Справа № 945/2071/25
Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________________________________
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2025 року м. Миколаїв

Суддя Центрального районного суду м. Миколаєва Гуденко О.А., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок ДТП, -

ВСТАНОВИЛА:

16 вересня 2025 року позивач звернувся до Миколаївського районного суду Миколаївської області з позовом до відповідача про стягнення суми недоплаченого страхового відшкодування майнової шкоди в розмірі 66213,08 грн та витрати на проведення експертизи (дослідження) в розмірі 5 000,00 грн.

В обгрунтування позовних вимог , а також в обгрунтування підсудності позивач посилається на порушення його прав споживача, а також не зазаначає, що звільнений від сплати судвоого збору саме за положеннями ст. 22 ЗУ "Про захист прав споживачів".

Позивач зареєстрований в с. Весняне Миколаївського району миколаївської області , а отже, посилаючись на ч. 5 ст. 28 ЦПК України : позови про захист прав споживачів можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування споживача або за місцем заподіяння шкоди чи виконання договору - визначив підсудність за своїїм вибором, а саме за своїм місцем проживання/реєстрації.

Проте, ухвалою судді Миколаївської районного суду Миколаївської області Войнарівського М.М. від 18.09.2025 року дану цивільну справу направлено до Центрального районного суду м.Миколаєва на підставі ч.6 ст. 28 ЦПК України, за місцем заподіяння шкоди.

Ухвалою від 21.10.2025 року судді Центрального районного суду м. Миколаєва Черенкова Н.П. матеріали ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок ДТП - передати за територіальною юрисдикцією (підсудністю) до Миколаївського районного суду Миколаївської області.

Проте, ухвалою судді Миколаївської районного суду Миколаївської області Павленко І.В. від 21.11.2025 року цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» про відшкодування майнової шкоди завданої ДТП, передано за підсудністю до Центрального районного суду м. Миколаєва.

Як вбачається з вказаної ухвали суду , суддею суду першої інстанції зроблено висновок, що "направляючи справу до Миколаївського районного суду Миколаївської області Центральним районним судом м.Миколаєва було порушено правила підсудності, виходячи з такого. Посилання в ухвалі Центрального районного суду м. Миколаєва від 21 жовтня 2025 року на ч. 5 ст. 28 ЦПК України з метою визначення підсудності є помилковими, виходячи з такого.

В постанові Верховного Суду від 18 жовтня 2018 року у справі № 355/1411/16-ц (провадження № 61-16523св18) зазначено, що відносини, які виникають з майнового страхування, не підпадають під предмет регулювання Закону України «Про захист прав споживачів» і положення цього Закону не застосовуються до відносин майнового страхування. Зазначений Закон може застосовуватися, коли позивач прямо вказує на порушення норм, гарантованих цим Законом, наприклад, права на інформацію при ненаданні для ознайомлення правил страхування тощо.

Крім того, Центральний районний суд м. Миколаєва, направляючи справу до неналежного суду не звернув уваги на зміст позову, де вказано, що «цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 , як власника транспортного засобу на дату ДТП була застрахована у Публічному акціонерному товаристві «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта»». ОСОБА_2 це особа, яка була визнана винною у скоєнні ДТП.

В той же час позивач ОСОБА_1 не є споживачем послуг страхової компанії, що повністю виключає можливість застосування ч. 5 ст. 28 ЦПК України для визначення підсудності в цій конкретній справі.

У цивільному процесуальному законодавстві діє принцип «jura novit curia». Активна роль суду проявляється, зокрема, у самостійній кваліфікації судом правової природи відносин між позивачем та відповідачем, виборі й застосуванні до спірних правовідносин відповідних норм права, повного і всебічного з`ясування обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень.

Тому помилка позивача в посиланні на ч. 5 ст. 28 ЦПК України та помилкове віднесення позивачем перехрестя вулиць Веселинівської та Травневої м. Миколаєва до підсудності Миколаївського районного суду Миколаївської області було виправлене Миколаївським районним судом Миколаївської області, який ухвалою від 18 вересня 2025 року направив справу за підсудністю до Центрального районного суду м. Миколаєва.

В той же час, Центральний районний суд м. Миколаєва не повно вивчивши питання, помилково направив справу, з порушенням правил підсудності, до Миколаївського районного суду Миколаївської області"

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Відповідно до ст. 32 ЦПК України, спори між судами про підсудність не допускаються. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

Вивчивши матеріали справи, приходжу до переконання, що зазначений позов підлягає залишенню без руху, оскільки поданий з порушенням вимог ст.177 ЦПК України, а саме:

Згідно приписів ч. 4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Суддя констатує, що позивач звернувся до суду з позовом, в якому зазначив одну вимогу майнового характеру, при цьому помилков вважаючи, що він є особою, яка звільнена від сплати судового збору.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України "Про судовий збір".

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі - а саме 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб

Таким чином, позивач повинен доплатити судовий збір у розмірі 1211, 20 грн.

Повідомити позивача, що способом усунення вказаних недоліків позовної заяви є подання до суду квитанції про сплату судового збору.

Відповідно до ч. 1ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Зважаючи на викладене, суддя приходить до висновку, що дану позовну заяву слід залишити без руху, а позивачу надати строк, протягом якого він повинен усунути вказані недоліки.

Керуючись ст. ст.175-177,185 ЦПК України, суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок ДТП - залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення вказаних в ухвалі недоліків заяви, який не може перевищувати 10-ти днів з дня отримання ухвали.

Роз`яснити, що в разі невиконання вказаних в ухвалі вимог, позовна заява буде вважатись неподаною та буде повернута позивачам, що не перешкоджає повторному зверненню із аналогічною заявою до суду.

Копію ухвали надіслати позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Гуденко О.А.