КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2025 року м.Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Поліщук Н.В.

суддів Желепи О.В., Соколової В.В.

за участю секретарів судового засідання Крисіної В.О., Чепур Н.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «ГЛОБАЛ СПЛІТ» на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 10 березня 2025 року, дата складення повного судового рішення не зазначена, та на додаткове рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 14 квітня 2025 року, дата складення повного судового рішення не зазначена, ухвалені під головуванням судді Савицького О.А., у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ГЛОБАЛ СПЛІТ» про зобов`язання вчинити дії, -

встановив:

1. Короткий виклад доводів пред`явленого позову.

У червні 2024 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом про захист прав споживачів.

Вимоги позову мотивує тим, що 31 січня 2020 року між АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» (Банк) та ОСОБА_1 (Позичальник) укладено Комплексний договір № 3/3187824, відповідно до якого позичальниця отримала від Банку кредит у сумі 272 340,00 грн строком на 54 місяці (з 31 січня 2020 року по 30 липня 2024 року) під 5 % річних для споживчих потреб, у тому числі для сплати страхового платежу за договором страхування життя. Договір укладався на підставі Правил надання споживчого кредиту в АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» та умов страхування життя позичальника, які є його невід`ємною частиною та опубліковані на офіційному сайті Банку.

Вказує, що на момент підписання договору позичальниця не усвідомлювала, що умови підпункту 1.3.2 пункту 1.3. порушують її права як споживача, оскільки не володіла належною правовою інформацією та покладалася на порядність і ділову репутацію Банку. Водночас Банк не надав їй роз`яснень про невідповідність цих умов вимогам законодавства, зокрема статті 18 Закону України "Про захист прав споживачів", частині 3 статті 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність», статті 11 Закону України «Про споживче кредитування».

Зазначає, що відповідно до підпункту 1.3.2 пункту 1.3. договору за користування кредитом позичальниця повинна була щомісячно сплачувати комісійну винагороду за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 1,70 % від суми кредиту. Обслуговування охоплювало моніторинг заборгованості, електронне інформування про необхідність здійснення щомісячних платежів, надання інформації про стан заборгованості через дистанційні сервіси, повідомлення про прострочення та консультування щодо своєчасного погашення боргу.

Такі умови суперечать чинному законодавству, є несправедливими та нікчемними, оскільки відповідно до статті 1054 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути кредит і сплатити проценти, а додаткові платежі допускаються лише у випадках, прямо передбачених законом.

Закон України «Про споживче кредитування» встановлює, що кредитодавець зобов`язаний безоплатно, але не частіше одного разу на місяць, надавати позичальнику інформацію про стан заборгованості. Тобто інформування мало здійснюватися безкоштовно, а умови договору, які передбачають оплату за ці послуги, обмежують права споживача та відповідно до частини 5 статті 12 цього Закону є нікчемними.

Отже, на переконання позивачки положення підпункту 1.3.2 пункту 1.3. Комплексного договору № 3/3187824 від 31 січня 2020 року є нікчемними, оскільки порушують законодавство, обмежують права позичальниці порівняно з тими, що прямо гарантовані законами України, і повинні вважатися недійсними з моменту укладення договору.

Мотивуючи наведеним, просить:

- зобов`язати АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» здійснити перерахунок заборгованості ОСОБА_1 за комплексним договором № 3/3187824 від 31.01.2020 року, який був укладений між ОСОБА_1 (Позичальник) та АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» (Банк), з послідовним зарахуванням кожного платежу, який було сплачено ОСОБА_1 на виконання підпункту 1.3.2. пункту 1.3. комплексного договору № /3187824 від 31 січня 2020 року, в рахунок погашення зобов`язань ОСОБА_1 зі сплати заборгованості по кредиту на виконання пункту 1.1. комплексного договору № 3/3187824 від 31 січня 2020 року та процентної винагороди на виконання підпункту 1.3.1. пункту 1.3. комплексного договору № 3/3187824 від 31 січня 2020 року згідно з Графіком платежів (Додаток № 1 до комплексного договору № 3/3187824 від 31 січня 2020 року), а також із виключенням із розрахунку заборгованості ОСОБА_1 за комплексним договором № 3/3187824 від 31 січня 2020 року комісійної винагороди за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 1,70 % у місяць від суми кредиту, яка передбачена підпунктом 1.3.2. пункту 1.3. комплексного договору № 3/3187824 від 31 січня 2020 року;

- стягнути судові витрати.

2. Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 10 березня 2025 року позов задоволено.

