КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
апеляційне провадження №22-ц/824/2511/2025
справа №752/9660/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2025 року м.Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Поліщук Н.В.

суддів Верланова С.М., Соколової В.В.

за участю секретаря судового засідання Крисіної В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , підписаною адвокатом Ковалем Ростиславом Олександровичем, на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 14 серпня 2024 року, ухвалене під головуванням судді Слободянюк А.В.

у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи: Приватний нотаріус Бучанського районного нотаріального округу Київської області Шех Ксенія Григорівна, приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Кудрановський Юрій Володимирович, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, -

встановив:

У травні 2024 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

В обґрунтування позову вказує, що 06 липня 2021 року року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 укладено договір позики, відповідно до умов якого відповідачем надано позивачу у власність грошові кошти у розмірі 95 900,00 гривень, що є еквівалентом на дату підписання 3 500,00 доларів США, без відсотків із датою повернення до 31 грудня 2021 року.

02 березня 2020 року внесено зміни до пунктів 1, 3 договору позики та викладено їх у новій редакції. Відповідно до внесених змін відповідачем надано позивачу у власність грошові кошти у сумі 157 000,00 гривень, що є еквівалентом на дату підписання 4 000,00 доларів США, із датою повернення до 02 липня 2023 року. При неповерненні або несвоєчасному поверненні позивач сплачує 0,5% від суми простроного платежу за коден день прострочки сплати боргу.

26 квітня 2024 року позивач дізнався, що 23 квітня 2024 року постановою приватного виконавця Кудрановського Ю.В. відкрито виконавче провадження НОМЕР_1 щодо виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Бучанського районного нотаріального округу Київської області №1063 від 23 квітня 2024 року про звернення стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 для погашення заборгованості за договором позики, укладеним між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , посвідченим 06 липня 2021 року приватним нотаріусом Шех К.Г. у розмірі 157 000,00 гривень, що складається із суми боргу.

Уважає, що виконавчий напис вчинено з порушенням норм чинного законодавста, зокрема, позивач посилається на те, що нотаріус не надсилав боржнику повідомлення разом із розрахунком, ОСОБА_1 надав приватному виконавцю не актуальні відомості щодо суми заборгованості, що виключає безспірність заборгованості боржника. Стверджує, що у стягувача відсутній оригінал договору позики, який мав бути наданий нотаріусу.

Окрім цього, посилається на те, що грошові кошти за договором позики не передавались.

Зазначає, що у зв`язку із зверненням до суду поніс витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 15 000,00 гривень.

Мотивуючи наведеним, просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №1063, вчинений приватним нотаріусом Бучанського районного нотаріального округу Київської області Шех К.Г. від 23 квітня 2024 року щодо звернення стягнення з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 для погашення заборгованості за договором позики, укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , посвідченим 06 липня 2021 року приватним нотаріусом Шех К.Г. у розмірі 157 000,00 гривень, що складеного з суми боргу. Стягнути судові витрати.

Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 14 серпня 2024 року позов задоволено.

Визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 23 квітня 2024 року приватним нотаріусом Бучанського нотаріального округу Київської області Шех К.Г., зареєстрований за № 1063, за яким звернуто стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за Договором позики від 06 липня 2021 року в сумі 157 000,00 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в сумі 1 816,80 гривень.

Не погодившись з ухваленим рішенням, адвокатом Коваль Р.О., який діє в інтересах ОСОБА_1 , подано апеляційну скаргу.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права.

Вказує, що пунктом 5 укладеного договору позики передбачено право позикодавця стягнути борг шляхом вчинення виконавчого напису нотаріусом.

02 березня 2023 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 уклали нотаріально посвідчену додаткову угоду до договору позики від 06 липня 2021 року, якою внесено зміни до пунктів 1, 3 договору позики. Закріплено нову суму передану позиковдавцем на користь позичальника в розмірі 157 000,00 гривень, що еквівалентно 4 000,00 доларів США та строк виконання позичальником зобов`язань за договором позики.

Зазначає, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем.

Сам по собі факт подання стягувачем відповідних документів нотаріусу не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

Звертає увагу, що не погоджуючись із вчиненим виконавчим написом, відповідач стверджує про те, що договір позики є удаваним правочином. Разом з цим, ОСОБА_2 не оскаржує договір позики від 06 липня 2021 року з додатковою угодою від 02 березня 2023 року та не надав суду доказів звернення з відповідним позовом.

Вказує на суперечливу поведінку позивача при поданні позову, оскільки у відповіді на претензію від 06 квітня 2024 року ОСОБА_2 зазначає про удаваність правочину, при цьому у позовній заяві посилається на неотримання коштів за цим правочином.

Вказує, що згідно оспорюваного виконавчого напису з ОСОБА_2 стягується виключно основна сума заборгованості за договором позики від 06 липня 2021 року в розмірі 157 000 гривень.

Вказує, що у зв`язку із розглядом справи у суді апеляційної інстанції очікує понести витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 20 000,00 гривень.

Мотивуючи наведеним, просить рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 14 серпня 2024 року скасувати, ухвалити нове судове рішення, який у задоволенні позову відмовити. Розподілити судові витрати.

В судове засідання учасники справи не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Причини неявки не повідомляли.

Відповідно до статті 372 ЦПК України суд ухвалив розглянути справу за відсутності осіб, які не з`явились, оскільки їхня неявка не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до частини 5 статті 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого по справі судового рішення, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольнивши позов, суд першої інстанції вказав, що нотаріус вчинив оскаржуваний виконавчий напис без належного підтвердження безспірності вимоги кредитора.

Проте апеляційний суд не може погодитися із таким висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

З матеріалів справи установлено, що ОСОБА_1 звернувся до ОСОБА_2 із претензією про сплату боргу за договором позики від 06 липня 2021 року, у якій просив сплатити суму боргу за договором позики від 06 липня 2021 року у розмірі 157 000,00 гривень протягом 30 днів з моменту отримання даної претензії (вимоги) про сплату боргу (а.с. 18).

Із змісту відповіді ОСОБА_2 від 06 квітня 2024 року на претензію убачається, що ОСОБА_2 не визнає заборгованість, оскільки договір позики є удаваним. Грошові кошти не передавались, розписка про передачу грошових коштів відсутня (а.с. 20).

23 квітня 2024 року приватним нотаріусом Бучанського районного нотаріального округу Київської області Шех К.Г. вчинено виконавчий напис, яким звернуто стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 для погашення заборгованості за договором позики, укладеним між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у розмірі 157 000,00 гривень, що складається із суми боргу. Зазначений виконавчий напис зареєстровано в реєстрі №1063 (а.с. 17).

Постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Кудрановського Ю.В. ВП НОМЕР_1 від 23 квітня 2024 року відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого напису №1063 від 23 квітня 2024 року (а.с. 4-5).

Постановами приватного виконавця округу міста Києва Кудрановського Ю.В. від 23 квітня 2024 року накладено арешт на земельну ділянку кадастровий номер :01:013:0062, що належить ОСОБА_2 та на грошові кошти, що містять на відкритих на ім`я ОСОБА_2 рахунках.

Установлено також, що 06 липня 2021 року ОСОБА_1 (позикодавець) та ОСОБА_2 (позичальник) уклали договір позики, відповідно до якого позикодавець передає у власність, а позичальник приймає у власність грошові кошти в розмірі 95 900,00 гривень, що еквівалентно на дату підписання договору 3 500,00 доларів США за офіційним курсом НБУ гривні до долара.

Згідно пункту 2 договору позики позичальник підписанням цього договору підтвердив, що отримав суму позики, зазначену в пункті 1 цього договору, повністю під час підписання цього договору.

Позичальник зобов`язується повернути позикодавцю зазначену у пункті 1 цього договору суму 95 900,00 гривень, але не менше розміру, еквівалентному сумі 3500,00 доларів США на дату повернення цих коштів за курсом НБУ гривні до долара без нарахування відсотків позики до 31 грудня 2021 року включно (пункт 3 договору позики).

Відповідно до пункту 5 договору позики якщо борг не буде повернуто позичальником до визначеного цим договором строку, позикодавець має право стягнути борг шляхом вчинення виконавчого напису нотаріусом або іншим, визначеним законом способом.

Позикодавець набуває права стягнути борг у примусовому порядку в разі, якщо на день, визначений договором позики або додатковими угодами до нього, позичальник не повертає позикодавцю суму позики в повному обсязі.Згідно пункту 10 договору позики договір є укладеним з моменту передачі грошей. Всі зміни та доповнення до цього договору дійсні за умови, якщо вони викладені у письмовій формі, підписані сторонами та посвідчені нотаріально.

Вказаний договір позики посвідчено приватним нотаріусом Бучанського районного нотаріального округу Шех К.Г. та зареєстровано в реєстрі №2482 (а.с. 79-80).

02 березня 2023 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 підписано договір про внесення змін до договору позики від 06 липня 2021 року відповідно до умов якого сторони виклалли пункти 1, 3 договору позики в такій редакції:

"1. Позикодавець передає у власність, а позичальник приймає у власність грошові кошти в розмірі 157 000,00 гривень, що еквівалентно на дату підписання цього договору 4000 доларів США, за офіційним курсом АТ "ОТП Банк" гривні до долара.

3. Позичальник зобов`язаний повернути суму позики в національній валюті України у гривні в сумі, що еквівалентна 4000 доларів США на день повернення боргу, в строк до 02 липня 2023 року, а позикодавець зобов`язується прийняти повернуті грошові кошти. При не поверненні чи не своєчасному поверненні суми позики, тобто у строк, визначений цим договором, позичальник сплачує пеню у розмірі 0,5% від суми простроченого платежу за кожний день прострочки сплати боргу." (а.с. 81-82).

Відповідно до статті 18 Цивільного кодексу України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно частини 1 статті 39 Закону України "Про нотаріат" (далі Закон) (в редакції, що діяла на момент прийняття оскаржуваного виконавчого напису), порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом та іншими актами законодавства України.

Відповідно до статті 87 Закону для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону визначено умови вчинення виконавчих написів, відповідно до якої нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Згідно пункту 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 з відповідними змінами та доповненнями:

1. Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно (крім випадку, передбаченого пунктом 1-1 цього переліку).

Для одержання виконавчого напису подаються:

а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів);

б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

Апеляційний суд зазначає, що вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому, нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права . Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України "Про нотаріат"). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 50,87,88 Закону України "Про нотаріат" захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Таким чином, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, перевірці підлягає не лише додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87,88 Закону "Про нотаріат" у такому спорі перевірці підлягають також і доводи боржника в повному обсязі, установлення та зазначення чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Аналогічний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду № 6-887цс-17 від 05.07.2017 року та № 201/11696/16-ц від 10 квітня 2019 року.

У цій справі, заперечуючи безспірність заборгованості, ОСОБА_2 не надано доказів, що заборгованість не існувала взагалі, або існувала в іншому розмірі, як і не надано доказів невирішених спорів щодо заборгованості на час вчинення виконавчого напису.

Таким чином, позивачем не спростовано той факт, що ОСОБА_1 надав приватному нотаріусу всі необхідні докази про безспірність заборгованості за договором позики.

Факт отримання від кредитора повідомлення про сплату боргу 18 березня 2024 року підтверджено позивачем, а сама по собі не згода із заборгованістю без підтвердження доказами не спростовує висновок про безспірність заборгованості цього боржника та жодним чином не свідчить про неправомірність вчинення виконавчого напису.

Суд першої інстанції на наведене уваги не звернув та зробив помилковий висновок про задоволення позовних вимог.

Відповідно до статіт 376 ЦПК України недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи є підставами для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення.

Відповідно до підпункту в пункту 4 частини 1 статті 382 ЦПК України постанова суду апеляційної інстанції складається з резолютивної частини із зазначенням розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Установлено, що за подачу апеляційної скарги ОСОБА_1 сплачено 2 724,00 гривень судового збору, що підтверджується даними квитанції №1662-2426-1315-5570 від 16 серпня 2024 року.

Ураховуючи те, що вимоги апеляційної скарги задоволено, із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 слід стягнути 2 724,00 гривень сплаченого скаржником судового збору.

Керуючись статтями 259, 268, 367, 374, 376, 381-384, 390 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , підписану адвокатом Ковалем Ростиславом Олександровичем, задовольнити.

Рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 14 серпня 2024 року скасувати, ухвалити нове судове рішення такого змісту.

У задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи: Приватний нотаріус Бучанського районного нотаріального округу Київської області Шех Ксенія Григорівна, приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Кудрановський Юрій Володимирович, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на відшкодування судових витрат, пов`язаних із сплатою судового збору в суді апеляційної інстанції, 2 724,00 гривень.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на постанову може бути подана протягом тридцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Верховного Суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повну постанову складено 24 грудня 2025 року.

Суддя-доповідач Н.В. Поліщук

Судді С.М. Верланов

В.В. Соколова