КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2025 року

м. Київ

єдиний унікальний номер судової справи 759/20357/23

номер провадження 22-ц/824/15262/2025

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - суддіЛапчевської О.Ф.,
суддівБерезовенко Р.В., Мостової Г.І.,
за участю секретаря судового засідання Єфіменко І.О.,
учасники справи: позивач ОСОБА_1 ,

представник позивача Липівська О.А. ,

представник відповідачів ОСОБА_3 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_4 , ОСОБА_5 - ОСОБА_6

на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 23 вересня 2024 року /суддя Якусик О.В./

на додаткове рішення Дарницького районного суду міста Києва від 23 жовтня 2024 року /суддя Якусик О.В./

у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання договорів купівлі-продажу недійсними, -

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2023 року ОСОБА_1 звернулась до Святошинського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , в якому просила:

- визнати недійсним договір купівлі-продажу житлової квартири за адресою: АДРЕСА_1 , серія та номер 228, посвідчений приватним нотаріусом Софрановой Н.Л., укладений 15 вересня 2023 року між представником продавця - ОСОБА_4 та покупцем - ОСОБА_5 та застосувати наслідки визнання цього Договору недійсним шляхом повернення покупцем за Договором ОСОБА_5 житлової квартири за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 , а представником продавця за Договором ОСОБА_4 повернення зазначених у Договорі грошових коштів покупцю ОСОБА_5 ;

- визнати недійсним договір купівлі-продажу нежитлового приміщення 8/55 за адресою: АДРЕСА_2 , серія та номер 230, посвідчений приватним нотаріусом Софрановой Н.Л., укладений 15 вересня 2023 року між представником продавця - ОСОБА_4 та покупцем - ОСОБА_5 та застосувати наслідки визнання цього Договору недійсним шляхом повернення покупцем за Договором ОСОБА_5 нежитлового приміщення 8/55 за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_1 , а представником продавця за Договором ОСОБА_4 повернення зазначених у Договорі грошових коштів покупцю ОСОБА_5 .

Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 23 вересня 2024 року позов задоволено частково. Визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири за адресою: АДРЕСА_1 , серія та номер 228, посвідчений приватним нотаріусом Сафроновою Н.Л., укладений 15 вересня 2023 року між ОСОБА_1 , від імені якої діяв ОСОБА_4 , та ОСОБА_5 . Визнано недійсним договір купівлі-продажу нежитлового приміщення 8/55 за адресою: АДРЕСА_2 , серія та номер 230, посвідчений приватним нотаріусом Сафроновою Н.Л., укладений 15 вересня 2023 року між ОСОБА_1 , від імені якої діяв ОСОБА_4 , та ОСОБА_5 . В іншій частині у позові відмовлено. /т. 2 а.с. 208-214/

Додатковим рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 23 жовтня 2024 року заяву адвоката Липівської О.А. про ухвалення додаткового рішення щодо судових витрат задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу в сумі 12 500 гривень. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу в сумі 12 500 гривень. В іншій частині - у задоволенні заяви відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, представник ОСОБА_4 , ОСОБА_5 - ОСОБА_6 звернувся з апеляційними скаргами, в яких просив скасувати рішення в частині задоволення позовних вимог та винести нове рішення про відмову у позові в цій частині, відмовити у стягненні витрат на правову допомогу.

На підтвердження вимог, викладених в апеляційних скаргах, апелянт посилався на необґрунтованість висновків суду першої інстанції. Вважає, що судом першої інстанції не повно з`ясовані обставини справи, зокрема те, що ціна продажу не була заниженою квартира продана за 2 200 000 грн (приблизно 61 850 USD), що відповідає сумі позики (60 000 USD), за яку купували квартиру, та експертній оцінці на дату продажу (2 117 966 грн); у 2023 році позивачка сама придбала цю ж квартиру за 1 652 451 грн (приблизно 45 186 USD); приміщення продано за 42 000 грн при експертній оцінці 41 630 грн. Вказував, що законодавство не передбачає такої підстави недійсності договору як занижена ціну яка є договірною - діє свобода договору (ст. 627, 632 ЦК). Експертна оцінка здійснювалась лише для цілей оподаткування. Звіти позивачки від 02.03.2024 (4,68 млн та 202 тис. грн) є неналежними та недостовірними доказами, оскільки складені через 5,5 місяців після продажу; без фактичного огляду об`єктів; порушення оцінювача ОСОБА_7 та ПП «Світлиця-Нова» зафіксовані ФДМУ (протокол № 151 від 29.02.2024). Наголошував, що відповідач-1 діяв у межах чинної довіреності, без обмежень, довіреність видана позивачкою добровільно в консульстві у Швейцарії. Майно було спільною сумісною власністю подружжя (ст. 60 СК). Відповідач-1 як співвласник мав право розпоряджатися ним за взаємною згодою (ст. 65 СК). Продаж відбувся в інтересах сім`ї (погашення боргу перед батьком позивачки та витрати на проживання за кордоном). Суд першої інстанції неправомірно застосував ст. 238 ЦК (заборона представнику діяти у власних інтересах): відповідач-1 не укладав договір із самим собою і не отримав майно у власність, кошти витрачались в інтересах сім`ї. Суд безпідставно поклав на відповідачів обов`язок доводити факт оплати та фінансову спроможність покупця, хоча у договорах чітко вказано, що розрахунок проведено повністю до підписання; нотаріус посвідчив договори; податки та збори сплачено в день укладення (Пенсійний фонд, ПДФО, військовий збір). Отже, визнання договорів недійсними порушує право власності добросовісного набувача (відповідачки-2) без компенсації (ч. 4 ст. 41 Конституції, практика ЄСПЛ, ст. 661 ЦК).

Щодо стягнення витрат на правову допомогу, посилався на те, що позивач порушив ч. 1, 2 ст. 134 ЦПК України - разом з позовною заявою не подав попередній (орієнтовний) розрахунок витрат на правничу допомогу, не обґрунтував поважність причин неподання. За ч. 2 ст. 134 ЦПК це самостійна підстава для повної відмови у відшкодуванні таких витрат. Вказував і на те, що позивач не подав докази понесених витрат до закінчення судових дебатів і не зробив заяви про поважні причини неможливості їх подання. Заява про відшкодування подана лише після ухвалення рішення по суті. Крім того, більшість послуг, включених до актів, стосуються іншої справи. Суд цього не перевірив і не виключив відповідні суми. Значна частина «послуг» має суто технічний/організаційний характер і не є професійною правничою допомогою (ч. 3 ст. 137 ЦПК, постанова ВС від 02.02.2024 № 910/9714/22): подача адвокатських запитів; подача заяви приватному виконавцю; отримання оригіналу ухвали; сама подача процесуальних документів до суду. Адвокатські запити (понад 10 штук) не мали жодного значення для справи про визнання договорів недійсними - жоден з них не стосувався обставин недійсності договорів купівлі-продажу. Витрати на них не є необхідними. Опис послуг не відповідає вимогам ч. 3 ст. 137 ЦПК - відсутні дати та реквізити більшості адвокатських запитів, неможливо перевірити їх реальність та доцільність. Також завищений час на окремі дії участь у засіданні 28.03.2024 - засідання не відбулося по суті через подання заяви про зміну підстав позову саме в день засідання (затягування); проголошення вступної та резолютивної частин 23.09.2024 тривало 5-10 хв, а не 1 годину. Отже, справа проста і типова (визнання договорів недійсними за ст. 238 ЦК), практика стала, ціна позову немайнова - заявлені витрати (понад 100 тис. грн, з яких суд залишив 25 тис.) явно неспівмірні складності справи та критеріям реальності й розумності. Позов задоволено частково - що також є підставою для зменшення або відмови у відшкодуванні витрат (ч. 3 ст. 141 ЦПК).

Позивач ОСОБА_1 заперечувала проти доводів апеляційної скарги, просила залишити рішення без змін, вважаючи його законним і обґрунтованим. Суд правильно встановив, що квартира та приміщення - спільна сумісна власність подружжя; продаж здійснено представником (колишнім чоловіком) своїй матері за явно заниженою ціною; відсутні докази реального розрахунку та фінансової спроможності покупця. Відповідач-1 (колишній чоловік) зловживав довіреністю - терміново вимагав дій, переконував у наявності «вигідних покупців»; не узгоджував ні ціну, ні особу покупця (свою матір); приховав факт продажу протягом тижня; не передав позивачці гроші з нібито отриманих коштів. Ціна продажу занижена в рази, квартира продана за 2 200 000 грн (приблизно 27 000 грн/кв.м), тоді як незалежна оцінка станом на 02.03.2024 - 4 685 800 грн; приміщення - за 42 000 грн при оцінці 202 300 грн та первісній вартості придбання 115 727 грн; навіть з урахуванням курсових коливань та воєнного стану ціна продажу суттєво нижча ринкової. Вірно судом взято до уваги і відсутність реального розрахунку: жодного банківського документу про перерахування 2 242 000 грн; сплата податків не підтверджує факт передачі коштів продавцю; на зустрічі 11.10.2023 обидва відповідачі визнали відсутність оплати, про що додавала аудіозапис. Судом першої інстанції вірно застосовано ст. 238 ЦК України, оскільки продаж здійснено відповідачем своїй матері за заниженою ціною, що є зловживанням представницькими повноваженнями в особистих інтересах; відповідач-1 не діяв як співвласник в інтересах сім`ї, а приховав угоду та не передав кошти дружині. Щодо оцінки, вказувала, що відповідачі не замовляли рецензію і не заявляли клопотання про судову експертизу; квартира та приміщення у стані «від забудовника», тому відсутність фізичного огляду не впливає на достовірність порівняльного підходу; різниця в ціні не пояснюється ринковими коливаннями. Також просила приєднати нові докази: акт зарахування зустрічних вимог від 03.02.2023 (підтверджує реальну ціну придбання); аудіозапис розмови від 11.10.2023, де обидва відповідачі прямо визнають: «оплати не було», «продав за заниженою ціною», «щоб хоч щось у мене залишилось».

Також заперечувала проти доводів апеляційної скарги на додаткове рішення. Вказувала, що попередній (орієнтовний) розрахунок витрат було подано ще в заяві про зміну підстав позову - це перша заява по суті за участю адвоката (ч. 1 ст. 134 ЦПК дотримано). Під час дебатів 20.09.2024 представник позивача заявив про намір стягнути витрати та намір подати докази протягом 5 днів (ч. 8 ст. 141 ЦПК дотримано). Суд виключив і зменшив «технічні» та дублюючі послуги (адвокатські запити, отримання ухвали, підготовка самої заяви про витрати тощо) - позивач з цим згодна і не оскаржує. Стягнуті судом 25 000 грн повністю відповідають критеріям ст. 137 ЦПК: складність справи (визнання недійсними договорів, зловживання довіреністю, фіктивність); значний обсяг робіт адвоката (заява про зміну підстав, відповідь на відзив, участь у 7 засіданнях); час, витрачений адвокатом (підготовка, дорога до суду, очікування).

У відповіді на відзив представник апелянтів просив не приймати нові докази позивачки. Вказував, що позивачка у відзиві фактично підтвердила ключові аргументи апелянтів: сама посилається на попередній договір 2018 р., де ціна квартири АДРЕСА_3 ; продана вона була за еквівалент 60 000 USD - тобто дорожче, ніж купували. Довіреність була чинною, видана добровільно, без обмежень щодо ціни чи кола покупців. Позивачка сама коригувала текст, перебуваючи в Швейцарії. Жодного примусу чи обману не доведено. Твердження про «обман», «приховування продажу», «припинення шлюбних відносин у 2022 р.» - не мають значення для недійсності договорів (ст. 238 ЦК застосовується на момент укладення, а не після зміни думки позивачки). Нові докази позивачки - аудіозаписи розмови від 11.10.2023 - подані з грубим порушенням: не подані з позовом і не заявлено про неможливість подання (ч. 2, 4, 8 ст. 83 ЦПК); таємний запис приватної розмови без згоди співрозмовника та без рішення суду є порушенням та недопустимим доказом. Позивачка не надала жодного банківського документу про неотримання коштів. У договорах прямо вказано повний розрахунок до підписання що посвідчено нотаріусом.

Представник ОСОБА_1 - Липівська О.А. звернулась з запереченнями на відповідь на відзив. Вказувала, що щодо вартості квартири та приміщення: відсутність доказів реальних розрахунків (банківських виписок), попри застереження в договорах про повну оплату до підписання, свідчить про фіктивність правочинів (ст. 234 ЦК). Занижена ціна приміщення (з 115 727 грн до 42 000 грн) та продаж між сином і матір`ю підтверджують відсутність дійсних намірів. Щодо довіреності - переписка показує, що відповідач-1 активно сприяв її оформленню, але приховав покупця (свою матір). Відчуження спільної сумісної власності без згоди позивача є недійсним (ст. 65 СК України). Щодо аудіозапису від 11.10.2023: фіксація очної зустрічі за участю всіх сторін без заперечень не порушує законодавства. Запис підтверджує визнання відповідачами відсутності розрахунку. Щодо спроможності відповідача-2 - низький дохід (5265-5815 грн/міс.) не спростовано.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, які з`явились у судове засідання, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а судове рішення залишенню без змін на підставі наступного.

Судом встановлено, що 17 липня 2014 року ОСОБА_4 та ОСОБА_1 зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 від 17 липня 2014 року. Від цього шлюбу у сторін є дочка - ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

27 вересня 2018 року між ОСОБА_1 як позикодавцем та ОСОБА_1 укладено Договір процентної грошової позики, відповідно до умов якого позивач отримала позику у розмірі, еквівалентному 60 000 доларів США для придбання трикімнатної квартири в м. Киві під 4,75% річних на строк до 27 вересня 2023 року.

Отримання коштів за цим договором підтверджується розпискою від 27 вересня 2018 року.

Згідно із нотаріально засвідчено заявою ОСОБА_1 від 14 лютого 2024 року залишок основного боргу за цим договором складає 21 000 доларів США.

03 лютого 2023 року між ТОВ «КОМПАНІЯ З УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ «КРІСТАЛ ЕССЕТ МЕНЕДЖМЕНТ» та ОСОБА_1 укладено договір купівлі-продажу, посвідчений 03 лютого 2023 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Нациною М.О., реєстр. №78, відповідно до якого ОСОБА_1 придбала трикімнатну квартиру АДРЕСА_4 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 0000, номер запису про право власності 49140431).

Відповідно до п. 7 цього договору загальна ціна продажу квартири визначена сторонами у 1 652 451,27 грн. без ПДВ.

У відповідь на адвокатський запит адвоката Липівської О.А. ТОВ «КОМПАНІЯ З УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ «КРІСТАЛ ЕССЕТ МЕНЕДЖМЕНТ» 28 травня 2024 року повідомила, що ОСОБА_1 за належної згоди чоловіка - ОСОБА_4 був укладений попередній договір купівлі-продажу квартири, посвідчений 28 вересня 2018 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Нациною М.О. та на виконання умов попереднього договору ОСОБА_1 оплатила 100% вартості забезпечувального платежу в розмірі 1 632 313,21 грн. без ПДВ, на підтвердження чого надало довідку про зарахування коштів.

07 лютого 2023 року на підставі Договору купівлі-продажу, посвідченого 07 лютого 2023 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Нациною М.О., реєстр. №86, ОСОБА_1 придбала нежитлове приміщення АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000, номер запису про право власності 49164395).

Вартість нерухомого майна встановлена у договорі - 115727,19 грн., що слідує з Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав а нерухоме майно 365065710 від 08 лютого 2024 року.

02 серпня 2023 року ОСОБА_1 видала ОСОБА_4 довіреність, посвідчену за реєстровим номером 570/1317-2023 першим секретарем з консульських питань Посольства України в Швейцарській Конфедерації, м. Берн Заболотною Н.В. Вказана Довіреність була зареєстрована в Єдиному реєстрі довіреностей.

Зі змісту Довіреністю слідує, що ОСОБА_1 уповноважила ОСОБА_4 представляти її інтереси як власниці Квартири та/або Нежитлового приміщення з питань, що стосуються належного виконання довіреності, і компетенція яких пов`язана (але не вичерпується) із здійсненням нею як власником управління, користування та розпорядження (з правом здійснення продажу, міни, передачі в оренду тощо) квартирою на умовах та за розсудом уповноваженої особи, зокрема, оформлення необхідних довідок і документів. Для виконання цієї довіреності позивач уповноважила відповідача-1, зокрема, укладати та підписувати угоди та договори цивільно-правового характеру, договори купівлі-продажу, міни, оренди, попередні договори купівлі-продажу, договори завдатку тощо, проводити розрахунки, отримувати кошти та/або майно за укладеними договорами.

Термін вказаної Довіреності був визначений до 01 серпня 2026 року.

15 вересня 2023 року між ОСОБА_1 як продавцем, від імені якої на підставі зазначеної вище довіреності діяв ОСОБА_4 , та ОСОБА_5 , як покупцем, було укладено Договір, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сафроновою Н.Л., серія та номер 228, купівлі-продажу житлової квартири за адресою: АДРЕСА_1 , та Договір, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сафроновою Н.Л., серія та номер 230, купівлі-продажу нежитлового приміщення 8/55 за адресою: АДРЕСА_2 .

Згідно з пунктом 3 Договору купівлі-продажу квартири продає вчинено за 2 210 000 грн., які одержав представник продавця повністю від покупця до підписання цього договору. Експерта оцінка квартири - 2 117 966,25 грн. (пункт 4 договору).

Як визначено пунктом 3 Договору купівлі-продажу нежитлового приміщення продаж вчинено за 40 000 грн., які одержав представник продавця повністю від покупця до підписання цього договору. Експерта оцінка нежитлового приміщення - 41 630,77 грн. (пункт 4 договору).

Право власності відповідача-2 на вказане вище нерухоме майно зареєстровано у Державному реєстрі речових прав, що підтверджується наявними в матеріалах справи витягами та інформаційними довідками з Реєстру.

У відповідь на адвокатський запит адвоката Липівської О.А. 26 березня 2024 року Комунальне некомерційне підприємство «Консультативно-діагностичний центр» Шевченківського району міста Києва надало відомості, що ОСОБА_5 працює в КНП «КДЦ» з 01 листопада 2013 року по теперішній час за основним місцем роботи на посаді акушерки відділення жіночої консультації і її посадовий оклад становить: станом на 01 січня 2014 року - 1551,00 грн., 01 січня 2015 року - 1551,00 грн., 01 січня 2016 року - 2026,00 грн.; 01 січня 2017 року - 2912,00 грн.; 01 січня 2018 року - 3207,00 грн.; 01 січня 2019 року - 3496,00 грн.; 01 січня 2020 року - 3826,00 грн.; 01 січня 2021 року - 4859,00 грн.; 01 січня 2022 року - 5265,00 грн; 01 січня 2023 року - 5265,00 грн.

24 листопада 2023 року позивачка скасувала видану відповідачу-1 довіреність, про що свідчить її заява, посвідчена Заболотною Н.В., першим секретарем з консульських питань Посольства України у Швейцарській Конфедерації. Ця заява передана відповідачу-1 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Думухом Богданом Леонідовичем 28 листопада 2023 року.

Згідно із Звітом № 2.3.24-1 про незалежну оцінку, виконаним ПП «Світлиця-Нова» на замовлення позивача, ринкова вартість житлової квартири за адресою: АДРЕСА_1 станом на дату оцінки 02 березня 2024 року становить 4 685 800 грн.

Згідно із Звітом № 2.3.24-2 про незалежну оцінку, виконаним ПП «Світлиця-Нова» на замовлення позивача, ринкова вартість нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_5 станом на дату оцінки 02 березня 2024 року становить 202 300 грн.

Посилаючись на те, що відповдіач-1 скористався довірою позивача, виступаючи від її імені за довіреністю, укладаючи оспорювані договори, діяв у власних інтересах, недобросовісно та з метою недопущення/ускладнення здійснення розподілу майна подружжя, просила визнати договору купівлі-продажу Квартири та Нежитлового приміщення недійсними.

Постановляючи оскаржене судове рішення, суд першої інстанції вірно керувався ст. 238 ч. 3 ЦК України про те, що представник не може вчиняти правочин від імені особи, яку він представляє, у своїх інтересах або в інтересах іншої особи, представником якої він одночасно є (за винятком комерційного представництва); ст.ст. 203, 215 ЦК України про те, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент його вчинення вимог щодо вільного волевиявлення, спрямованості на реальне настання правових наслідків та відповідності внутрішній волі сторін; ст.ст. 237-240, 244 ЦК України про те, що представництво за довіреністю можливе лише в межах наданих повноважень і виключно в інтересах довірителя; ст. 60 СК України про те, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя незалежно від того, на чиє ім`я воно зареєстроване; ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» про те, що визнання договору недійсним має наслідком повернення записів у реєстрі до стану, що існував до відповідної державної реєстрації (без необхідності окремо застосовувати реституцію чи повертати майно в натурі); висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 19.05.2021 № 642/7417/18, від 01.12.2021 № 908/3467/19, від 14.04.2021 № 760/34776/19, від 31.05.2022 № 638/20248/19 про те, що продаж представником майна довірителя своїм близьким родичам (матері, чоловікові) за явно заниженою ціною та/або без реальної оплати є порушенням ст. 238 ч. 3 ЦК і тягне недійсність правочину.

Судом першої інстанції зроблено обґрунтований висновок про те, що квартира ( АДРЕСА_1 ) та нежитлове приміщення 8/55 є спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_4 ; ОСОБА_4 , діючи за довіреністю від імені ОСОБА_1 , уклав спірні договори купівлі-продажу зі своєю матір`ю ( ОСОБА_5 ); ціна продажу (2 210 000 грн за квартиру та 40 000 грн за приміщення) є явно заниженою порівняно з ринковою вартістю, встановленою звітами оцінки позивача (4 685 800 грн та 202 300 грн відповідно).

Отже, ОСОБА_4 вчинив правочини не в інтересах позивачки, а у власних інтересах, чим порушив заборону ст. 238 ч. 3 ЦК України; оспорювані договори купівлі-продажу від 15.09.2023 є недійсними.

З такими висновками апеляційний суд погоджується з таких підстав.

Довід про відповідність ціни продажу (2 210 000 грн за квартиру та 40 000 грн за приміщення) сумі позики, експертній оцінці для оподаткування відхиляється, оскільки значення для недійсності правочину має не формальна відповідність оцінці для оподаткування, а факт відчуження майна за явно заниженою ціною в інтересах близького родича (матері), що підтверджує порушення ст. 238 ч. 3 ЦК України. Звіти позивачки про ринкову вартість (4 685 800 грн та 202 300 грн) не спростовані рецензією чи судовою експертизою, здійснені в межах адекватного строку.

Довід про свободу договору (ст. 627, 632 ЦК) та відсутність заборони встановлювати ціну продажу відхиляється, оскільки свобода договору обмежена імперативними нормами, зокрема ст. 238 ч. 3 ЦК України. Відповідач не повідомляв позивачку кому буде здійснено продаж, не узгоджував з нею ціну. Довіреність не звільняє повіреного від обов`язку діяти виключно в інтересах довірителя (ст. 237-238 ЦК України). Відчуження майна в даному випадку матері, з підбиттям ціни продажу під суму позики, яку було взято для придбання спірної квартири і явне заниження ціни за спірне нежитлове приміщення і є зловживанням повноваженнями.

Довід про продаж в інтересах сім`ї (погашення боргу перед батьком позивачки та витрати на проживання) відхиляється як формальний і такий, що не стосується розгляду даної справи. Між сторонами наявні інші спори.

Довід про порушення права власності добросовісного набувача (відповідачки-2) та ст. 661 ЦК відхиляється. Відповідачка-2 не є добросовісним набувачем, оскільки знала про представництво свого сина та про занижену ціну, а також про спільний характер майна подружжя. В суді першої інстанції, надаючи пояснення, вказувала на те, що підписувала документи, які їй надавав син.

Не є предметом доказування у справі і відсутність чи наявність коштів за продаж, оскільки позивачкою змінено підстави позову, не визнаються договори з підстав ст. 238 ЦК України. Відсутність реальної оплати може бути лише підтверджуючою обставиною фіктивності та зловживання повноваженнями повіреного, а не самостійною підставою позову. Основна підстава недійсності - дії повіреного всупереч інтересам довірителя (ст. 238 ЦК України).

Відхиляються і не приймаються додатково подані представниками докази, клопотання представника ОСОБА_1 залишається без розгляду у зв`язку з пропуском строку та відсутністю підстав для його поновлення, докази, що містяться у т. 3 на а.с. 122, 125 повертаються без розгляду, відмовляється у долученні додаткових доказів і представникові відповідачів, документи у т. 3 на а.с. 131, 134-135 повертаються, як такі що не були предметом розгляду в суді першої інстанції і не є предметом доказування у справі.

Отже, судом вірно зроблено висновок про те, що якщо представник (повірений) відчужує майно довірителя близькому родичу (матері) за заниженою ціною, це вважається вчиненням правочину в особистих інтересах або в інтересах іншої, близької особи. Такий правочин є недійсним (ч. 3 ст. 238 ЦК). Сам факт родинного зв`язку не є автоматичною підставою недійсності, але поєднання з заниженою ціною, відсутністю або приховуванням від довірителя особи покупця і неузгодження суми продажу, свідчить про зловживання повноваженнями.

Постановляючи оскаржене додаткове рішення, суд першої інстанції також вірно керувався ст. 270 ЦПК України про те, що суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасника справи ухвалити додаткове рішення, якщо не вирішено питання про судові витрати; ст. 141 ч. 2, ч. 3, ч. 8 ЦПК України про те, що інші судові витрати (крім судового збору) у разі задоволення позову покладаються на відповідача; розмір витрат на правничу допомогу встановлюється на підставі доказів, поданих до закінчення дебатів або протягом 5 днів після рішення за умови заяви про це в дебатах; ст. 137 ч. 1-4 ЦПК України про те, що витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу; розмір має бути співмірним зі складністю справи, часом адвоката, обсягом послуг, значенням справи для сторони; у разі неспівмірності суд може зменшити розмір витрат за клопотанням іншої сторони; ст. 133 ЦПК України про те, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу; висновками Верховного Суду та Великої Палати ВС (постанови від 02.02.2024 № 910/9714/22; ВП ВС від 19.02.2020 № 755/9215/15-ц; від 16.11.2022 № 922/1964/21 та ін.) про те, що суд зобов`язаний оцінити реальність, необхідність та розумність витрат; витрати на підготовку заяви про стягнення витрат на правничу допомогу не відшкодовуються; послуги організаційно-технічного характеру (отримання ухвал, подача заяв виконавцю) не є правничою допомогою; час на дорогу, очікування, участь у коротких засіданнях враховується, але має бути розумним.

Судом першої інстанції зроблено висновок про те, що заява про стягнення витрат подана вчасно (під час дебатів 20.09.2024 заявлено намір, докази надані 27.09.2024 - у 5-денний строк). Позивач понесла та сплатила витрати на правничу допомогу в загальній сумі 50 250 грн. Водночас, адвокатські запити та ознайомлення з матеріалами справи охоплені підготовкою основних документів (заява про зміну підстав, відповідь на відзив); отримання оригіналу ухвали та подача заяви виконавцю несуть організаційно-технічний характер, не є правничою допомогою; участь у засіданнях 28.03, 13.09, 20.09, 23.09.2024 (загалом заявлено 9 000 грн) - завищена, оскільки частина засідань була короткою або не відбулася по суті; підготовка заяви про стягнення витрат на правничу допомогу не відшкодовується.

Залишена сума 25 000 грн відповідає критеріям реальності, необхідності та розумності з урахуванням: категорії та складності справи; обсягу виконаних адвокатом робіт (заява про зміну підстав, відповідь на відзив, участь у кількох засіданнях); тривалості розгляду та кількості документів. Оскільки позов задоволено частково, витрати на правничу допомогу у розмірі 25 000 грн підлягають стягненню з відповідачів порівну - по 12 500 грн з кожного, з чим також погоджується апеляційний суд.

Додаткове рішення щодо стягнення 25 000 грн витрат на правничу допомогу є законним: витрати подані вчасно, суд обґрунтовано зменшив їх, виключивши організаційно-технічні послуги та завищені обсяги (ст. 137, 141 ЦПК України). Розмір відповідає складності справи та критеріям реальності й розумності, розподілений порівну.

Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та містяться на формальних міркуваннях.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати покладаються на апелянта.

Керуючись ст.ст. 375, 381, 382 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_4 , ОСОБА_5 - ОСОБА_6 на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 23 вересня 2024 року та на додаткове рішення Дарницького районного суду міста Києва від 23 жовтня 2024 року - залишити без задоволення.

Рішення Дарницького районного суду міста Києва від 23 вересня 2024 року та додаткове рішення Дарницького районного суду міста Києва від 23 жовтня 2024 року - залишити без змін.

Постанову суду апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення.

Головуючий: Судді: