Провадження № 2/752/6342/25
РІШЕННЯ

Іменем України

25 грудня 2025 року Голосіївський районний суд міста Києва у складі головуючого судді Слободянюк А.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження, без виклику сторін, цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Іннова Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2025 року в системі «Електронний суд» Товариство з обмеженою відповідальністю «Іннова Фінанс» (надалі за текстом - ТОВ «Іннова Фінанс») звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, у якому просять стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 23 300,00 грн та судовий збір - 2 422,40 грн.

В обґрунтуванні позивних вимог зазначає, що 29.11.2024 між ТОВ «Іннова Фінанс» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено Договір про надання грошових коштів у позику № (далі - договір позики).

Договір позики було укладено в письмовій формі у вигляді електронного документа, створеного та підписаного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених ст. ст. 3, 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію». За умовами договору позики відповідачу було перераховано кошти в сумі 5 000,00 грн на поточний рахунок з використанням реквізитів платіжної картки, вказаною позичальником.

Договір позики укладено на умовах зворотності, платності, строковості. Відповідач не виконує зобов`язань за договором позики. Станом на дату підготовки позовної заяви заборгованість відповідача складає 23 300,00 грн, яка складається з заборгованості за тілом кредиту в сумі 5 000,00 грн, заборгованості за процентами - 7 550,00 грн, 10 000,00 грн неустойки за кожен день прострочення, 750,00 грн комісії. Вказується, що проценти нараховано по 29.04.2025.

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 06.05.2025 у справі відкрито спрощене позовну провадження без повідомлення сторін. Сторонам роз`яснено їх процесуальні права подати заяви по суті справи та встановлено відповідні строки; витребувано від АТ «Перший Український міжнародний банк» відповідну інформацію (а.с.59-62).

Відповідно до інформації про задеклароване/зареєстроване місце проживання особи № 130488292 від 06.05.2025 відповідач ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.58).

Суд за адресою реєстрації відповідача направляв ухвалу про відкриття провадження. Поштове відправлення повернуто відправнику з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с.71).

Згідно з положеннями частини сьомої та восьмої статті 128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі №911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, в даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б).

Таким чином, відповідач вважається належним чином повідомленим про розгляд його справи судом, процесуальним правом подати відзив на позовну заяву не скористався.

Згідно вимог ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

У відповідності до ч.8 ст.279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться.

Враховуючи те, що розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, керуючись частиною другою статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до наступного висновку.

Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 29.11.2024 між ТОВ «Іннова Фінанс» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено Договір про надання грошових коштів у позику № , відповідно до умов якого ТОВ «Іннова Фінанс» надав позичальникові позику в розмірі 5 000,00 грн шляхом перерахування на банківський рахунок (банківську картку) на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язався повернути позику у погоджений умовами договору строк або достроково та сплатити проценти за користування позикою, нараховані згідно п.2.6.1, 2.6.2, 2.6.3.

Відповідно до п.2 Договору позики - сума кредиту 5 000,00 грн; тип кредиту - кредит, мета отримання кредиту: споживчі (особисті) потреби, строк кредиту (строк дії Договору) 360 днів; періодичність платежів зі сплатою процентів - кожні 30 днів (п.п.2.3-2.5). Стандартна процентна ставка в день застосовується у межах строку кредиту 1 % в день, яка застосовується протягом 180 днів кредитування; 0,87 % яка застосовується протягом у період, починаючи з 181 дня з дати укладання цього Договору (п.п.2.6.1). Комісія за надання кредиту становить 15% на суму виданого кредиту та нараховується у день надання кредиту (п.2.7). Стандартна процентна ставка за весь строк користування кредитом - 3195.29%. Орієнтовна загальна вартість кредиту - 22 580,00 грн (п.2.8) (а.с.38-48).

Додатком №1 до кредитного договору № від 29.11.2024 є таблиця обчислення загальної вартості позики та реальної річної процентної ставки за договором надання грошових коштів у позику (а.с.49).

Договір позики та додаток №1 до договору підписано відповідачем з використанням одноразового ідентифікатора - 8221, який відправлявся відповідачу для підписання Договору (а.с.38-51).

У матеріалах справи наявна платіжна інструкція № 20056-1354-166906527 від 29.11.2024 від платника ТОВ «Іннова Фінанс» через термінал № 1354 (EasyPay), отримувач - Сенс Банк, сума переказу + 5 000,00 грн кредитних коштів, поповнення картки Visa/MasterCard номер картки НОМЕР_1 , 29.11.2024 12:33:26 (а.с.12).

Відповідно до інформації АТ «Перший Український міжнародний банк» № КНО-07.8.5/7054БТ від 29.05.2025, на платіжну карту НОМЕР_1 , відкриту на ім`я ОСОБА_1 , було здійснено зарахування переказу через систему інтернет-еквайрингу іншого банку, 29.11.2024 12:33:30, в сумі 5 000,00 грн, що також вбачається і з особового рахунку з 29.11.2024 по 30.11.2024 (а.с.67-70).

Статтею 639 ЦК України передбачено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію,і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію»).

Згідно із ч. 5 ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Положеннями ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

За змістом статей 626, 628, 629 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей визначених родовими ознаками.

Згідно із ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Статтею 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, а кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Отже, принцип змагальності сторін визначений законом і він передбачає, що кожна сторона повинна довести перед судом обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У кожної із сторін не має процесуальних переваг в доведенні своїх вимог і заперечень.

Відповідно наданого позивачем розрахунок заборгованості за договором позики, заборгованість відповідача станом на 29.04.2025 становить 23 300,00 грн, з яких: 5 000,00 грн - заборгованість за тілом кредиту, 7 550,00 грн - заборгованість за процентами, неустойка - 10 000,00 грн, комісія - 750,00 грн (а.с.21,22).

Як вбачається з наданого розрахунку заборгованості, нарахування процентів здійснено за процентною ставкою 1%.

Відповідач ОСОБА_1 не надав доказів на спростування твердження ТОВ «Іннова Фінанс» про невиконання ним зобов`язання з повернення позики та сплати процентів за користування позикою.

Таким чином, приймаючи до уваги, що відповідач не виконав належним чином зобов`язання щодо погашення заборгованості за договором надання грошових коштів у позику, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за тілом кредиту у розмірі 5 000,00 грн та 7 550,00 грн заборгованості за процентами.

Щодо нарахування позивачем неустойки в розмірі 10 000,00 грн суд зазначає наступне.

Відповідно до Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» від 15.03.2022, а також п. 18 Перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Верховний Суд у своїй постанові від 31.01.2024року № 183/7850/22 (61-14740св23) зазначив тлумачення п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, що свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань: в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; в договорах на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит; у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання).

Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ч. 2 ст. 625 ЦК, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення.

Отже, нарахування неустойки за невиконання грошового зобов`язання є неправомірним, а відтак у задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача неустойки в сумі 10 000, 00 грн слід відмовити.

Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, розглядаючи справу в межах заявлених позовних вимог та визначеного позивачем предмета спору, суд дійшов висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача заборгованість за договором про надання грошових коштів № від 29.11.2024 у розмірі 13 300,00 грн, з яких 5 000 грн - заборгованість за тілом кредиту, 7 550,00 грн - заборгованість за процентами, 750,00 грн - комісії.

Згідно із частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи наведене вище, суд прийшов до висновку, що відповідач взятих на себе кредитних зобов`язань в строки передбачені договором кредиту належним чином не виконав, а тому суд приходить до переконання, що позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за договором кредиту підлягають частковому задоволенню у розмірі 13 330,00 грн.

Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог (57,7 %). При зверненні до суд позивачем сплачено судовий збір в сумі 2 422,40 грн (а.с.56), відповідно підлягає стягненню з відповідача на користь позивача судовий збір в сумі 1 397,72 грн.

Керуючись ст.ст.12,81,77,81,89,141,258,259,263-265,279,354,355 Цивільного процесуального Кодексу України, -

У Х В А Л И В:

Позов товариства з обмеженою відповідальністю «Іннова фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Іннова Фінанс» заборгованість за договором про надання грошових коштів № від 29 листопада 2024 року у розмірі 13 300 (тринадцять тисяч триста) гривень 00 коп.

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Іннова Фінанс» судовий збір у сумі 1 397 (одна тисяча триста дев`яносто сім) гривень 72 коп.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Іннова Фінанс», місцезнаходження: 01104, м. Київ, вул. Болсуновська, 8, поверх 9; .

Відповідач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Повний текст судового рішення складено 25 грудня 2025 року.

Суддя А.В.Слободянюк