Справа № 149/3559/25
Провадження №2/149/1441/25
Номер рядка звіту 38
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.12.2025 м. Хмільник

Хмільницький міськрайонний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Олійника І. В.,

за участі секретаря Янюк А. Й.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом ТОВ "Споживчий центр" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

ТОВ "Споживчий центр" пред`явлено позов до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Короткий зміст заявлених вимог

Позов мотивований тим, що між позивачем та відповідачем укладено кредитний договір за умовами якого відповідач отримала грошові кошти, які зобов`язалася повернути, а також сплатити проценти та, в разі порушення, неустойку. В порушення умов договору відповідач взяті на себе зобов`язання не виконала та допустила заборгованість у загальному розмірі 15340 грн, які позивач просить стягнути, разом із судовими витратами по оплаті судового збору в розмірі 2422,40 грн.

Рух справи та процесуальні дії

Ухвалою суду від 10.11.2025 відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін, витребувано докази. Відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву.

Позиція учасників справи

Відповідач подала відзив на позовну заяву у якому заперечує проти позову, зазначаючи, що позивач не довів факту укладення кредитного договору, зокрема відсутні належні докази підписання договору одноразовим ідентифікатором. Також не підтверджено перерахування кредитних коштів саме відповідачу та не доведено наявність і розмір заборгованості. За таких обставин відповідач просить відмовити у задоволенні позову.

Представник позивача подав заперечення на відзив відповідно до яких зазначає, що кредитний договір з відповідачем укладений в електронній формі, що прирівнюється до письмової форми. Особу відповідача ідентифіковано через систему BankID, а кредитні кошти перераховані на зазначену відповідачем платіжну картку. Розрахунок заборгованості є правильним та відповідачем не спростований. За таких обставин позивач просить задовольнити позов.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, відповідно до позовної заяви просить здійснювати розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує.

Відповідач у судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи за її відсутності, просить відмовити в задоволенні позову.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов наступного висновку.

Фактичні обставини, встановлені судом

За умовами кредитного договору № 07.02.2025-100000435 від 07.02.2025 (далі - Договір) (а.с. 27-38) позивач надав відповідачу, шляхом перерахування на рахунок споживача, включаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача, кредит в розмірі 3000 грн, строком 217 днів з дати його надання, тобто до 11.09.2025, з фіксованою процентною ставкою "Стандарт" - 1% за один день користування кредитом, яка застосовується протягом перших 3 чергових періодів користування кредитом, тобто з 07.02.2025 до 09.03.2025, з 10.03.2025 до 09.04.2025, з 10.04.2025 до 10.05.2025, та фіксованою процентною ставкою - 0,5 % за один день користування кредитом, яка застосовується протягом чергових періодів, наступних за черговими періодами, в яких застосовується процентна ставка "Стандарт". Комісія, пов`язана з наданням кредиту - 9% від суми кредиту та дорівнює 270 грн. Комісія за обслуговування кредитної заборгованості - 270 грн у кожному з 2 чергових періодів, наступних за першим черговим періодом. Неустойка - 45 грн, що нараховується за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного/неналежно виконаного зобов`язання.

Згідно п. 20 Договору способом дентифікації та верифікації споживача - отримання ідентифікаційних даних через систему BankID Національного банку.

Згідно з інформацією отриманою з центрального вузла системи BankID НБУ, ідентифікацію відповідача здійснено через АТ "Універсал Банк" (а.с 41 зворот).

За умовами додаткового договору до Договору від 06.04.2025 (далі - Додатковий договір) сторонами погоджено збільшення суми кредиту за Договором до 8000 грн та відповідачу надано 2-й транш в розмірі 5000 грн, строком 159 днів з дати його надання. Комісія, пов`язана з наданням 2-го траншу - 9% від суми 2-го траншу та дорівнює 450 грн. Комісія за обслуговування з дати укладення додаткового договору - 450 грн (а.с. 27-31, 38-42).

Згідно довідки-розрахунку (а.с. 10), а також виписки (а.с. 13-26) заборгованість відповідача за Договором, з урахуванням здійснених відповідачем платежів, становить 15340 грн, з яких: 8000 грн - основний борг; 4960 грн - проценти; 2380 грн - неустойка.

Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права

Щодо укладення Договорів

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором (ст.ст. 1048, 1054 ЦК України).

Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (ст. 204 ЦК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі № 2-383/2010 зроблений висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору усі права, набуті за ним сторонами правочину, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.

Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі (ст. 639 ЦК України).

Закон України "Про електронну комерцію" визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.

Статтею 3 цього Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Згідно з ч. 7, 12 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію" електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Статтею 12 зазначеного Закону встановлено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис" є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.

Норми статті 11 Закону України "Про електронну комерцію" відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис" передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису, так і електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа і не може визнаватися недійсним лише через його електронну форму.

Верховний Суд у постанові від 12.01.2021 у справі № 524/5556/19 зазначив, що будь-який вид договору, який укладається на підставі ЦК України або ГК України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді.

Приймаючи до уваги те, що Договори підписані відповідачем одноразовими ідентифікаторами, тобто у порядку, визначеному статтею 12 Закону України "Про електронну комерцію", містять персональні дані відповідача, зокрема реквізити платіжної картки на яку перераховано грошові кошти, номер телефону, РНОКПП тощо, а ідентифікацію та верифікацію відповідача здійснено за допомогою отримання ідентифікаційних даних через систему BankID Національного банку, суд відхиляє доводи відповідача про неукладення Договорів та доходить висновку, що 07.02.2025 між позивачем та відповідачем укладено кредитний договір № 07.02.2025-100000435, а 06.04.2025 додатковий договір до Договору, які за правовими наслідками прирівнюються до договорів, укладених у письмовій формі.

Щодо розміру заборгованості

Відповідно до ст.ст. 526, 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, в строк, що встановлений у договорі.

Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Обгрунтовуючи розмір заборгованості за Договором позивач виходить з того, що відповідач не повернула кредит у розмірі 8000 грн, не сплатила проценти у розмірі 4960 грн, а також неустойку у розмірі 2380 грн.

Суд відхиляє доводи відповідача про відсутність підтвердження перерахування кредитних коштів та недоведеність наявності і розміру заборгованості, оскільки, як зазначалося вище, укладені договори містять персональні дані відповідача, зокрема реквізити платіжної картки на яку позивачем перераховано грошові кошти в обумовленому Договором розмірі. Водночас з виписки за Договором (а.с. 13-26) видно, що відповідач здійснювала погашення заборгованості, тобто виконувала умови Договору.

При цьому п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України установлено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

З огляду на те, що в Україні запроваджено воєнний стан, який неодноразово продовжувався та діє на даний час, відповідач як позичальник, відповідно до п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, звільняється від відповідальності, визначеної ст. 625 ЦК України, а також від обов`язку сплатити на користь кредитодавця неустойку, яка нарахована згідно договору укладеного після 24.02.2022. Відтак неустойка у розмірі 2380 грн не підлягає стягненню з відповідача.

Відповідач, заперечуючи проти позову, не надала доказів на підтвердження своїх доводів щодо не укладення договору, а з досліджених судом доказів встановлено, що відповідач отримала, користувалася кредитом, частково його погашала, виконуючи свої зобов`язання.

Верховний Суд у постанові від 25 січня 2023 року у справі № 209/3103/21 зазначив, що: «при вирішенні цивільних справ судами ураховується стандарт доказування «більшої вірогідності».

У цій справі відповідачем не спростовано презумпцію правомірності правочину, належність їй даних, за допомогою яких вона була ідентифікована, та які використовувалися при укладення договору, належність їй карткового рахунку, на який були перераховані гроші. Відтак враховуючи стандарт доказування, суд дійшов висновку про доведеність доводів позивача.

За встановлених обставин, зокрема того, що відповідач взяті на себе зобов`язання за Договором належним чином не виконала та допустила заборгованість, суд доходить висновку про часткове задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованість за Договором у розмірі 12960 грн, з яких: 8000 грн - основний борг; 4960 грн - проценти.

Розподіл судових витрат

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (ч. 1 ст. 133 ЦПК України).

Згідно із ч. 1, ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позов задоволено частково, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2046,56 (2422,40 грн (сума судового збору, сплаченого за подання позовної заяви)/15340 грн (ціна позову) х 12960 грн (розмір позовних вимог, який підлягає до задоволення) грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 526, 530, 536, 610, 1048, 1054 ЦК України, ст.ст. 76-81, 141, 263-265, 273, 354, 355 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ "Споживчий центр" заборгованість за кредитним договором № 07.02.2025-100000435 від 07.02.2025 у розмірі 12960 (дванадцять тисяч дев`ятсот шістдесят) грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ "Споживчий центр" судові витрати - судовий збір у розмірі 2046,56 грн.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення, - 25.12.2025.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи:

Позивач: ТОВ "Споживчий центр", , адреса: вул. Саксаганського, буд. 133А, м. Київ;

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 .

Суддя Ігор ОЛІЙНИК