Зобов`язано ТОВ «ГЛОБАЛ СПЛІТ» здійснити перерахунок заборгованості ОСОБА_1 за комплексним договором № 3/3187824 від 31.01.2020 р., укладеним між ОСОБА_1 та AT «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК», правонаступником якого є ТОВ «ГЛОБАЛ СПЛІТ», із послідовним зарахуванням кожного платежу, який було сплачено ОСОБА_1 на виконання підпункту 1.3.2 пункту 1.3 комплексного договору, в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 за кредитом на виконання пункту 1.1 комплексного договору та процентної винагороди на виконання підпункту 1.3.1 пункту 1.3 комплексного договору, а також із виключенням з розрахунку заборгованості ОСОБА_1 за комплексним договором № 3/3187824 від 31 січня 2020 року комісійної винагороди за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 1,70 % у місяць від суми кредиту, яка передбачена підпунктом 1.3.2 пункту 1.3 комплексного договору.

Стягнуто із ТОВ «ГЛОБАЛ СПЛІТ» на користь держави судовий збір у сумі 1 211,20 грн.

Додатковим рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 14 квітня 2025 року заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «ГЛОБАЛ СПЛІТ» про зобов`язання вчинити дії задоволено частково.

Стягнуто із ТОВ «ГЛОБАЛ СПЛІТ» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у сумі 10 000,00 грн.

В решті вимог у задоволенні заяви відмовлено.

Задовольнивши позов, суд першої інстанції зробив висновок, що умови, викладені у підпункті 1.3.2 пункту 1.3 комплексного договору № 3/3187824 від 31 січня 2020 року щодо щомісячної оплати послуг з обслуговування кредитної заборгованості, не узгоджуються із вимогами законодавства, чинного на день укладання цього договору, зокрема Закону України «Про споживче кредитування», оскільки обмежують права позивачки, як позичальниці, тому є несправедливими та нікчемними.

Суд також зазначив, що позивачкою сплачено на користь відповідача грошові кошти на виконання пунктів договору, які є нікчемними. З метою відновлення порушеного права позивачки суд уважав за необхідне зобов`язати ТОВ «ГЛОБАЛ СПЛІТ» здійснити перерахунок заборгованості ОСОБА_1 за комплексним договором № 3/3187824 від 31 січня 2020 року.

Задовольнивши частково заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення та стягнувши 10 000,00 гривень витрат на професійну правничу допомогу, суд першої інстанції зробив висновок, що заявлений ОСОБА_1 розмір витрат на професійну правничу допомогу 15 000,00 гривень є завищеним та неспівмірним із складністю справи і обсягом наданих адвокатом послуг. Суд зробив висновок, що розмір реальних витрат на професійну правничу допомогу адвоката, який підлягає стягненню з ТОВ «ГЛОБАЛ СПЛІТ» на користь ОСОБА_1 , становить 10 000,00 грн.

3. Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Не погодившись з ухваленими судовими рішеннями, ТОВ "ГЛОБАЛ СПЛІТ" подано апеляційну скаргу.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує на незаконність та необґрунтованість доводів позивачки в тій частині, що вона на момент укладання договору не усвідомлювала, що умови підпункту 1.3.2. пункту 1.3. цього договору порушують її права як споживача.

Вказує, що матеріали справи підтверджують, що Банк надав необхідну інформацію відповідно до статті 9 та статті 12 Закону "Про споживче кредитування"; у паспорті відображені умови кредиту, реальна річна ставка та графік платежів, включаючи комісію за обслуговування. Позичальниця власним підписом підтвердила ознайомлення та погодження цих умов.

Щодо комісії ТОВ «ГЛОБАЛ СПЛІТ» зазначає, що відповідно до статті 1, статті 8 Закону України "Про споживче кредитування" та Правил НБУ №49 від 08.06.2017, такі платежі є складовою загальної вартості кредиту. Додаток №1 до договору (Таблиця розрахунку вартості кредиту) підписаний позичальницею, а з 2020 року по 2022 рік позивачка здійснювала щомісячні платежі, у тому числі сплачуючи комісію, що свідчить про визнання боргу.

У зв`язку із неналежним виконанням взятих на себе зобов`язань ОСОБА_1 , АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК», правонаступником якого є ТОВ «ГЛОБАЛ СПЛІТ», 07 вересня 2023 року звернувся із позовною заявою до Дніпровського районного суду Дніпропетровської області про стягнення заборгованості.

06 вересня 2023 року Дніпровським районним судом Дніпропетровської області було встановлено місце реєстрації відповідача, відкрито провадження та призначена справа до розгляду.

ОСОБА_1 ознайомившись з матеріалами судової справи, 06 серпня 2024 року звернулась до Шевченківського районного суду міста Києва з позовною заявою до АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК», правонаступником якого є ТОВ «ГЛОБАЛ СПЛІТ», про зобов`язання вчинити дії.

Уважає, що має місце недобросовісна поведінка позивача, яка полягає у зловживанні правами щодо судового захисту, оскільки позивачем також ініційовано судове провадження про зобов`язання вчинити дії.

З цього можна дійти висновку, що своєю недобросовісною поведінкою ОСОБА_1 намагається уникнути відповідальності та порушити законні права ТОВ «ГЛОБАЛ СПЛІТ».

Зазначає, що у суді першої інстанції відповідачем заявлено клопотання про зменшення витрат на професійну правничу допомогу, суд частково зменшив розмір витрат, але скаржник уважає, що за надану правову допомогу сума витрат підлягає ще зменшенню.

Гонорар адвоката може встановлюватися у фіксованому розмірі або у формі погодинної оплати. У першому випадку час, витрачений адвокатом, не має значення, у другому ж - він прямо впливає на розмір оплати. При вирішенні питання про компенсацію витрат суд має враховувати положення договору та критерії, визначені законом і судовою практикою, зокрема: складність справи та виконаних робіт, час, витрачений адвокатом, обсяг наданих послуг, ціну позову або значення справи для сторони, у тому числі її вплив на репутацію чи наявність публічного інтересу.

Скаржник стверджує, що адвокатом не були надані та доведені послуги за правову допомогу у тому розмірі, які встановлені судом.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на правові висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 01 квітня 2020 року у справі № 583/3343/19, від 21 жовтня 2020 року у справі № 194/1387/19, від 23 травня 2022 року у справі № 393/126/20.

Мотивуючи наведеним, просить рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 10 березня 2025 року скасувати, ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Додаткове рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 10 березня 2025 року скасувати, ухвалити нове судове рішення, яким розмір витрат зменшити до 2 000,00 гривень.

4. Доводи особи, яка подала відзив на апеляційну скаргу.

04 червня 2025 року на адресу Київського апеляційного суду надійшов відзив адвоката Помазкіна А.Є., який діє в інтересах ОСОБА_1 , на апеляційну скаргу.

В обґрунтування відзиву посилається на необґрунтованість апеляційної скарги.

Вказує, що апеляційна скарга не містить посилань які норми матеріального права порушив суд першої інстанції та які обставини не перевірив.

Вказує, що обґрунтування апеляційної скарги зводиться до того, що позивачка уклала договір, сплачувала за ним тривалий час, отже, не зважаючи на нікчемність пункту 1.3.2. кредитного договору, має і надалі сплачувати за те, що законом передбачено безкоштовно.

Звертає увагу, що з положень статті 215 ЦК України вбачається, що недійсним правочин може бути: або через пряму вимогу закону (нікчемний правочин); або через недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5 та 6 статті 203 цього Кодексу (оспорюваний правочин).

Тобто, нікчемним буде будь-який правочин, якщо його недійсність прямо передбачена законом, і навіть за умови, що волевиявлення учасника правочину було вільним і відповідало його внутрішній волі (тобто, учасник був обізнаним щодо умов правочину).

З огляду на наведені положення законодавства та правові висновки Верховного Суду, є безпідставними посилання відповідача на те, що позивачка діяла вільно та свідомо, коли укладала кредитний договір, та була обізнана щодо умов такого договору.

Комплексний договір № 3/3187824 між АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» та ОСОБА_1 був укладений 31 січня 2020 року, тобто після набрання чинності Законом України "Про споживче кредитування" від 15 листопада 2016 року № 1734-VIII (10 червня 2017 року).

Таким чином, позивачкою обраний належний спосіб захисту, який не вимагає окремого визнання пункту 1.3.2. комплексного договору № 3/3187824 від 31 січня 2020 року недійсним.

Вказує, що посилання відповідача на правові висновки Верховного Суду, які викладені у постановах від 01 квітня 2020 року у справі № 583/3343/19 (провадження № 61- 22778св19), від 21 жовтня 2020 року у справі № 194/1387/19 (провадження № 61- 7416св20), від 23 травня 2022 року у справі № 393/126/20 (провадження № 61- 14545сво20) не є релевантними, оскільки вони стосуються оспорюваних правочинів, а не нікчемних.

З приводу перебування у провадженні Дніпровського районного суду Дніпропетровської області справи № 175/5037/23 за позовом ТОВ «ГЛОБАЛ СПЛІТ» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості зазначає, що звернення ОСОБА_1 до Шевченківського районного суду міста Києва із позовом про захист прав споживача є способом захисту її порушеного права, що не може вважатися недобросовісною поведінкою.

Щодо оскарження скаржником додаткового рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 14 квітня 2025 року вказує, що скарга не містить жодних доказів на підтвердження неспівмірності стягнутих витрат на правничу допомогу, обмежившись цитуванням висновків Верховного Суду.

Вказує, що всі докази оплати правової допомоги та її розміру були надані суду, а сам розмір правової допомоги є співмірним із складністю справи та не перевищує звичайний розмір гонорарів адвокатів, які стягувалися судами протягом 2024 року у справах такої категорії.

Зазначає, що орієнтовний розмір витрат на правову допомогу ОСОБА_1 у Київському апеляційному суді становить 10 000,00 гривень.

Мотивуючи наведеним, просить у задоволенні апеляційної скарги відмовити, рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 10 березня 2025 року та додаткове рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 14 квітня 2025 року залишити без змін.

Стягнути судові витрати.

5. Позиція учасників справи.

02 вересня 2025 року на адресу Київського апеляційного суду надійшли додаткові пояснення ТОВ "ГЛОБАЛ СПЛІТ".

Зазначає, що статтею 47 Закону України "Про банки і банківську діяльність" визначено, що Банк самостійно встановлює процентні ставки та комісійну винагороду за надані послуги, якщо інше не передбачено законом.

При укладенні Кредитного договору сторонами було досягнуто згоди з усіх його істотних умов та визначено: валюту кредитування, суму кредиту, процентну ставку за користування ним і порядок повернення кредиту, відповідальність сторін за невиконання або неналежне виконання умов договору, строки повернення коштів, сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі. Так, підписавши договір, ОСОБА_1 засвідчила, що вона погодилась з його умовами.

ТОВ «ГЛОБАЛ СПЛІТ» уважає пункт 1.3.2 Кредитного договору законним, та нараховану комісію за обслуговування кредитної заборгованості, яка включається до загальних витрат за споживчим кредитом - правомірною.

ОСОБА_1 була вільна у виборі фінансової установи для отримання кредиту та валюти кредитування, а її особистий підпис на Кредитному договорі підтверджує вільне волевиявлення на вчинення правочинів. Кредитний договір підписали сторони, які досягли згоди з усіх його істотних умов, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а їхнє волевиявлення відповідало внутрішній волі.

Вказує, що судом першої інстанції безпідставно визначено комісію за обслуговування кредиту нікчемною, оскільки комісія, яка визначалась Договором, відноситься до загальних витрат за споживчим кредитом, визначених статтею 1 та деталізованих в статті 8 Закону України "Про споживче кредитування", а саме визначаються як комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Проте, судом першої інстанції хибно застосовано норми пункту 4 частини 2 статті 25 Закону України "Про споживче кредитування". Висновки суду першої інстанції зводяться до того, що Банком було, начебто, неправомірно нараховано комісію, суть якої полягала, на думку суду, виключно у наданні інформації про стан кредиту. Так, в обґрунтуваннях суду першої інстанції йдеться про нікчемність комісії саме за надання інформації, при цьому не приймається до уваги інший аспект цього поняття, який визначається у статті 8 Закону України «Про споживче кредитування», як плата саме за обслуговування кредитної заборгованості, а не виключно за надання інформації споживачу по кредиту. Комісія за обслуговування кредиту, навіть з контексту самої назви, передбачає не тільки надання інформації по кредитній заборгованості, а й інші супутні послуги по обслуговуванню кредиту. Згідно частини 2 статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.

Вказує, що оплати, які були здійснені боржником за власною ініціативою та внесені на рахунки ще первісного Кредитодавця, є визнаною ним частиною боргу. Окрім того, оплати в рахунок погашення заборгованості вчинялись починаючи з 2020 року та жодних заперечень до моменту судової стадії з боку боржника не заявлялось, що підтверджує добровільність здійснення оплат.

Мотивуючи наведеним, просить апеляційну скаргу задовольнити.

В судовому засіданні адвокат Гапанович С.В., який діє в інтересах ТОВ "ГЛОБАЛ СПЛІТ", підтримав подану апеляційну скаргу, просив суд її задовольнити.

Адвокат Бажан В.П., який діє в інтересах ОСОБА_1 , проти задоволення апеляційної скарги заперечував, просив у її задоволенні відмовити та стягнути із відповідача на користь позивачки судові витрати, понесені під час апеляційного перегляду.

6. Позиція суду апеляційної інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення адвоката Гапановича С.В., який діє в інтересах ТОВ "ГЛОБАЛ СПЛІТ", адвоката Бажана В.П., який діє в інтересах ОСОБА_1 , розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого по справі судового рішення, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

7. Фактичні обставини справи, установлені судом.

З матеріалів справи установлено, що 31 січня 2020 року між АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» та ОСОБА_1 укладено комплексний договір № 3/3187824.

Відповідно до умов укладеного договору, позивачка отримала від банку кредит у сумі 272 340,00 грн строком на 54 місяці з 31 січня 2020 року по 30 липня 2024 року включно на споживчі потреби, у тому числі на сплату страхового платежу за договором страхування життя згідно цього договору та Правил надання споживчого кредиту в АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» та умов страхування життя позичальника, які є невід`ємною публічною частиною цього договору та розміщені на офіційному сайті Банку.

Згідно пункту 1.3. договору за користування кредитом позичальник сплачує: проценту винагороду (пункту 1.3.1) щомісячно, в розмірі 5,00% річних (фіксована процентна ставка), починаючи з дня надання кредиту (дня списання кредитних коштів з позичкового рахунку позичальника) до моменту повного погашення заборгованості за договором; комісійну винагороду за обслуговування кредитної заборгованості (надалі - комісія) (пункту 1.3.2) комісійну винагороду за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 1,70% у місяць від суми кредиту, зазначеної в пункті 1.1. договору. Обслуговування кредитної заборгованості включає моніторинг заборгованості, під яким розуміється електронне інформування (нагадування) про здійснення щомісячних платежів по кредиту та процентах, надання інформації щодо стану заборгованості через дистанційні системи обслуговування, інформування позичальника про виникнення простроченої заборгованості, консультування позичальника (як усне, так і письмове) щодо погашення заборгованості, своєчасності сплати платежів тощо.

Згідно пункту 2.2. договору позичальник зобов`язаний сплачувати проценти та комісію у валюті кредиту, відповідно до розрахунків Банку, в день повернення кредиту одночасно і погашення заборгованості за кредитом на рахунок погашення заборгованості. Сплачена сума платежу перераховується на позичковий рахунок та на рахунки нарахування процентів і комісії в день повернення кредиту. У випадку, якщо зазначений день повернення кредиту є неробочим, позичальник зобов`язаний сплатити суму нарахованих процентів та платіж за кредитом у попередній робочий день (том 1 а.с. 39-40).

Матеріали цивільної справи також містять додаток №1 до комплексного договору №3/3187824 від 31 січня 2020 року "Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит" підписаний представником АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» та ОСОБА_1 що відображає графік платежів по кредиту та загальну вартість кредиту (том 1 а.с. 12-14).

У позовній заяві позивачкою зазначено, що орієнтовний розмір витрат на професійну правничу допомогу у суді першої інстанції становить 15 000,00 гривень, докази понесення яких будуть надані після ухвалення судом першої інстанції рішення у справі.

14 березня 2025 року адвокатом Помазкіним А.Є., який діє в інтересах ОСОБА_1 , подано заяву про ухвалення додаткового рішення, у якій просить суд стягнути витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 15 000,0 гривень (том 2 а.с. 72-73).

До заяви про ухвалення додаткового рішення додано копію договору про надання професійної правничої допомоги, копію акту приймання-передачі, копію квитанції про оплату правничої допомоги.

Згідно даних договору про надання правової допомоги від 25 січня 2024 року укладеного між адвокатським бюро "Артема Помазкіна" та ОСОБА_1 за цим договором клієнтка доручає адвокатському бюро, а адвокатське бюро приймає на себе зобов`язання надати клієнтці за плату (гонорар) правову (правничу) допомогу в обсязі та на умовах, передбачених цим договором, а саме: скласти та подати до Шевченківського районного суду міста Києва позовну заяву ОСОБА_1 до АТ "КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК" про захист прав споживачі з метою здійснення перерахунку заборгованості за комплексним договором №3/3187824 від 31 січня 2020 року; здійснювати супровід справи за вказаною позовною заявою, в тому числі готувати та подавати інші заяви по суті справи та з процесуальних питань, а також здійснювати представництво ОСОБА_1 в суді під час розгляду справи.

Згідно пункту 2 укладеного договору гонорар за надання правової допомоги за цим договором складає 15 000,00 гривень. Строк оплати - протягом 5 календарних днів з моменту прийняття рішення у справі на користь клієнтки (том 2 а.с. 76).

10 березня 2025 року АБ "Артема Помазкіна" та ОСОБА_1 підписано акт приймання-передачі наданих послуг відповідно до якого адвокатським бюро надано, а клієнтом прийнято послуги на суму 15 000,00 гривень (том 2 а.с. 77).

