К И Ї В С Ь К И Й А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 грудня 2025 року місто Київ

справа № 367/5344/21

апеляційне провадження № 22-ц/824/12783/2025

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача - Головачова Я.В.,

суддів: Нежури В.А., Невідомої Т.О.,

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , на рішення Шевченківського районного суду міста Києва у складі судді Фролової І.В. від 21 листопада 2024 року у справі за позовом об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "Златодом" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в :

Короткий зміст позовних вимог

У липні 2021 року об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "Златодом" (далі - ОСББ "Златодом") звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Позов мотивовано тим, що 5 серпня 2016 року власниками квартир та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 створено та зареєстровано ОСББ "Златодом".

22 липня 2017 року проведено загальні збори ОСББ "Златодом", на яких прийнято рішення, починаючи з 1 жовтня 2017 року, встановити щомісячний платіж за розміщення вивісок та зовнішньої реклами на фасаді будинку у розмірі 100 грн за 1 кв.м.

До 17 березня 2021 року ОСОБА_1 був власником нежитлового офісного приміщення № 56 (літера А), площею 136,3 кв.м., у будинку АДРЕСА_1 . На підставі договору купівлі-продажу від 17 березня 2021 ОСОБА_1 відчужив дане нежитлове приміщення ОСОБА_3 .

Відповідно до публічної інформації Управління з питань реклами виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), загальна площа рекламної вивіски салону штор "ІНФОРМАЦІЯ_1" на будинку АДРЕСА_1 має площу 13,0464 кв.м. На виконання статутного завдання та рішення ОСББ "Златодом" від 22 липня 2017 року позивач здійснював нарахування відповідачу платежу за розміщення рекламної вивіски салону штор "ІНФОРМАЦІЯ_1" на будинку АДРЕСА_1 , яку відповідачем було установлено у зв'язку із зайняттям підприємницькою діяльністю.

Відповідач свій обов`язок співвласника багатоквартирного будинку належним чином не виконував та не здійснював оплату за розміщення рекламної вивіски салону штор "ІНФОРМАЦІЯ_1", внаслідок чого за період з 1 жовтня 2017 року по 1 квітня 2021 року у нього утворилась заборгованість у розмірі 54 794 грн 88 коп.

Посилаючись на викладене, позивач, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, просив стягнути з ОСОБА_4 заборгованість по платежам за розміщення рекламної вивіски на фасаді будинку у розмірі 54 794 грн 88 коп., інфляційні втрати у розмірі 24 968 грн 20 коп. та три відсотки річних у розмірі 6 506 грн 54 коп.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 21 листопада 2024 року позов ОСББ "Златодом" задоволено. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСББ "Златодом" заборгованість по платежам за розміщення рекламної вивіски на фасаді будинку у розмірі 54 794 грн 88 коп., інфляційні втрати у розмірі 24 968 грн 20 коп., три відсотки річних у розмірі 6 506 грн 54 коп., а всього 86 269 грн 62 коп. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСББ "Златодом" судові витрати, що складаються із судового збору у розмірі 2 270 грн та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 4 800 грн.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з обґрунтованості позовних вимог та наявності у відповідача заборгованості зі сплати платежів за розміщення рекламної вивіски на фасаді будинку у період з 1 жовтня 2017 року по 1 квітня 2021 року. Також суд дійшов висновку про необхідність стягнення сум, передбачених частиною 2 статті 625 ЦК України.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та її узагальнені доводи

У поданій апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.

Скаржник зазначає, що стягнення платежів за розміщення вивіски на фасаді будинку порушує права відповідача на вільне користування спільним майном будинку, оскільки він як співвласник багатоквартирного будинку має право вільно користуватися зовнішньою стороною стіни належного йому нежитлового приміщення, у тому числі розміщувати там вивіску. Рішення ОСББ "Златодом" від 22 липня 2017 року не поширюється на співвласників будинку, у тому числі на відповідача, інакше б таке рішення суперечило б пункту 1 частини 1 статті 6 "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку".

Судом не враховано, що встановлення і стягнення платежів за розміщення вивіски на фасаді будинку суперечить положенням законодавства та статуту позивача. Відповідач жодного разу не отримував квитанцій, повідомлень чи інших документів, якими б вимагалося здійснити плату за розміщення вивіски на фасаді будинку.

