МЕТАЛУРГІЙНИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
Справа № 210/4938/24
Провадження № 2/210/2283/25
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

25 грудня 2025 року м. Кривий Ріг

Суддя Металургійного районного суду міста Кривого Рогу Вікторович Н.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін, в порядку ч.2 ст.247 ЦПК України цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Укрглобал-Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Укрглобал-Фінанс» в особі представника Руденко К.В. звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за Кредитним договором.

В обґрунтування заявлених позовних вимог представник позивача зазначив, що 19.07.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 був укладений електронний договір №3831392 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, відповідач отримав кредит у розмірі 18 600,00 грн., строком на 360 днів, шляхом переказу на його платіжну картку № НОМЕР_1 емітовану АТ «КБ «ПриватБанк» зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2% від суми кредиту за кожен день користування (730% річних).

Кредитний договір, у відповідності до норм ч. 1 ст. 13 Закону України «Про споживче кредитування» був укладений в письмовій формі у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про електронну комерцію».

Позичальнику було надано наступний одноразовий ідентифікатор К582, для підписання Кредитного договору № 3831392 від 19.07.2023 року, підтвердження ознайомлення з Правилами та інших супутніх документів.

24.04.2024 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «ФК «Глобал-Фінанс» укладено Договір факторингу №24/04/2024 від 24.04.2024 року, відповідно до умов якого право вимоги за Договором №3831392 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 19.07.2023 року перейшло до ТОВ «ФК «Укрглобал-Фінанс». У зв`язку з значним порушенням зобов`язань заборгованість за кредитним договором станом на 24.04.2024 року становить 122 760,00 грн., яка складається з: 18 600,00 грн. заборгованість за кредитом; 104 160,00 грн. заборгованість за нарахованими процентами відповідно до п. 1.4 Кредитного договору за ставкою 2% за кожен день користування кредитом (730 % річних) за період з 19.07.2023 року по 24.04.2024 року. У зв`язку з чим позивач звернувся до суду з вказаним позовом та просить стягнути з відповідача зазначену суму заборгованості 122 760,00грн та судові витрати у розмірі 2422,40 грн. за сплату судового збору за звернення до суду з вказаним позовом, 5000,00 грн. витрати на правничу допомогу.

Відповідно до Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03 вересня 2024 року, вказана справа надійшла до провадження суддя Вікторович Н.Ю.

Ухвалою суду від 05 вересня 2024 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Заочним рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03 жовтня 2024 року позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Укрглобал-Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Укрглобал-Фінанс», суму заборгованості за Договором №3831392 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 19.07.2023 р в розмірі 122 760,00 грн., судовий збір у розмірі 2422,40 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 3000,00 грн.

02 жовтня 2025 року до Металургійного районного суду міста Кривого Рогу надійшла заява представника відповідача ОСОБА_1 , - ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03 жовтня 2024 року за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Укрглобал-Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якій представник відповідача просив суд скасувати заочного рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03 жовтня 2024 року і призначити справу до розгляду за правилами загального позовного провадження.

В обґрунтування заяви представник зазначив, що в договорі факторингу та додатках до цього відсутні будь-які посилання на Договір №3831392 про надання ОСОБА_1 коштів на умовах споживчого кредиту від 19.07.2023. Тобто, вказаний договір факторингу не підтверджує висновки

суду в цій частині. Суд прийшов до помилкового висновку про те, що між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 19.07.2023 начебто був укладений договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту №3831392, підписаний за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором К582, за якими відповідач начебто отримала кредитні кошти у розмірі 18600,00 грн шляхом переказу на його платіжну картку № НОМЕР_1 , емітовану АТ «КБ «ПриватБанк» і начебто була зобов`язана повернути їх в установлений строк відповідно до умов угоди та сплатити проценти. На помилкову думку суду невід`ємною частиною цього Договору споживчого кредиту начебто є: таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі іменується графік платежів), що є додатком №1 до цього договору, в яких наведений детальні терміни повернення (дати) повернення кредиту та сплати відсотків; графік платежів розраховується з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки, виходячи з припущення, що клієнт виконає свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в договорі; Таблиця обчислення загальної вартост кредиту для клієнта (споживача) та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (додаток №1 до договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 3831392 від 19.07.2023 року). В указаній таблиці визначено суми процентів, які ОСОБА_3 зобов`язувалась вносити; паспорт споживчого кредитування, у якому міститься інформація щодо орієнтованої реальної річної процентної ставки та орієнтованої загальної вартості кредиту для споживача: стандартна процентна ставка, відсотків річних: 730,00 % (або 2,00 % в день); знижена процентна ставка у такому ж розмірі; тип процентної ставки фіксована. Пунктом 5 визначено порядок повернення кредиту 12 платежів, сума кредиту 18600,00 грн., періодичність внесення кожні 30 днів. Перший платіж у сумі 7812,00 грн. зі сплати процентів за перший період та 10 платежів по 11 160 грн. зі сплати процентів; останній 12 платіж 29 760,00 грн., який включає: проценти 11 160,00 грн, кредит 18 600 грн. Вказаний договір на помилкову думку суду начебто підписаний електронним підписом позичальника, про що свідчить п. 10 договору кредиту, реквізити та підпис сторін. Проте в наявному у справі договорі підпис ОСОБА_1 відсутній. Також є помилковим твердженням і те, що саме ОСОБА_3 були підписані вище перелічені за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором К582. Проте відсутні докази того, що вказані документи на момент начебто укладення договору мали той самий зміст як ті, що надані позивачем до суду разом з позовом. Відсутні докази того що відповідач ознайомився саме з цими, а не з іншими документами та підписав саме їх. Проте вище перелічені документи, котрі начебто є невід`ємною частиною кредитного договору не містять підпису відповідача, тому вони не можуть розцінюватися як складова частина кредитного договору, умови якого погоджені сторонами. Таким чином, матеріали справи не містять підтверджень про те, що саме ці документи, договір, додатки до договору, та інші додані позивачем документи розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними,зарахування вказаних в договорі грошових коштів на банківський рахунок відповідачки саме позивачем відсутні, а сама банківська картка згідно законодавства України є лише платіжним інструментом. Матеріали справи не містять доказів того, що саме відповідач будь-яким способом застосував ідентифікатор електронного підпису, так і факту отримання саме ним цього одноразового ідентифікатора, а також у справі відсутні докази реєстрації саме позивача у інформаційно-телекомунікаційній системі відповідачів, відсутні докази отримання саме позивачем коштів згідно з кредитним договором, тому наявні достатні правові підстави для відмови в задоволенні позову лише з цих обставин.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів.

Відповідно до ч.1ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В тому числі, суд враховує вимоги ст. 80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступних висновків.

Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Відповідно до ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, розмір яких встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Як встановлено судом, між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 19.07.2023 був укладений договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту №3831392, підписаний за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором К582, за якими відповідач отримав кредитні кошти у розмірі 18600,00 грн шляхом переказу на його платіжну картку № НОМЕР_1 , емітовану АТ «КБ «ПриватБанк» і був зобов`язаний повернути їх в установлений строк відповідно до умов угоди та сплатити проценти.

Відповідно до п.1.2. Договору сума кредиту становить 18600,00 грн, згідно з п.1.3. строк дії кредиту - 360 днів. Періодичність платежів зі сплати процентів кожні 30 днів. Детальні терміни повернення (дати) повернення кредиту та сплати відсотків визначені в таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі іменується графік платежів), що є додатком №1 до цього договору. Графік платежів розраховується з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки, виходячи з припущення, що клієнт виконає свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в договорі. Строк кредиту, а також термін (дата) повернення (виплати) кредиту, встановлені договором, можуть бути змінені (продовжені) за письмовою згодою сторін, шляхом підписання Сторонами додаткового договору до цього Договору. Ініціювання Клієнтом продовження строку кредитування/строку Договору відбувається без зміни умов цього Договору в бік погіршення для Клієнта. (п. 1.3.1 договору).

За користування кредитом нараховуються проценти, тип процентної ставки фіксована (п. 1.4 договору): стандартна ставка становить 2,00% в день (п.1.4.1), знижена процента становить 1,40% в день (п. 1.4.2 договору).

Орієнтована загальна вартість кредиту на дату укладення договору за стандартною ставкою складає 152 520,00 грн (п.1.6.1.), за зниженою ставкою 149 172,00 грн (п.1.6.2.).

Вказаний договір підписаний електронним підписом позичальника, про що свідчить п. 10 договору кредиту, реквізити та підпис сторін.

Пунктом 2.2. договору передбачено, що сума кредиту перераховується товариством протягом 2 робочих (банківських) днів з моменту укладення договору. У випадку, якщо Товариство здійснює перерахунок коштів не у день укладання договору, а у наступні календарні дні, графік платежів підлягає коригуванню шляхом зміщення дати повернення кредиту, враховуючи строк кредиту (кількість днів), зазначений в п. 1.3. Договору, відлік якого в даному випадку починається з моменту надання коштів. Новий графік платежів розміщується товариством у особистому кабінеті та/або направляється на електронну адресу клієнта. (а.с. 9-18)

ОСОБА_3 підписано додаток №1 до договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 3831392 від 19.07.2023 року за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором К582, який містить таблицю обчислення загальної вартості кредиту для клієнта (споживача) та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит. В указаній таблиці визначено суми процентів, які ОСОБА_3 зобов`язувалась вносити.(а.с. 19)

Крім того, ОСОБА_3 за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором К582 підписано паспорт споживчого кредитування, у якому міститься інформація щодо орієнтованої реальної річної процентної ставки та орієнтованої загальної вартості кредиту для споживача: стандартна процентна ставка, відсотків річних: 730,00 % (або 2,00 % в день); знижена процентна ставка у такому ж розмірі; тип процентної ставки фіксована. Пунктом 5 визначено порядок повернення кредиту 12 платежів, сума кредиту 18600,00 грн., періодичність внесення кожні 30 днів. Перший платіж у сумі 7812,00 грн. зі сплати процентів за перший період та 10 платежів по 11 160 грн. зі сплати процентів; останній 12 платіж 29 760,00 грн., який включає: проценти 11 160,00 грн, кредит 18 600 грн. (а.с. 20-22)

Порядок укладання договорів в електронній формі регламентується Законом України «Про споживче кредитування» та Законом України «Про електронну комерцію». Зокрема, в ст.13 Закону України «Про споживче кредитування» зазначено, що договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутних послуг кредитодавцем i третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примiрнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особi, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дiй чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, i це роз`яснення логічно пов`язані з нею. Статтею 12 цього закону регламентуються вимоги до підпису сторін договору. Так, згідно ч.1 цієї статті, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема: електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Відповідно до п. 12, ч. 1 ст. 3 Закону одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення вiд особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Таким ідентифікатором є СМС повідомлення з кодом, якай зазначений у тексті договору у розділі «Підписи сторiн».

Також, приписами ст.12 Закону України «Про електронну комерцію», передбачено поняття «підпис у сфері електронної комерції». Так, якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту №3831392 від 19 липня 2023 містить електронний підпис одноразовим ідентифікатором К582.

Отже, судом встановлено, що посилання на обставини укладення вищезазначеного Договору між його сторонами в електронній формі відповідає положенням Закону України «Про електронну комерцію», оскільки позивачем доведено, що відповідач ОСОБА_1 ідентифікувала себе шляхом заповнення заяви на отримання кредиту №3831392 від 19 липня 2023 в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції; надала відповідні дані для заповнення формуляра заяви (П.І.П, РНОКПП, місце проживання, телефон, данні паспорту та ін.) та шляхом накладення електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним Законом України «Про електронну комерцію» погодилася із запропонованими умовами договору та підписала його.

Вказаний висновок щодо правомірності укладення кредитного договору шляхом підписання електронним цифровим підписом відповідає висновкам викладених у постанові Верховного Суду від 12.01.2021, справа № 524/5556/19, провадження № 61-16243св20. До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 23.03.2020 у справі № 404/502/18 (провадження № 61-8449св19); від 09.09.2020 у справі № 732/670/19 (провадження № 61-7203св20). Тобто судова практика у цій категорії справ є незмінною.

У постанові Верховного Суду від 20.05.2022 у справі № 336/4796/18, вказано, що для стягнення боргу недостатньо надати кредитний договір та розрахунок заборгованості, потрібно надати і докази видачі кредиту. Це може бути: меморіальний ордер, виписка по рахунку, заява на видачу готівки, платіжне доручення, тощо. Такі документи повинні відповідати положенням Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність". Якщо кредитор не подає такі документи з позовною заявою, то суд повинен відмовити в задоволенні позову через недоведеність наявності заборгованості.

Факт отримання відповідачем кредитних коштів підтверджується листом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», наданого на виконання ухвали суду про витребування доказів. Відповідно до Листа вих. №20.1.0.0.0/7-240920/46206 від 23.09.2024, на ім`я ОСОБА_1 банком було емітовано платіжну картку № НОМЕР_2 . 19.07.2023 було успішно трансакція в сумі 18 600,00 грн. зарахування переказу на рахунок № НОМЕР_2 . (а.с. 74)

У зв`язку з порушенням ОСОБА_3 зобов`язань заборгованість за договором №3831392 станом на 24.04.2024 року становить 122 760,00 грн, яка складається з: 18600,00 грн заборгованості за кредитом, 104 160,00 грн - заборгованість за нарахованими процентами з 19.07.2023 року по 24.04.2024 року.

24.04.2024 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Факторингова компанія «Укрглобал-Фінанс» укладено договір відступлення права вимоги №24/04/2024, відповідно до умов якого право вимоги за договором №3831392 про надання коштів на умовах споживчого кредиту перейшло до ТОВ «Факторингова компанія «Укрглобал-Фінанс».

Отже, між сторонами виник спір про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Частиною 1 статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до статей 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк, відповідно до умов договору та вимог закону.

Згідно з частиною 1 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Відповідно до абзацу 2 частини 2 статті 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Частина 5 статті 11 Закону України "Про електронну комерцію" передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (ст. 12 Закону України "Про електронну комерцію").

Отже, на підтвердження існування договірних відносин позивачем по справі було надано договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту №3831392 від 19.07.2023, розрахунок, паспорт споживчого кредиту. Усі зазначені документи підписані відповідачем ОСОБА_3 за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором К582.

Жодних доказів щодо сплати грошових коштів за кредитним договором, та які б спростовували зазначений розрахунок заборгованості, відповідач суду не надав.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України).

Враховуючи, що цивільне судочинство згідно частин 1-3 статті 12 ЦПК України здійснюється на засадах змагальності сторін та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, так як відповідно до частини 6 статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, беручи до уваги, що обставини, на які посилається позивач, як на підстави для задоволення позову, знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія «Укрглобал-Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості слід задовольнити в повному обсязі, стягнувши з відповідача на користь позивача суму заборгованості за Договором №3831392 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 19.07.2023 р в розмірі 122 760,00 грн., з яких: 18 600,00 грн. прострочена заборгованість за кредитом; 104 160,00 грн. заборгованість за нарахованими процентами відповідно до п. 1.4 Кредитного договору за ставкою 2% за кожен день користування кредитом (730 % річних) за період з 19.07.2023 року по 24.04.2024 року.

Відповідно до частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.09.2018 року у справі №751/3840/15-ц зазначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Наявність документального підтвердження витрат на правову допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат.

Відповідно до висновків Великої Палати Верховного Суду при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 року у справі № 755/9215/15-ц).

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 23.01.2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26.02.2015 року у справі «Баришевський проти України» зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим.

Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження понесених витрат на правову допомогу представником ТОВ «Факторингова компанія «Укрглобал-Фінанс» надав суду Договір про надання юридичних послуг № 03/07/2023, укладений 03.07.2023 року між ТОВ «Факторингова компанія «Укрглобал-Фінанс» та адвокатом Руденком К.В., свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю, довіреність видану ТОВ «Факторингова компанія «Укрглобал-Фінанс» - адвокату Руденку К.В. на представництво інтересів товариства в судах України, акт приймання - передачі наданих послуг №70 до Договору №03/07/2023 про надання юридичних послуг від 03.07.2023 року, де наведено перелік виконаних робіт підготовка позовних заяв про стягнення заборгованості - на суму 50000 грн, витяг з реєстру №1 до акту приймання - передачі наданих послуг №70 до Договору №03/07/2023 про надання юридичних послуг від 03 липня 2023 року, де наведено перелік виконаних робіт підготовка позовної заяви про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 за договором № 3831392, платіжну інструкцію кредитового переказу коштів №913 від 06.06.2024 року про оплату ТОВ «Факторингова компанія «Укрглобал-Фінанс» адвокату Руденко К.В. коштів в сумі 5000 грн. за надання юридичних послуг по договору №03/07/2023 від 03.07.2023 року згідно акту №70 від 03.06.2024 року.

Дослідивши надані адвокатом Руденком К.В. докази понесення витрат на професійну правничу допомогу, враховуючи заперечення представника відповідача щодо неспівмірності заявленої позивачем до стягнення суми витрат із наданим обсягом послуг у суді, беручи до уваги складність справи та обсяг наданих послуг у вигляді професійної правничої допомоги, суд приходить до висновку щодо необхідності зменшення указаних судових витрат та наявності підстав для стягнення з ОСОБА_3 в користь ТОВ «Факторингова компанія «Укрглобал-Фінанс» 3000 грн. витрат на правничу допомогу.

Окрім того, на підставі вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь банку підлягає стягненню судовий збір, сплачений позивачем при зверненні з позовом відповідно до платіжної інструкції №1200 від 19.08.2024 року в сумі 2422,40 грн.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 4, 5, 13, 76-81, 133, 141, 262-265 ЦПК України, ст.ст. 509, 525, 526, 530, 546-552, 610-612, 625, 1048, 1050, 1054 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Укрглобал-Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Укрглобал-Фінанс», , місце знаходження: м. Київ, бульвар Вацлава Гавела, будинок 4, суму заборгованості за Договором №3831392 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 19.07.2023 р в розмірі 122 760,00 грн. (сто двадцять дві тисячі сімсот шістдесят гривень 00 копійок), з яких: 18 600,00 грн. (вісімнадцять тисяч шістсот гривень 00 копійок) прострочена заборгованість за кредитом; 104 160,00 грн. (сто чотири тисячі сто шістдесят гривень 00 копійок) заборгованість за нарахованими процентами відповідно до п. 1.4 Кредитного договору за ставкою 2% за кожен день користування кредитом (730 % річних) за період з 19.07.2023 року по 24.04.2024 року.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Укрглобал-Фінанс», , місце знаходження: м. Київ, бульвар Вацлава Гавела, будинок 4, судовий збір у розмірі 2422,40 грн. (дві тисячі чотириста двадцять дві гривні 40 копійок).

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Укрглобал-Фінанс», , місце знаходження: м. Київ, бульвар Вацлава Гавела, будинок 4, витрати на правову допомогу у розмірі 3000,00 грн. (три тисячі гривень 00 копійок).

В іншій частині в задоволенні позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана учасниками справи до Дніпровського апеляційного суду через Металургійний районний суд міста Кривого Рогу протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Відомості про учасників справи згідно п.4 ч.5 ст.265 ЦПК України:

- позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Укрглобал-Фінанс», , місце знаходження: м. Київ, бульвар Вацлава Гавела, будинок 4 .;

- відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Суддя: Н. Ю. Вікторович