощо є підставою для ініціювання органами державної податкової служби перевірок, згідно з процедурою, визначеною главою 8 ПК України. У цьому випадку розкриття банківської таємниці можливе в разі доведення органом державної податкової служби обставин, за яких проведення перевірки є неможливим або є інша об`єктивна потреба в розкритті такої таємниці.

Згідно з пунктом 75.1 статті 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

У пункті 73.3 статті 73 ПК України зазначено, що контролюючі органи мають право звернутися до платників податків та інших суб`єктів інформаційних відносин із письмовим запитом про подання інформації (вичерпний перелік та підстави надання якої встановлено законом), необхідної для виконання покладених на контролюючі органи функцій, завдань, та її документального підтвердження.

Згідно зі статтею 348 ЦПК України в заяві до суду про розкриття банком інформації, яка містить банківську таємницю, щодо юридичної або фізичної особи має бути зазначено, зокрема обґрунтування необхідності та обставини, за яких вимагається розкрити інформацію, що містить банківську таємницю, щодо особи, із зазначенням положень законів, які надають відповідні повноваження, або прав та інтересів, які порушено.

Відповідно до підпунктів 78.1.7, 78.4 статті 78 ПК України документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких підстав: розпочато процедуру реорганізації юридичної особи (крім перетворення), припинення юридичної особи або підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця, закриття постійного представництва чи відокремленого підрозділу юридичної особи, в тому числі іноземної компанії, організації, порушено провадження у справі про визнання банкрутом платника податків або подано заяву про зняття з обліку платника податків. Про проведення документальної позапланової перевірки керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом.

Відповідно до пункту 42.2. статті 42 ПК України документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4. цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

Суди встановили, що податковий орган ініціював проведення документальної позапланової виїзної перевірки фізичної особи ОСОБА_1 з метою з`ясування повноти та достовірності нарахування та сплати податків і зборів за 2019-2023 роки, а тому мав обов`язок надіслати йому копію наказу про проведення документальної позапланової перевірки у порядку, визначеному статтею 42 ПК України.

Подібні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 18 листопада 2019 року у справі №752/19172/18 (провадження № 61-6822св19), від 28 травня 2020 року у справі № 761/13288/19 (провадження № 61-6483св20), від 05 грудня 2023 року № 757/26574/23-ц (провадження № 61-6822св19), від 09 липня 2025 року у справі № 752/14189/24 (провадження № 61-3867св25).

Суди також установили, що наказ від 31 січня 2025 року № 552-П «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки фізичної особи ОСОБА_1 » заінтересованій особі ОСОБА_1 заявник не направляв.

Установивши, що ГУ ДПС у Хмельницькій області не надало відповідних доказів про те, що фізична особа ОСОБА_1 , щодо якої вимагається розкриття банківської таємниці, не знаходиться за місцем своєї реєстрації, неможливість вручення повідомлення з копією наказу про проведення документальної перевірки, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення заяви, оскільки податковим органом не підтверджено вжиття всіх передбачених ПК України заходів для вручення вказаній фізичній особі повідомлення з копією наказу про проведення документальної перевірки.

Зазначений Верховним Судом у цій справі підхід до вирішення подібних спорів є усталеним в судовій практиці.

Наведені у касаційній скарзі доводи були предметом дослідження судами із наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства, і з якою погоджується суд касаційної інстанції.

Суди правильно застосували норми матеріального права у спірних правовідносинах та не допустила порушень норм процесуального права, які б давали підстави для скасування оскаржуваних судових рішень, тому доводи касаційної скарги з цього приводу є безпідставними.

Доводи касаційної скарги щодо надання суду доказів вжиття управлінням всіх передбачених ПК України заходів для вручення/направлення документів, необхідних для проведення перевірки, а саме акт про неможливість проведення перевірки, складання якого передбаченого абзацом 4 пункту 81.2 статті 81 ПК України, колегія суддів відхиляє, оскільки стаття 81 ПК України регламентує умови та порядок допуску посадових осіб контролюючих органів до проведення документальних виїзних та фактичних перевірок, а не направлення податкових повідомлень-рішень, податкових вимог або інших документів з питань адміністрування податків, зборів, платежів, податкового контролю, у тому числі з питань проведення перевірок, у визначений статтею 42 ПК України спосіб.

Доводи касаційної скарги про відсутність висновку Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах колегія суддів відхиляє, оскільки у мотивувальній частині постанови наведено посилання на постанови Верховного Суду у подібних правовідносинах.

Інші аргументи касаційної скарги є ідентичними доводам заявника, яким судами надана належна оцінка, тому Верховний Суд дійшов висновку про відсутність необхідності повторно відповідати на ті самі доводи, які не спростовують висновків судів попередніх інстанцій та не дають підстав вважати, що суди порушили норми процесуального права, про що зазначає у касаційній скарзі заявник, по своїй суті зводяться до переоцінки доказів та встановлення обставин, які не були встановлені судом.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц (провадження № 14-446цс18) викладено правовий висновок про те, що встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Якщо порушень порядку надання та отримання доказів у суді першої інстанції апеляційним судом не встановлено, а оцінка доказів зроблена як судом першої, так і судом апеляційної інстанцій, то суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Доводи касаційної скарги не дають підстави для висновку, що оскаржувані судове рішення ухвалені без додержання норм матеріального та процесуального права. У зв`язку з наведеним, колегія суддів вважає необхідним касаційну скаргу залишити без задоволення, оскаржувані судові рішення - залишити без змін.

Щодо судових витрат

Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки в цій справі оскаржувані судові рішення підлягають залишенню без змін, розподіл судових витрат Верховний Суд не здійснює.

Керуючись статтями 400,401 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Хмельницькій області залишити без задоволення.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 08 квітня 2025 року та постанову Хмельницького апеляційного суду від 16 липня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: М. Є. Червинська

Є. В. Коротенко

В. М. Коротун