Вказує, що оскільки не встановлені строки сплати за розміщення вивіски на фасаді будинку та відповідач не отримував вимоги про виконання обов`язку зі сплати за розміщення вивіски, то й відсутнє прострочення виконання грошового зобов`язання, а відтак і відсутні підстави для нарахування інфляційних втрат та трьох відсотків річних, згідно статті 625 ЦК України.

Наголошує, що інфляційні втрати та три відсотки річних позивачем нараховано більш ніж за п`ять з половиною років та у розмірі більш ніж 57% від розрахованого позивачем боргу, що суперечить принципам розумності, справедливості та пропорційності, а відтак є підставою для зменшення розміру відсотків річних.

Також вказує, що в порушення норм процесуального права суд першої інстанції дійшов висновку про розміщення відповідачем рекламної вивіски у спірний період лише на підставі одного документа, поданого позивачем, а саме листа ТОВ "Аптека Низьких Цін" № 34 від 2 червня 2021 року. Проте суд не врахував, що у даному листі та в додатках до нього не зазначено дату демонтажу вивіски. Поруч з цим, суд повністю проігнорував доводи відповідача про те, що він самостійно демонтував вивіску у вересні 2017 року, що підтверджується наявним у справі листом Управління з питань реклами КМДА від 1 серпня 2023 року.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

У відзиві на апеляційну скаргу ОСББ "Златодом" заперечує проти її доводів, оскільки останні є безпідставними та не спростовують висновків суду першої інстанції.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Судом установлено, що 5 серпня 2016 року власниками квартир та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 створено та зареєстровано ОСББ "Златодом".

22 липня 2017 року проведено загальні збори ОСББ "Златодом", на яких прийнято рішення, оформлене протоколом № 03, про встановлення щомісячного платежу за розміщення вивісок та зовнішньої реклами на фасаді будинку у розмірі 100 грн за кв.м., починаючи з 1 жовтня 2017 року.

На підставі свідоцтва про право власності, виданого 31 січня 2015 року, ОСОБА_1 був власником нежитлового офісного приміщення № 56 (літера А), площею 136,3 кв.м., у багатоквартирному будинку АДРЕСА_1 .

17 березня 2021 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 укладено договір купівлі-продажу нежитлового офісного приміщення № 56 (літера А), площею 136,3 кв.м., у багатоквартирному будинку АДРЕСА_1 .

Згідно публічної інформації Управління з питань реклами Київської міської ради (КМДА) загальна площа рекламної вивіски салону штор "ІНФОРМАЦІЯ_1" на будинку АДРЕСА_1 має площу 13,0464 кв.м.

На виконання рішення ОСББ "Златодом" від 22 липня 2017 року позивач здійснював відповідачу нарахування платежу за розміщення рекламної вивіски салону штор "ІНФОРМАЦІЯ_1" на будинку АДРЕСА_1 , а саме на площу 13,0464 кв.м.

29 березня 2021 року ОСББ "Златодом" надіслало ОСОБА_1 претензію про сплату заборгованості.

У листі ТОВ "Аптека низьких цін Плюс" № 36 від 2 червня 2021 року зазначає, що ТОВ "Аптека низьких цін Плюс" 2 червня 2021 року уклала договір суборенди приміщення № 56 у будинку АДРЕСА_1 та просить ОСББ "Златодом" розглянути можливість укласти договір про оплату за використання стіни вказаного будинку для розміщення рекламних вивісок на фасаді будинку (загальна площа 6 кв.м.). Демонтаж рекламних вивісок попереднього власника приміщення проведено силами "Аптека низьких цін Плюс".

Згідно розрахунку позивача, у ОСОБА_1 перед ОСББ "Златодом" за період з 1 жовтня 2017 року по 1 квітня 2021 року заборгованість по платежам за розміщення рекламної вивіски на фасаді будинку становить 54 794 грн 88 коп.; за період з листопада 2017 року по червень 2023 року інфляційні втрати - 24 968 грн 20 коп., три відсотки річних - 6 506 грн 54 коп.

Відповідачем визнано обставини розміщення ним на фасаді багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 рекламної вивіски салону штор "ІНФОРМАЦІЯ_1" .

Позиція суду апеляційної інстанції

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення в цій частині, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

Відповідно до частини 1 статті 4 Закону України "Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку" (далі - Закон), об`єднання створюється для забезпечення і захисту прав співвласників та дотримання їхніх обов`язків, належного утримання та використання спільного майна, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та статутними документами.

Основна діяльність об`єднання полягає у здійсненні функцій, що забезпечують реалізацію прав співвласників на володіння та користування спільним майном співвласників, належне утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, сприяння співвласникам в отриманні житлово-комунальних та інших послуг належної якості за обґрунтованими цінами та виконання ними своїх зобов`язань, пов`язаних з діяльністю об`єднання (частина 4 статті 4 Закону).

Згідно з частиною 5 статті 10 Закону, рішення загальних зборів, прийняте відповідно до статуту, є обов`язковим для всіх співвласників.

За приписами статті 15 Закону співвласник зобов'язаний своєчасно і у повному обсязі сплачувати належні внески і платежі.

Пунктом 5.1.10 Статуту ОСББ "Златодом" визначено, що сплата встановлених загальними зборами ОСББ "Златодом" внесків і платежів, у тому числі відрахувань до ремонтного, резервного фондів у розмірах і в строки, що встановлені загальними зборами об'єднання, є обов`язковою для всіх співвласників.

У пункті 6.2 Статуту ОСББ "Златодом" визначено перелік обов'язків співвласників, до яких у тому числі відноситься своєчасна і у повному обсязі сплата належних внесків і платежів.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (частина 1 статті 526 ЦК України).

Відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України).

Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов'язку вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція

негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року в справі № 129/1033/13-ц).

З матеріалів справи убачається, що на підтвердження розміщення ОСОБА_1 рекламної вивіски на фасаді будинку у період з 1 жовтня 2017 року по 1 квітня 2021 року позивач надав суду роздруківку публічної інформації Управління з питань реклами виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), згідно якої рекламна вивіска салону штор "ІНФОРМАЦІЯ_1" на будинку АДРЕСА_1 має площу 13,0464 кв.м. (том І, а.с. 36-40). З даного документу вбачається, що дійсно на будинку АДРЕСА_1 була розміщена рекламна вивіска салону штор "ІНФОРМАЦІЯ_1"; власник - ОСОБА_1 ; у вересні 2017 року власнику приміщення, тобто ОСОБА_1 , було надіслано вимогу про демонтаж вивіски.

Також позивачем надано лист ТОВ "Аптека низьких цін Плюс" № 36 від 2 червня 2021 року, адресований ОСББ "Златодом". У даному листі ТОВ "Аптека низьких цін Плюс" повідомляє, що 2 червня 2021 року уклала договір суборенди приміщення АДРЕСА_2 (колишній власник ОСОБА_1 ) та просить розглянути можливість укласти договір про оплату за використання стіни будинку для розміщення рекламних вивісок на фасаді будинку (загальна площа 6 кв.м.); демонтаж рекламних вивісок попереднього власника приміщень проведено силами ТОВ "Аптека низьких цін Плюс" (том І, а.с. 149).

Із долученого позивачем до позовної заяви детального розрахунку вбачаються розрахункові періоди, застосовані тарифи та площа рекламної вивіски відповідача.

Надані позивачем докази відповідають критеріям належності, допустимості та стосуються предмету доказування у даній справі.

Крім того, як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 у цілому визнає обставини розміщення ним, як власником нежитлового приміщення, на фасадній стіні багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 рекламної вивіски салону штор "ІНФОРМАЦІЯ_1", однак заперечує період розміщення вивіски. Зокрема, ОСОБА_1 вказує, що у період з 1 жовтня 2017 року по 1 квітня 2021 року вивіска вже не була розміщена, оскільки демонтована ним особисто на виконання наказу Управління з питань реклами виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) № 107 від 20 вересня 2017 року.

Як убачається з матеріалів справи, на підтвердження факту самостійного зняття рекламної вивіски відповідачем надано відповідь на адвокатський запит АО "Ліцітум" від 19 липня 2023 року, а саме лист Управління з питань реклами КМДА від 1 серпня 2023 року № 076-1926, у якому повідомляється, про відсутність інформації про дату фактичного демонтажу конструкції на фасаді будинку АДРЕСА_1 з посиланням на причину відсутності такої інформації - вивіски демонтовано їх власником.

Також відповідачем надано лист Управління з питань реклами КМДА від 18 серпня 2023 року № 076-2103, у якому повідомляється про відсутність в Управлінні пояснень директора КП "Київреклама" про неможливість здійснення демонтажу конструкцій, зазначених у пунктах 90-94 наказу від 20 вересня 2017 року № 107.

Водночас, у матеріалах справи наявний лист Управління з питань реклами КМДА від 15 лютого 2023 року № 076-492, наданий на запит ОСББ "Златодом". У даному листі зазначено, що Управління з питань реклами КМДА не уповноважене встановлювати коло осіб, які здійснили демонтаж рекламних засобів, що належали ФОП ОСОБА_1 , а обстеженнями, що проведені 21 липня 2021 року, 27 липня 2021 року та 25 квітня 2023 року КП "Київреклама" виявлено, що рекламні засоби демонтовано.

З наведеного слідує, що надані відповідачем докази не доводять обставин демонтажу ним у вересні 2017 року рекламної вивіски салону штор "ІНФОРМАЦІЯ_1" на фасаді будинку АДРЕСА_1 , оскільки докази, на які посилається відповідач, безпосередньо не містять таких відомостей.

За вказаних обставин колегія суддів вважає безпідставними доводи скаржника, що не врахування судом першої інстанції доказу, який доводить демонтаж вивіски відповідачем у вересні 2017 року, призвело до неправильного вирішення спору.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів вважає, що позивачем надано належні докази розміщення відповідачем рекламної вивіски на фасаді будинку АДРЕСА_1 у період з 1 жовтня 2017 року по 1 квітня 2021 року.

Крім того, колегія суддів зауважує, що відсутність у листі ТОВ "Аптека низьких цін Плюс" № 36 від 2 червня 2021 року дати демонтажу рекламної вивіски салон штор "ІНФОРМАЦІЯ_1" не може бути підставою для відмови в позові через його недоведеність, оскільки сукупність інших доказів, що містяться в матеріалах справи, а також процесуальна позиція відповідача, з урахуванням стандарту доказування "balance of probabilities" ("баланс ймовірностей"), за яким факт є доведеним, якщо після оцінки доказів внутрішнє переконання судді каже йому, що факт скоріше був, аніж не мав місце, свідчать про те, що заборгованість ОСОБА_1 по платежам за розміщення рекламної вивіски на будинку має місце, у зв`язку із чим позов правомірно задоволений.

Таким чином, установивши, що ОСОБА_1 не здійснювалася плата за розміщення рекламної вивіски на фасаді будинку, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про обґрунтованість позовних вимог в цій частині та наявність підстав для стягнення заборгованості за період з 1 жовтня 2017 року по 1 квітня 2021 року в розмірі 54 794 грн 88 коп.

Також, установивши, що відповідач прострочив виконання зобов`язання з плати за розміщення рекламної вивіски на будинку, суд першої інстанції обґрунтовано задовольнив позовні вимоги про стягнення інфляційних втрат у розмірі 24 968 грн 20 коп. та трьох відсотків річних у розмірі 6 506 грн 54 коп.

В апеляційній скарзі скаржник посилається на неправильне застосування судом положень частини 2 статті 382 ЦК України та пункту 1 частини 1 статті 6 Закону України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку", обґрунтовуючи це тим, що стягнення платежів за розміщення вивіски на фасаді будинку порушує права відповідача на вільне користування спільним майном будинку, адже він має право вільно користуватися зовнішньою стороною стіни належного йому нежитлового приміщення.

Проте, відповідач помилково розуміє зміст вказаних положень закону.

Так, частиною другою статті 382 ЦК України визначено, що усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 6 Закону України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку", співвласник має право вільно користуватися спільним майном багатоквартирного будинку з урахуванням умов та обмежень, встановлених законом або рішенням співвласників.

Сукупний аналіз наведених положень вказує на те, що вони спрямовані на забезпечення ефективного управління та належного утримання спільного майна для всіх співвласників будинку, а не створення індивідуального права власності. Тобто дані норми створюють правову основу для співіснування та спільного управління нерухомим майном у багатоквартирному будинку.

Ураховуючи викладене, а також беручи до уваги наявність чинного рішення ОСББ "Златодом" яким встановлено плату за розміщення на будинку рекламних вивісок, є безпідставними доводи скаржника про неправильне застосування вищенаведених положень частини 2 статті 382 ЦК України та пункту 1 частини 1 статті 6 Закону України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку".

Доводи скаржника, що встановлення і стягнення позивачем платежів за розміщення рекламної вивіски на фасаді будинку суперечить законодавству та статуту позивача, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки рішення ОСББ "Златодом", яким встановлено такі платежі є чинним, а відтак підлягає виконанню відповідачем.

Посилання скаржника на те, що позивач не надсилав рахунки на оплату, повідомлень чи інших документів, якими б вимагалося здійснити плату за розміщення рекламної вивіски, не можуть бути підставою для скасування рішення суду, оскільки дана обставина не звільняє відповідача від обов`язку утримувати власне майно, в тому числі шляхом здійснення плати за розміщення рекламної вивіски.

Щодо доводів скаржника про те, що законом не встановлений строк здійснення плати за розміщення рекламної вивіски на фасаді будинку, тому згідно частини 2 статті 530 ЦК України, якщо термін виконання боржником обов`язку не встановлений, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час, а боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строку від дня пред`явлення вимоги, колегія суддів зазначає наступне.

Такі доводи скаржника ґрунтуються на неправильному розумінні характеру правовідносин співвласників багатоквартирного будинку та ОСББ, які за своїм змістом є статутними, який в свою чергу є відповідним договором між співвласниками у формі статуту, а не договірними у буквальному розумінні. Тому є помилковими посилання

скаржника, що нарахування позивачем інфляційних втрат та трьох відсотків річних на суму заборгованості суперечить положенням статей 612, 625 ЦК України.

Скаржник, посилаючись в апеляційній скарзі на правову позицію, наведену у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року в справі № 902/417/18, вважає, що наявні підстави для зменшення розміру відсотків річних. Зокрема, скаржник зазначає, що нарахування позивачем інфляційних втрат і трьох відсотків річних за період більш ніж п`ять з половиною років та у розмірі більш ніж 57% від суми заборгованості суперечить принципам розумності, справедливості та пропорційності, що і є підставою для зменшення розміру відсотків річних.

Колегія суддів відхиляє такі доводи апеляційної скарги та вважає їх необґрунтованими, з наступних підстав.

Так, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18 березня 2020 року в справі № 902/417/18 (провадження № 12-79гс19) дійшла висновку, що, виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір як неустойки, штрафу, так і процентів річних за час затримки розрахунку відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, оскільки всі вони спрямовані на відновлення майнової сфери боржника. Отже, з урахуванням конкретних обставин справи, які мають юридичне значення, та, зокрема, зазначених вище критеріїв суд може зменшити загальний розмір відсотків річних як відповідальності за час прострочення грошового зобов'язання.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 2 липня 2025 року в справі № 903/602/24 (провадження № 12-19гс25) зауважила, що у справі № 902/417/18 зроблено загальний висновок про можливість суду за певних умов зменшити розмір процентів річних, нарахованих на підставі статті 625 Цивільного кодексу України, тоді як підстави для такого зменшення процентів річних суд повинен установлювати у кожному конкретному випадку.

Також Велика Палата Верховного Суду у постанові від 2 липня 2025 року в справі № 903/602/24 звернула увагу на те, що у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року в справі № 902/417/18 викладено правовий висновок про можливість зменшення судом за певних умов розміру як неустойки, штрафу, так і процентів річних, але взагалі не зазначено про зменшення розміру інфляційних втрат.

Водночас, Велика Палата Верховного Суду в постанові від 2 липня 2025 року в справі № 903/602/24 конкретизувала правовий висновок, викладений в її постанові від 18 березня 2020 року в справі № 902/417/18 та зазначила, що три проценти річних (якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом) є законодавчо встановленим та мінімальним розміром процентів річних, на які може розраховувати кредитор у разі неналежного виконання зобов'язання боржником. Тому розмір процентів річних, який становить три проценти річних (якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом), не підлягає зменшенню судом.

Оскільки норми діючого законодавства та статутні документи позивача не містять положень про розмір процентів за неналежне виконання зобов`язання здійснення плати за розміщення рекламної вивіски на фасаді будинку, колегія суддів вважає безпідставними доводи скаржника про наявність підстав для зменшення розміру процентів річних.

Більш того, колегія суддів звертає увагу, що скаржник посилається на те, що розмір відсотків річних перевищує 57% основної суми боргу, тоді як борг становить 54 794 грн 88 коп., а три відсотки річних, згідно розрахунку позивача, 6 056 грн 54 коп.

Поруч з цим, колегія суддів також зауважує, що поведінка відповідача є суперечливою, адже спочатку в апеляційній скарзі скаржник зазначає про відсутність правових підстав для стягнення заборгованості, інфляційних втрат та трьох відсотків річних, а в подальшому вказує на те, що відсотки річних підлягають зменшенню.

Інші доводи апеляційної скарги є тотожними відзиву на позовну заяву та фактично зводяться до переоцінки доказів, яким суд першої інстанції надав повну та об`єктивну оцінку, вона є достатньо аргументованою, а тому апеляційний суд доходить висновку про відсутність підстав повторно відповідати на ті самі аргументи відповідача.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі "Проніна проти України").

Ураховуючи встановлені судом обставини, рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, що відповідно до статті 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін.

Розподіл судових витрат

Відповідно до частин 1, 3 статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов'язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов'язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до статті 137 ЦПК України, витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і

виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до частини 8 статті 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв'язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

З матеріалів справи вбачається, що у відзиві на апеляційну скаргу ОСББ "Златодом" зазначив, що сума витрат на правничу допомогу під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції становить 3 000 грн.

На підтвердження понесення судових витрат ОСББ "Златодом" надано такі докази: Угода № 544-21 про надання правничої допомоги від 7 червня 2021 року; Додаткова угода від 20 червня 2025 року до Угоди № 544-21 про надання правничої допомоги від 7 червня 2021 року; Акт приймання виконаних робіт від 24 червня 2025 року та платіжна інструкція № 913 від 24 червня 2025 року на суму 3 000 грн (том ІІ, а.с. 110-113).

З наданих ОСББ "Златодом" документів убачається, що 7 червня 2021 року між адвокатом Кіщук Т.В. та ОСББ "Златодом" укладено угоду про надання правничої допомоги, пунктом 1 якої визначено, що адвокат надає клієнту правничу допомогу у зв`язку із підготовкою та представництвом інтересів по справі за позовом ОСББ "Златодом" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по платежам за розміщення вивіски на фасаді будинку в усіх судових інстанціях на підставі виданої довіреності.

В Додатковій угоді від 20 червня 2025 року адвокат Кіщук Т.В. та ОСББ "Златодом" погодили, що адвокат отримує від клієнта гонорар, який розраховується погодинно із розрахунку 1 000 грн/год. зайнятості адвоката та сплачується протягом трьох днів після підписання сторонами акту виконаних робіт.

Згідно Акту приймання виконаних робіт від 24 червня 2025 року, адвокатом Кіщук Т.В. надано ОСББ "Златодом" наступну послугу: підготовка та складення проекту відзиву на апеляційну скаргу у справі № 367/5344/21. Вартість послуги 3 000 грн.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина 5 статті 137 ЦПК України).

Згідно з частиною 6 статті 137 ЦПК України, обов'язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

З матеріалів справи вбачається, що ОСББ "Златодом" до відзиву на апеляційну скаргу долучено докази надсилання такого відзиву з додатками ОСОБА_1 (том ІІ, а.с. 114).

Матеріалами справи підтверджується, що від ОСОБА_1 не надходило клопотання про зменшення розміру витрат позивача на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції.

Ураховуючи викладене, колегія суддів доходить висновку, що з ОСОБА_1 на користь ОСББ "Златодом" підлягають стягненню понесені останнім витрати на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції у розмірі 3 000 грн.

Керуючись статтями 141, 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 21 листопада 2024 року залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ; місце проживання: АДРЕСА_3 ) на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Златодом" (Код ; місцезнаходження: 01135, м. Київ, вул. Златоустівська, 55, квартира № 26) витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3 000 гривень.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий

Судді: