ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2025 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд колегією суддів у складі:

судді-доповідача Никифоряка Л.П.,

суддів Гапонова А.В., Новікової Г.В.,

за участі секретаря судового засідання Сахарова Д.О.,

Учасники справи:

заявник Відділ примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області,

позивач Публічне акціонерного товариства «Фідобанк»,

відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Приватне сільськогосподарське підприємство «Заготзерно», ОСОБА_4 ,

особа, щодо якої вирішується питання заміни як боржника, ОСОБА_5 ,

розглянув відкрито в залі судових засідань апеляційного суду в м. Дніпро справу, що виникла з цивільних правовідносин в якій подана апеляційна скарга ОСОБА_5 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 16 жовтня 2024року, головуючий у суді першої інстанції Батманова В.В.

В С Т А Н О В И В:

Описова частина

Короткий зміст заявлених вимог

У провадженні суду перебувала цивільна справа за позовом ПАТ Фідобанк до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ПСП Заготзерно, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

У липні 2024року Відділ примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області звернувся в суд із заявою про заміну сторони боржника у виконавчому провадженні №39136577 про стягнення з відповідачів у даній справі на користь позивача суми заборгованості.

Існування таких вимог заявник пов`язував із тим, що заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 26 листопада 2012року позовну заяву ПАТ «Фідобанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ПСП «Заготзерно» про стягнення заборгованості за кредитними договорами: № 1087 від 05 березня 2008року, № 1312 від 14 квітня 2008року задоволено в повному обсязі. Боржник ОСОБА_1 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , а правонаступником є його донька ОСОБА_5 .

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 16 жовтня 2024року замінено сторону боржника у виконавчому провадженні № 39136577 про стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ПСП Заготзерно на користь ПАТ Фідобанк суми заборгованості, у цивільній справі за позовом ПАТ Фідобанкдо ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ПСП Заготзерно про стягнення заборгованості за кредитним договором з ОСОБА_1 на ОСОБА_5 .

Суд першої інстанції, замінюючи боржника у виконавчому провадженні, виходив з того, що боржник ОСОБА_1 помер, а спадкоємцем після його смерті є ОСОБА_5 , оскільки із заявою про відмову від прийняття спадщини вона не зверталась.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

29 листопада 2024року ОСОБА_5 через представника ОСОБА_6 подала безпосередньо до суду апеляційної інстанції за допомогою системи Електронний суд апеляційну скаргу на ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 16 жовтня 2024року.

В апеляційній скарзі заявниця висловила вимогу про скасування ухвали суду з прийняттям нової про відмову в задоволенні заяви про заміну боржника у виконавчому провадженні.

Незаконність та необґрунтованість ухвали суду на думку заявниці полягає у тому, що суд першої інстанції не звернув уваги на те, що в порушення вимог процесуального законодавства суду не надано жодного доказу на підтвердження того факту, що нею прийнята спадщина після смерті ОСОБА_1 , а сам факт наявності у померлого ОСОБА_1 малолітньої доньки на день його смерті не робить її автоматично спадкоємицею померлого.

Також заявниця наголошувала, що вона не вчиняла жодних дій, направлених на прийняття спадщини після смерті ОСОБА_1 , не виявляла волі та бажання на прийняття спадщини, не зверталась до нотаріальної контори з відповідними заявами і не бажає приймати спадщину після смерті батька ОСОБА_1 .

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ Фінансова компанія Централ Фінанс заперечило проти апеляційної скарги, заявляло що обставини якими апелянт обґрунтовувала свої апеляційні вимоги не підтверджені в результаті розгляду цього спору та доводи наведені в апеляційній скарзі не спростовують висновків суду.

Крім того Товариство звернулось до суду з клопотанням про закриття апеляційного провадження у справі.

Надходження апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції

Вказана апеляційна скарга передана колегії суддів у складі Красвітної Т.П. (судді-доповідача), Городничої В.С., Петешенкової М.Ю.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 12 серпня 2025року самовідвід суддів Красвітної Т.П., Городничої В.С., Петешенкової М.Ю. задоволено. Справу передано до канцелярії суду для виконання вимог статті 33 ЦПК України.

Згідно з даними автоматизованої системи документообігу суду визначено новий склад колегії суддів: головуючий суддя (суддя-доповідач) Свистунова О.В., судді: Єлізаренко І.А., Макаров М.О.

Ухвалами Дніпровського апеляційного суду від 18 серпня 2025року відкрито апеляційне провадження у справі та призначено її розгляд на 28 жовтня 2025року.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 28 жовтня 2025року самовідвід суддів Свистунової О.В., Єлізаренко І.А., Макарова М.О. задоволено. Справу передано до канцелярії суду для виконання вимог статті 33 ЦПК України.

Згідно з даними автоматизованої системи документообігу суду визначено новий склад колегії суддів: головуючий суддя (суддя-доповідач) Никифоряк Л.П., судді: Гапонов А.В., Новікова Г.В.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 10 листопада 2025рокусправу прийнято до свого провадження та призначено до судового розгляду на 23 грудня 2025року.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що про час та місце слухання даної справи апеляційним судом сторони у справі повідомлені належним чином у відповідності до вимог статей 128-130 ЦПК України, що підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень та довідкою про доставку електронного листа.

Фактичні обставини встановлені в ході судового розгляду, які підтверджені належними та допустимими доказами

У провадженні Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська перебувала цивільна справа № 2-10231/11 за позовом ПАТ Фідобанк до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ПСП Заготзерно, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 26 листопада 2012року позовну заяву ПАТ «Фідобанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ПСП «Заготзерно» про стягнення заборгованості за кредитними договорами: № 1087 від 05 березня 2008року, № 1312 від 14 квітня 2008року задоволено в повному обсязі.

Згідно постанови головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області від 09 квітня 2024року відновлено виконавче провадження № 39136577.

Згідно свідоцтва про смерть, ОСОБА_1 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до повідомлення Дніпровської районної державної нотаріальної контори від 29 червня 2024року, в провадженні нотаріальної контори 28 жовтня 2014року було відкрито спадкову справу за № 550/2014 після смерті ОСОБА_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Особи, які звернулись із заявами про прийняття спадщини, відсутні. З заявою про відмову від прийняття спадщини звернулась дружина спадкодавця ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь доньки спадкодавця ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Мотивувальна частина

Позиція апеляційного суду

Суд апеляційної інстанції заслухав суддю-доповідача щодо змісту судового рішення, яке оскаржено, дослідив доводи апеляційної скарги та з`ясував межі, в яких повинна здійснюватися перевірка ухвали, встановлюватися обставини і досліджуватися докази.

Замінюючи боржника у виконавчому провадженні, суд першої інстанції надважливого значення надав тій обставині, що боржник ОСОБА_1 помер, а спадкоємцем після його смерті є ОСОБА_5 , оскільки із заявою про відмову від прийняття спадщини вона не зверталась.

Вислухав пояснення учасників справи котрі з`явились до суду, за відсутності інших учасників справи, які повідомлені про дату, час і місце судового засідання у спосіб встановлений законом апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково так як судом першої інстанції при постановленні ухвали не в повному обсязі додержані норми матеріального і процесуального права.

Мотиви та норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції

У статті 129-1 Конституції України визначено, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Зі змісту статті 55 ЦПК України вбачається, що заміна особи на правонаступника можлива у таких випадках: у разі смерті фізичної особи; у разі припинення юридичної особи; у разі заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні; в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір.

Відповідно до частин 1, 2, 5 статті 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

Тож, заміна сторони виконавчого провадження її правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь-якій стадії процесу.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ. Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення. У разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

У постанові Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 01 березня 2021року у справі № 201/16014/13-ц (провадження № 61-9098сво20) вказано, що підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва на стадії виконання рішення суду, є наступництво у матеріальних правовідносинах, внаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах.

Отже, при вирішенні питання про заміну сторони у виконавчому провадженні необхідно встановити факт вибуття сторони виконавчого провадження та переходу до особи матеріальних прав і обов`язків вибулої сторони.

Виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 13.12.2012р. № 18-рп/2012). Невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 25.04.2012р. № 11-рп/2012).

У рішенні у справі «Янголенко проти України» від 10 грудня 2009року Європейський суд з прав людини зазначив, що провадження у суді та виконавче провадження є відповідно першою і другою стадією загального провадження. Таким чином, виконавче провадження не має бути відокремлене від судового, і ці обидва провадження мають розглядатись як цілісний процес.

Тож оскільки виконання рішення суду є невід`ємною стадією процесу правосуддя, то і заміна сторони на цій стадії може відбуватися не інакше, як на підставах та у порядку, визначеному ЦПК України та Законом України «Про виконавче провадження», який регулює умови і порядок виконання рішень судів, що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 був боржником у виконавчому провадженні №39136577 про стягнення заборгованості за кредитними договорами та ІНФОРМАЦІЯ_1 помер.

ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 є дочкою ОСОБА_1 , що сторонами не оспорюється. На момент смерті її батька - ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 була малолітньої особою.

Згідно частини четвертої статті 1268 ЦК України, малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу.

Відповідно до частин другої - четвертої статті 1273 ЦК України, фізична особа, цивільна дієздатність якої обмежена, може відмовитися від прийняття спадщини за згодою піклувальника і органу опіки та піклування. Неповнолітня особа віком від чотирнадцяти до вісімнадцяти років може відмовитися від прийняття спадщини за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальника і органу опіки та піклування. Батьки (усиновлювачі), опікун можуть відмовитися від прийняття спадщини, належної малолітній, недієздатній особі, лише з дозволу органу опіки та піклування.

Водночас, як вбачається з копії спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_1 , ОСОБА_5 особисто не зверталась до нотаріуса із заявою про відмову від прийняття спадщини та будь-яким іншим способом, передбаченим статтею 1273 ЦК України, від спадщини не відмовлялась.

Відтак, оскільки на момент смерті батька, ОСОБА_5 була малолітньої особою, то вона автоматично прийняла спадщину, згідно вимог статті 1268 ЦК України.

Більш того, в копії спадкової справи міститься заява ОСОБА_3 від 11 січня 2018року, яка подана до нотаріуса про те, що вона прийняла за малолітню ОСОБА_5 спадщину, яка складалась з садового будинку, земельної ділянки та квартири.

Тож доводи апеляційної скарги ОСОБА_5 про те, що суду не надано жодного доказу на підтвердження того факту, що нею прийнята спадщина після смерті ОСОБА_1 , а сам факт наявності у померлого ОСОБА_1 малолітньої доньки на день його смерті не робить її автоматично спадкоємицею померлого, є безпідставними з огляду на встановлені обставини та вимоги закону.

Між тим, статтею 1282 ЦК України передбачено, що спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

За змістом частин першої - третьої статті 57 ЗУ Про виконавче провадження визначення вартості майна боржника здійснюється за взаємною згодою сторонами виконавчого провадження. У разі якщо сторони виконавчого провадження, а також заставодержатель у 10-денний строк з дня винесення виконавцем постанови про арешт майна боржника не досягли згоди щодо вартості майна та письмово не повідомили виконавця про визначену ними вартість майна, виконавець самостійно визначає вартість майна боржника. У разі якщо сторони виконавчого провадження не дійшли згоди щодо визначення вартості майна, визначення вартості майна боржника здійснюється виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна. Для проведення оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден виконавець залучає суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання.

Викладене дає підстави для висновку про те, що не визначення вартості успадкованого майна не впливає на вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження.

Колегія суддів зазначає, що у даній справі не зазначення судом в ухвалі про заміну боржника у виконавчому провадженні вартості майна, прийнятого у спадщину в межах якого відповідає спадкоємець за зобов`язаннями спадкодавця не є підставою для відмови у заміні сторони виконавчого провадження.

Водночас апеляційний суд наголошує, що в даному випадку з мотивів правового захисту прав боржника, з урахуванням того що не має практичної доступної для ОСОБА_5 можливості гарантувати дотримання її прав як спадкоємиці в межах вартості майна, одержаного у спадщину, у відповідності з частиною першою статті 1282 Цивільного кодексу України, суд має в ухвалі про заміну сторони боржника зазначити, що така заміна здійснюється в межах вартості майна, одержаного у спадщину.

Тож апеляційний суд приходить до висновку про необхідність змінити ухвалу суду, вказавши про заміну сторони боржника в межах вартості майна, одержаного у спадщину.

Отже, суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про те, що слід замінити боржника у виконавчому провадженні у даній справі, проте помилково не зазначив про таку заміну в межах вартості майна, одержаного у спадщину.

Інші доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи. Підстави для скасування оскаржуваного судового рішення відсутні.

Згідно статті 89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Ніщо не вказує на те, що судом не дотримано принципу рівності, що витікає із змісту частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Одночасно, заявником апеляційної скарги не підтверджено жодних порушень норм процесуального права, через які він не зміг повною мірою реалізувати свої процесуальні права чи які би призвели до ухвалення незаконного рішення, оскільки судом першої інстанції створені умови для того, щоб заявник надав пояснення та докази щодо обставин, на які він посилався як на підставу своїх заперечень.

Саме з такого розуміння вищезазначених обставин та норм матеріального права виходить суд апеляційної інстанції.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин справи, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції обставинам справи та порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Отже, суд першої інстанції не повністю виконав вимоги закону про законність рішення суду та саме неправильне застосування норм матеріального права дає підстави суду апеляційної інстанції відповідно до статті 376 ЦПК України задовольнити частково апеляційну скаргу, а ухвалу суду першої інстанції змінити, вказавши про заміну сторони боржника в межах вартості майна, одержаного у спадщину.

В решті, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Керуючись статтями 259, 268, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Задовольнити частково апеляційну скаргу ОСОБА_5 .

Ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 16 жовтня 2024року змінити, здійснивши заміну сторони боржника з ОСОБА_1 на ОСОБА_5 в межах вартості майна, одержаного у спадщину.

В решті ухвалу суду залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення та протягом тридцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 23 грудня 2025року.

Судді: