БРОВАРСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
справа № 361/5026/24
провадження № 2-з/361/127/25
УХВАЛА

09 грудня 2025 року м. Бровари

Суддя Броварського міськрайонного суду Київської області Петришин Н.М. розглянувши заяву ОСОБА_1 , поданої адвокатом Ступак Артуром Юрійовичем, про забезпечення позову,-

в с т а н о в и в :

У провадженні Броварського міськрайонного суду Київської області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: Перша броварська державна нотаріальна контора, про визнання недійсним свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя та визнання права власності на частку майна в порядку спадкування, за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , третя особа: Перша броварська державна нотаріальна контора, про визнання права власності на спадкове майно у порядку спадкування за законом, та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , третя особа: Перша броварська державна нотаріальна контора, про визнання права власності на спадкове майно у порядку спадкування за законом.

04 грудня 2025 року до суду від представника первісного позивача ОСОБА_1 - адвоката Ступак А.Ю. надійшла заява про забезпечення позову, в якій адвокат просив накласти арешт на грошові кошти ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ), що знаходяться на банківському рахунку № НОМЕР_2 в АТ «ОЩАДБАНК» у межах суми 143 439,83 доларів СІНА; а також накласти арешт на грошові кошти ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ), що знаходяться на банківському рахунку № НОМЕР_3 в АТ «ОЩАДБАНК» у межах суми 2 653 975 грн 94 коп.

В обґрунтування заявлених вимог представник заявника посилається на те, що 23 квітня 2025 року суд частково задовільнив заяву позивача про забезпечення позову та постановив ухвалу, якою наклав арешт на грошові кошти ОСОБА_2 , що знаходяться на банківському рахунку № НОМЕР_4 в АТ «Міжнародний інвестиційний банк» у межах суми 176 402,72 доларів США, та на грошові кошти ОСОБА_2 , що знаходяться на всіх рахунках у всіх банківських або інших фінансово-кредитних установах на території України, в межах 46 004,21 доларів США. На виконання вищезазначеної ухвали Представник позивача звернувся до приватного виконавця виконавчого округу Рівненської області Папроцького Андрія Андрійовича з заявою про виконання вищезгаданої ухвали. 19 травня 2025 року приватний виконавець виніс постанову про відкриття виконавчого провадження №78120570 та накладення арешту на кошти, що належать ОСОБА_2 . Копії зазначеної постанови були направлені до АТ «Міжнародний інвестиційний банк» та інших банківських установ. У процесі здійснення виконавчого провадження з`ясувалося, що загальна кількість коштів, що знаходиться на рахунках ОСОБА_2 становить 1 320 428,98 доларів США та 7 961 927, 83 грн. Різниця між загальною сумою коштів, які обліковувались на рахунках ОСОБА_2 , та сумою коштів які є предметом первинного позову станом на червень 2025 року, складає 430 319,5 доларів США (1 320 428,98 доларів США - 890 109,48 доларів США) та 7 961 927, 83 грн. Кошти, які обліковуються на банківському рахунку ОСОБА_2 у розмірі 430 319, 5 доларів США та 7 961 927, 83 грн, хоча формально і знаходяться на її особистому рахунку, за своїм походженням є особистою приватною власністю померлого ОСОБА_4 , набутою ним до шлюбу та за рахунок особистих коштів, а отже підлягають включенню до спадкової маси.

З наведених підстав, з метою збереження спадкового майна, а також у зв`язку з тим, що оскільки існує реальна загроза відчуження коштів, заявник просить вжити вищевказані заходи забезпечення позову.

Дослідивши заяву про забезпечення позову та додані до неї документи, приходжу до висновку про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову виходячи з такого.

Відповідно до вимог ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Відповідно до роз`яснень, викладених у Постанові Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді справ про забезпечення позову» № 9 від 22 лютого 2006 року, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб, чи учасників процесу. Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

За змістом п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов може забезпечуватися, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.

Згідно із ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до вимог ч. 1 та ч. 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Судом встановлено, що у провадженні Броварського міськрайонного суду Київської області перебуває цивільна справа № 361/5026/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: Перша броварська державна нотаріальна контора, про визнання недійсним свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя та визнання права власності на частку майна в порядку спадкування, за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , третя особа: Перша броварська державна нотаріальна контора, про визнання права власності на спадкове майно у порядку спадкування за законом, та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , третя особа: Перша броварська державна нотаріальна контора, про визнання права власності на спадкове майно у порядку спадкування за законом.

Ухвалою суду від 23 квітня 2025 року накладено арешт на грошові кошти ОСОБА_2 , що знаходяться на банківському рахунку № НОМЕР_4 в АТ «Міжнародний інвестиційний банк» у межах суми 176 402,72 доларів США, та на грошові кошти ОСОБА_2 , що знаходяться на всіх рахунках у всіх банківських або інших фінансово-кредитних установах на території України, в межах 46 004,21 доларів США.

З матеріалів справи встановлено, що 08 грудня 2025 року до суду надійшла заява позивача ОСОБА_1 про зміну предмета позову шляхом доповнення позовних вимог новими.

Наразі вищевказана заява ОСОБА_1 про зміну предмета позову до розгляду судом не приймалася.

Судом з`ясовано, що заява про забезпечення позову, подана ОСОБА_1 , та заявлені в ній заходи забезпечення взаємопов`язані зі зміною предмета первісного позову.

У пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді справ про забезпечення позову» роз`яснено судам, що при розгляді заяви про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконанню чи утрудненню виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 49 ЦПК України позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Згідно ч. 3 ст. 49 ЦПК України до закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви. У справі, що розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, зміна предмета або підстав позову допускається не пізніше ніж за п`ять днів до початку першого судового засідання у справі.

Відповідно до ст. 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Із системного аналізу наведених норм закону можна дійти висновку, що процесуальне право позивача на розпорядження своїми позовними вимогами не є безумовним, будь-яка заява позивача про збільшення розміру позовних вимог, зміну предмета або підстав позову підлягає оцінці судом першої інстанції з точки зору її відповідності вимогам ст. 49, 126 ЦПК України, і у випадку недотримання таких вимог може бути повернута або залишена без розгляду.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що оскільки судом не вирішено питання про прийняття заяви ОСОБА_1 про зміну (збільшення) позовних вимог, то майно, стосовно якого позивач просить вжити заходи забезпечення позову, не є предметом позовних вимог у даній справі.

При цьому, судом звертає увагу, що згідно вимоги ч. 1 ст. 153 ЦПК України, відповідно до яких заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи, та дотримано даних вимог закону.

Відтак, заявлені первісним позивачем заходи забезпечення позову суд вважає передчасними.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 149 - 153, 260, 261, 354 ЦПК України, суддя, -

у х в а л и в :

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Ухвала, що постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

Суддя Наталія ПЕТРИШИН