УХВАЛА

24 грудня 2025 року

м. Київ

справа № 357/2067/25

провадження № 61-15957ск25

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Шиповича В. В. (суддя-доповідач), Осіяна О. М., Синельникова Є. В.,

розглянув касаційну скаргу Акціонерного товариства «Ідея Банк» на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 19 травня

2025 року та постанову Київського апеляційного суду від 12 листопада

2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Ідея Банк», Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сонаті», третя особа - приватний виконавець виконавчого округу Київської області Сидорчук Андрій Анатолійович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2025 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Акціонерного товариства «Ідея Банк» (далі - АТ «Ідея Банк»), Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сонаті» (далі - ТОВ «ФК «Сонаті»), третя особа - приватний виконавець виконавчого округу Київської області Сидорчук А. А., відповідно до якого просила визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, вчинений 22 травня 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу

Остапенком Є. М., зареєстрований в реєстрі за № 1151, про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Ідея Банк» заборгованості в розмірі 48 539,46 грн.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області

від 19 травня 2025 року позов задоволено частково. Визнано таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, вчинений 22 травня 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу

Остапенком Є. М., зареєстрований в реєстрі за № 1151, про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 на користь АТ «Ідея Банк». Стягнуто з АТ «Ідея Банк» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1 211,20 грн.

В задоволенні позову до ТОВ «ФК «Сонаті» відмовлено.

Додатковим рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 11 червня 2025 року стягнуто з АТ «Ідея Банк» на користь

ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу в розмірі 5 000 грн.

Постановою Київського апеляційного суду від 12 листопада 2025 року апеляційну скаргу АТ «Ідея Банк» на рішення суду залишено без задоволення, а рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області

від 19 травня 2025 року залишено без змін. Апеляційну скаргу АТ «Ідея Банк» на додаткове рішення суду задоволено. Додаткове рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 11 червня 2025 року скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким у задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення відмовлено.

11 грудня 2025 року засобами поштового зв`язку АТ «Ідея Банк» подало касаційну скаргу на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 19 травня 2025 року та постанову Київського апеляційного суду

від 12 листопада 2025 року, які просить скасувати, ухваливши нове судове рішення про відмову в позові.

Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, з огляду на таке.

Згідно зі статтею 129 Конституції України та статтями 2, 17 ЦПК України однією з основних засад цивільного судочинства є забезпечення апеляційного перегляду справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до частини «с» статті 7 Рекомендацій № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», частина четверта статті 10 ЦПК України), умови прийнятності касаційної скарги відповідно до норм національного законодавства можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Касаційний перегляд справи вважається екстраординарним.

Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, специфіку його повноважень як «суду права», процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, враховуючи те, що провадження здійснюється судом після розгляду справи судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції, і учасникам справи був наданий відповідний обсяг гарантій права на справедливий суд у судах попередніх інстанцій.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Конституційний Суд України у Рішенні від 22 листопада 2023 року

№ 10-р(ІІ)/2023 визнав таким, що відповідає Конституції України

(є конституційним), пункт 2 частини третьої статті 389 ЦПК України. При цьому Конституційний Суд України звернув увагу, що зазначений припис має правомірну мету - додержання принципу остаточності судового рішення

(res judicata) як одного з аспектів вимоги юридичної визначеності. Пункт 2 частини третьої статті 389 ЦПК України містить домірні засоби законодавчого внормування процесуальних відносин щодо відкриття касаційного провадження.

Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами визнаються справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує вісімдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Предметом спору у розглядуваній справі є визнання таким, що не підлягає виконанню, виконавчого напису про стягнення заборгованості в сумі

48 539,46 грн.

З огляду на характер спірних правовідносин, предмет та підстави позову, справа № 357/2067/25 є малозначною, як справа незначної складності, що не належить до справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження та справ, ціна позову в яких перевищує вісімдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (242 240 грн).

Оскільки справа № 357/2067/25 є малозначною, ухвалені у ній судові рішення можуть бути оскаржені виключно за наявності випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Касаційна скарга не містить посилань та обґрунтування випадків, визначених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, для касаційного перегляду судових рішень у малозначній справі.

Верховним Судом досліджено та взято до уваги, зокрема, категорію справи, ціну та предмет позову, а також значення справи для сторін і суспільства, та не встановлено випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Касаційний перегляд вважається екстраординарним, з огляду на специфіку повноважень суду касаційної інстанції, які обмежено питаннями права та більшим ступенем формальності процедур.

Повноваження суду касаційної інстанції не можуть використовуватися для здійснення нового судового розгляду справи.

Встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Якщо порушень порядку надання та отримання доказів у суді першої інстанції апеляційним судом не встановлено, а оцінка доказів зроблена як судом першої, так і судом апеляційної інстанцій, то суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів (постанова Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц).

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Оскільки касаційну скаргу подано на судові рішення, ухвалені у малозначній справі, справа розглянута судами двох інстанцій, які мали повну юрисдикцію щодо вирішення спору, наявність випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, не встановлено, тому у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, частиною шостою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, частиною першою, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Акціонерного товариства «Ідея Банк» на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 19 травня 2025 року та постанову Київського апеляційного суду від 12 листопада 2025 року у справі

№ 357/2067/25.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді:В. В. Шипович О. М. Осіян Є. В. Синельников