Згідно даних квитанції від 14 березня 2025 року ОСОБА_1 сплачено на рахунок АБ "Артема Помазкіна" 15 000,00 гривень. У графі призначення платежу вказано "За надання правової допомоги, договір від 25.01.2024, акт від 10.03.2025" (том 2 а.с. 78).

25 січня 2024 року між АБ "Артема Помазкіна" та ОСОБА_1 укладено договір про надання правової допомоги відповідно до якого клієнтка доручає адвокатському бюро, а адвокатське бюро приймає на себе зобов`язання надати клієнтці за плату (гонорар) правову (правничу) допомогу (яка також іменується як "юридичні послуги) в обсязі та на умовах, передбачених договором, а саме

8. Мотиви, якими керується колегія суддів апеляційного суду, та застосовані норми права.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1 статті 1048 ЦК України).

Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб.

Згідно частини 2 статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.

Отже, Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.

На виконання вимог, у тому числі, пункту 4 частини 1 статті 1 та частини 2 статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» Правління Національного банку України постановою від 08 червня 2017 року № 49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі - Правила про споживчий кредит). Цією ж постановою визнано такою, що втратила чинність, постанову Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168 «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту».

Відповідно до пункту 5 Правил про споживчий кредит банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил.

Банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (пункт 8 Правил про споживчий кредит).

Згідно з додатком 1 до Правил про споживчий кредит, загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту.

Правила про споживчий кредит розроблені й затверджені на виконання вимог Закону України «Про споживче кредитування» та підтверджують правомірність дій банку щодо встановлення у договорі споживчого кредиту комісії за обслуговування кредитної заборгованості.

Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації.

Відповідно до частини 1 статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.

Згідно частини 5 статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.

З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» (10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин 1 та 2 статті 11, частини 5 статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19.

У постанові Верховного Суду від 31 серпня 2022 року у справі № 202/5330/19 зазначено, що «у кредитному договорі не зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). При цьому до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з частинами першою та другою статті 11 Закону України «Про споживче кредитування». Банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладення оспорюваного кредитного договору. За таких обставин положення пункту 1.2 та розділу 4 кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

У справі, що переглядається колегією суддів установлено, що умовами кредитного договору від 31 січня 2020 року передбачено сплату позичальником щомісячної комісії за супроводження кредиту, яка складає 1,70 % від суми кредиту.

Необхідність внесення плати за обслуговування кредиту, передбачена в Графіку платежів. Розмір комісії за обслуговування кредитної заборгованості складає 4 629,78 гривень щомісяця.

Кредитний договір містить вказівку про те, що обслуговування кредитної заборгованості включає моніторинг заборгованості, під яким розуміється електронне інформування (нагадування) про здійснення щомісячних платежів по кредиту та процентах, надання інформації щодо стану заборгованості через дистанційні системи обслуговування, інформування позичальника про виникнення простроченої заборгованості, консультування позичальника (як усне, так і письмове) щодо погашення заборгованості, своєчасності сплати платежів тощо.

Разом з цим, кредитний договір не містить чіткого та визначеного переліку додаткових або супутніх банківських послуг, які фактично надавалися позивачці та за які стягувалась спірна комісія. Відповідач не надав суду належних та допустимих доказів того, що такі послуги були реально надані, погоджені сторонами та мали самостійний економічний зміст, відмінний від інформаційних обов`язків банку, встановлених законом.

Посилання скаржника на зловживання позивачкою процесуальними правами колегія суддів відхиляє, оскільки відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Звернення особи до суду за захистом порушений чи оспорюваних прав не може уважатися зловживанням процесуальними правами.

Посилання скаржника в апеляційній скарзі на правові висновки Верховного Суду, викладені, зокрема у постановах від 01 квітня 2020 року у справі № 583/3343/19 колегія суддів відхиляє, оскільки Велика Палата Верховного Суду у постанові від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19 (провадження № 14-44цс21) відступила від висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 01 квітня 2020 року у справі № 583/3343/19 (провадження № 61-22778св19) й постанові Верховного Суду від 15 березня 2021 року в справі № 361/392/20 (провадження № 61-16470св20) та зазначила, що умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» (10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що умова комплексного договору № 3/3187824 від 31 січня 2020 року щодо обов`язку позивачки сплачувати щомісячну комісію за обслуговування кредитної заборгованості суперечить вимогам Закону України «Про споживче кредитування», обмежує права споживача та є нікчемною.

Щодо доводів апеляційної скарги на додаткове рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 14 квітня 2025 року, колегія суддів зазначає про таке.

Відповідно до частини 1 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до пунктів 2, 3 частини 1 статті 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи та витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно із статтею 134 ЦПК України:

1. Разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.

2. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

3. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

4. Суд може попередньо визначити суму судових витрат (крім витрат на професійну правничу допомогу), пов`язаних з розглядом справи або певною процесуальною дією. Така попередньо визначена судом сума не обмежує суд при остаточному визначенні суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Частинами 2-4 статті 137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до частини 8 статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Заперечуючи проти стягнення витрат на професійну правничу допомогу, скаржник в апеляційній скарзі посилається на правові висновки Верховного Суду та зазначає, що адвокатом не доведено надання правничої допомоги у розмірі, визначеному судом першої інстанції.

Колегія суддів відхиляє наведені доводи, оскільки матеріалами справи підтверджується фактичне надання позивачці професійної правничої допомоги у межах даного провадження. Зокрема, адвокатом було підготовлено та подано позовну заяву, відповідь на відзив, клопотання про заміну неналежного відповідача, а також здійснено представництво інтересів позивачки під час розгляду справи в судових засіданнях.

За таких обставин колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу у сумі 10 000,00 грн, що включає оплату за підготовку та подання позовної заяви у розмірі 6 000,00 грн та участь адвоката у судових засіданнях у розмірі 4 000,00 грн.

Доводів, які б свідчили про неспівмірність зазначеної суми зі складністю справи, обсягом наданих адвокатом послуг чи порушенням принципу розумності витрат, апеляційна скарга не містить, у зв`язку з чим підстави для її зменшення до 2 000,00 грн відсутні.

За установлених обставин, колегія суддів уважає, що доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та на їх правильність не впливають, отже апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 10 березня 2025 року та додаткове рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 14 квітня 2025 року слід залишити без змін.

Відповідно до підпункту в пункту 4 частини 1 статті 382 ЦПК України постанова суду апеляційної інстанції складається з резолютивної частини із зазначенням розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

У відзиві на апеляційну скаргу адвокат Помазкін А.Є., який діє в інтересах ОСОБА_1 , зазначив, що орієнтовний розмір витрат на професійну правничу допомогу у суді апеляційної інстанції становить 10 000,00 гривень. Докази розміру судових витрат будуть подані до прийняття постанови у справі або протягом п`яти днів після прийняття постанови Київським апеляційним судом.

До відзиву на апеляційну скаргу додано копію ордеру АЕ №1392650 відповідно до даних якого адвокат Помазкін А.Є. представляє інтереси ОСОБА_1 на підставі договору про надання правничої допомоги б/н від 13 травня 2025 року (том 2 а.с.149).

22 жовтня 2025 року на адресу Київського апеляційного суду надійшла заява адвоката Помазкіна А.Є., який діє в інтересах ОСОБА_1 , до якої долучено копію договору про надання правової допомоги від 13 травня 2025 року та копію акту приймання-передачі наданих послуг від 18 червня 2025 року.

Установлено, що 13 травня 2025 року між АБ "Артема Помазкіна" та ОСОБА_1 укладено договір про надання правової допомоги відповідно до якого клієнтка доручає Адвокатському бюро, а Адвокатське бюро приймає на себе зобов`язання надати Клієнтці за плату (гонорар) правову (правничу) допомогу (яка також іменується як «юридичні послуги») в обсязі та на умовах, передбачених Договором, а саме:

- надання консультації щодо суті та мотивів рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 10 березня 2025 року у справі № 761/28710/24 за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «ГЛОБАЛ СПЛІТ» про захист прав споживачів з метою здійснення перерахунку заборгованості за комплексним договором № 3/3187824 від 31 січня 2020 року;

- надання консультації щодо суті апеляційної скарги ТОВ «ГЛОБАЛ СПЛІТ» на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 10 березня 2025 року у справі № 761/28710/24 за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «ГЛОБАЛ СПЛІТ» про захист прав споживачів з метою здійснення перерахунку заборгованості за комплексним договором № 3/3187824 від 31 січня 2020 року та узгодження правової позиції у відзиві на скаргу;

- складання та подання до Київського апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу ТОВ «ГЛОБАЛ СПЛІТ» на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 10 березня 2025 року у справі № 761/28710/24 за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «ГЛОБАЛ СПЛІТ» про захист прав споживачів з метою здійснення перерахунку заборгованості за комплексним договором № 3/3187824 від 31 січня 2020 року;

- супровід справи № 761/28710/24 у Київському апеляційному суді, в тому числі складання та подання інших заяв по суті справи та з процесуальних питань, а також представництво ОСОБА_1. в суді під час розгляду справи.

Відповідно до пункту 12 договору гонорар за надання правової допомоги за цим договором складає 15 000 грн. Строк оплати - не пізніше 5 календарних днів з моменти прийняття рішення у справі.

З даних акту приймання-передачі наданих послуг від 18 червня 2025 року убачається, що Адвокатським бюро надано, а клієнтом прийнято такі послуги:

- надання консультацій щодо суті та мотивів Шевченківського районного суду міста Києва від 10 березня 2025 року / 05 години / 1 000,00 гривень;

- надання консультацій щодо суті апеляційної скарги ТОВ "ГЛОБАЛ СПЛІТ" на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 10 березня 2025 року та узгодження правової позиції у відзиві на скаргу / 1 година / 2 000,00 гривень;

- складання та подання відзиву на апеляційну скаргу ТОВ "ГЛОБАЛ СПЛІТ" / 3,5 години / 7 000,00 гривень (том 2 а.с. 200).

Згідно даних копії платіжної інструкції від 13 травня 2025 року ОСОБА_1 на рахунок АБ "Артема Помазкіна" сплачено 10 000,00 гривень. У графі призначення платежу вказано "сплата за надання правової допомоги у справі №761/28710/24 у Київському апеляційному суді (а.с. 151).

Вирішуючи питання щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу у суді апеляційної інстанції, колегія суддів вказує про таке.

У постанові від 22 березня 2023 року у справі № 758/6113/19 Верховний Суд, зменшуючи розмір заявленої до стягнення суми витрат на правову допомогу, за відсутності клопотання іншої сторони про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, зазначив наступне.

"Суд зазначає, що під час вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу суд:

1) має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, керуючись критеріями, які визначені у частині четвертій статті 137 ЦПК України (а саме: співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи, часом, обсягом наданих адвокатом послуг, ціною позову та (або) значенням справи для сторони), але лише за клопотанням іншої сторони;

2) з власної ініціативи або за наявності заперечення сторони може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково, керуючись критеріями, що визначені частинами третьою-п`ятою, дев`ятою статті 141 ЦПК України.

При цьому такий критерій, як обґрунтованість та пропорційність (співмірність) розміру витрат на оплату послуг адвоката до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі, чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес, суд має враховувати як відповідно до пункту 4 частини третьої статті 137 ЦПК України (у разі недотримання - суд за клопотанням іншої сторони зменшує розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу), так і відповідно до пункту 2 частини третьої статті 141 цього Кодексу (у разі недотримання - суд за клопотанням сторони або з власної ініціативи відмовляє у відшкодуванні витрат повністю або частково при здійсненні розподілу).

Тобто критерії, визначені частиною четвертою статті 137 ЦПК України, враховуються за клопотанням заінтересованої сторони для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою наступного розподілу між сторонами за правилами частини четвертої статті 141 цього Кодексу."

У цій справі відповідач клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами в суді апеляційної інстанції, не заявляв.

Відтак, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалено рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та її адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи і витраченого адвокатом часу.

Колегія суддів ураховує, що не всі заявлені до відшкодування витрати за своєю правовою природою можуть бути віднесені до витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Так, надання консультацій щодо суті та мотивів рішення суду першої інстанції, а також консультацій щодо змісту апеляційної скарги не є самостійними видами правничої допомоги у розумінні статей 133, 137 ЦПК України, а за своїм змістом охоплюються підготовкою та складанням відзиву на апеляційну скаргу. Вартість таких консультацій у загальному розмірі 3 000,00 гривень є складовою роботи адвоката зі складання відповідного процесуального документа.

З огляду на викладене, колегія суддів доходить висновку, що обґрунтованими та співмірними є витрати на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції у розмірі 7 000,00 гривень, що відповідають фактичному обсягу наданих адвокатом послуг зі складання та подання відзиву на апеляційну скаргу.

Керуючись статтями 259, 268, 367, 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ГЛОБАЛ СПЛІТ» на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 10 березня 2025 року та на додаткове рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 14 квітня 2025 року залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 10 березня 2025 року та додаткове рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 14 квітня 2025 року залишити без змін.

Стягнути із Товариства з обмеженою відповідальністю «ГЛОБАЛ СПЛІТ» на користь ОСОБА_1 на відшкодування судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, 7 000,00 гривень.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення, касаційна скарга на постанову може бути подана протягом тридцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Верховного Суду. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач Н.В. Поліщук

Судді О.В. Желепа

В.В. Соколова