КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
апеляційне провадження №22-ц/824/3960/2025
справа №372/1501/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 грудня 2025 року м.Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Поліщук Н.В.

суддів Верланова С.М., Соколової В.В.

за участю секретаря судового засідання Крисіної В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , підписаною адвокатом Михайловою Вікторією Вікторівною, на рішення Обухівського районного суду Київської області від 08 жовтня 2024 року, ухвалене під головуванням судді Зінченко О.М.,

у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , 3-я особа Служба у справах дітей та сім`ї Вишневої міської ради Бучанського району Київської області

про визнання недійсними договорів купівлі-продажу садового будинку та земельної ділянки, -

встановив:

1. Короткий виклад доводів пред`явленого позову.

У березні 2024 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом про визнання недійсними договорів купівлі-продажу садового будинку та земельної ділянки.

Вимоги позову мотивує тим, що на підставі договору дарування садового будинку від 12 лютого 2013 року ОСОБА_9 передав безоплатно ОСОБА_1 у власність садовий будинок АДРЕСА_1 . Відповідно до договору дарування земельної ділянки від 12 лютого 2013 року ОСОБА_9 передав безоплатно позивачці земельну ділянку, загальною площею 0,110 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_7, кадастровий номер земельної ділянки :03:042:0054.

Відповідно до нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу земельної ділянки від 09 квітня 2015 року ОСОБА_1 передала у власність ОСОБА_10 земельну ділянку, кадастровий номер :03:042:0054, загальною площею 0,110 га, що знаходиться за адресою АДРЕСА_7, цільове призначення (використання) земельної ділянки - індивідуальне садівництво. Згідно з договором купівлі-продажу від 09 квітня 2015 року ОСОБА_1 передала у власність ОСОБА_10 садовий будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_7, загальною площею 476,2 кв.м, житловою площею 122,4 кв.м.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_10 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 10 липня 2023 року.

26 липня 2023 року Шостою Київською державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу №70993796 щодо майна ОСОБА_10 . Спадкоємцями, які подали заяви про прийняття спадщини після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_10 , є: ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_8 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_4 .

Позивачка стверджує, що укладені 09 квітня 2015 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_10 договори купівлі-продажу садового будинку та земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_2 є фіктивними правочинами та такими, що укладались без наміру створення правових наслідків.

Зазначає, що після укладення спірних договорів фактична передача нерухомого майна покупцеві не відбулась. ОСОБА_10 в будинку за адресою Київська область Обухівський район смт. Козин ніколи не проживав та не був зареєстрований за вказаною адресою, не обслуговував будинок, не здавав його в оренду, земельною ділянкою не користувався.

З моменту передачі на підставі договорів дарування від 12 лютого 2013 року майна позивачці, ОСОБА_1 постійно проживала у будинку, користувалася земельною ділянкою та продовжувала володіти та користуватися цим майном після укладення 09 квітня 2015 року із ОСОБА_10 договорів купівлі-продажу садового будинку та земельної ділянки.

З 2013 року по теперішній час позивачка, проживаючи та користуючись відповідним майном, сплачувала комунальні платежі, послуги садівника, охорони кооперативу, догляд за басейном та акваріумом.

Вказує, що необхідність укладення між ОСОБА_1 та ОСОБА_10 договорів купівлі-продажу садового будинку та земельної ділянки від 09 квітня 2015 року було викликано тим, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_9 були складні подружні відносини, оскільки рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 10 червня 2015 року шлюб між ними розірвано. Отже договори купівлі-продажу було укладено з метою збереження майна.

У 2015 році ОСОБА_9 звернувся до суду з позовом про визнання договорів дарування від 12 лютого 2013 року недійсними, витребування майна, визнання права власності з метою позбавлення позивачки права власності на подароване майно (справа №372/1859/15-ц).

14 квітня 2023 року судом прийнято відмову ОСОБА_9 від позовних вимог. У 2023 році після відмови ОСОБА_9 від позовних вимог у справі №372/1859/15-ц ОСОБА_1 та ОСОБА_10 домовились про укладення договорів купівлі-продажу земельної ділянки та садового будинку з метою приведення сторін у попередній стан.

26 лютого 2024 року на запит позивачки приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кривенчуком С.Г. надано Довідку про невчинену нотаріальну дію по договору купівлі-продажу.

07 липня 2023 року з нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кривенчуком С.В. узгоджено нову дату укладання вказаних договорів купівлі-продажу на 11 липня 2023 року, проте нотаріальна дія не відбулася у зв`язку із смертю ОСОБА_10 .

Мотивуючи наведеним, з посиланням на статті 203, 215, 234 ЦК України просить:

визнати недійсним договір купівлі-продажу садового будинку АДРЕСА_1 , укладений 09 квітня 2015 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_10 , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Літвіновим А.В., зареєстрований у реєстрі за №307;

визнати недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки, кадастровий номер :03:042:0054, загальною площею 0,110 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_7, укладений 09.04.2015 р. між ОСОБА_1 та ОСОБА_10 . посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Літвіновим А.В., зареєстрований у реєстрі за №308.

2. Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 08 жовтня 2024 року у задоволенні позову відмовлено.

Відмовивши у задоволенні позову, суд першої інстанції зробив висновок про недоведеність позовних вимог, проте мотивів прийняття такого рішення не наведено.

3. Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Не погодившись з ухваленим рішенням представницею ОСОБА_1 - адвокатом Михайловою В.В., подано апеляційну скаргу.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на неповно установлені обставини у справі внаслідок неправильного дослідження та оцінки доказів, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Зазначає, що ОСОБА_10 у спірному будинку ніколи не проживав, не був зареєстрований, не обслуговував будинок, не здавав його в оренду та відповідно земельною ділянкою не користувався.

Вказує, що наведені у позовній заяві обставини підтверджуються належними доказами, що свідчать про те, що ОСОБА_10 був лише формальним власником садового будинку та земельної ділянки.

Стверджує, що у зв`язку із розірванням шлюбу між ОСОБА_9 та ОСОБА_1 та подальшим спором щодо майна, ОСОБА_1 з метою його збереження відчужила садовий будинок та земельну ділянку на користь ОСОБА_10 на підставі спірних договорів купівлі-продажу.

Натомість, у 2023 році після відмови ОСОБА_9 від позовних вимог у справі №372/1859/15-ц, ураховуючи, що укладені правочини мали формальний характер, з метою приведення сторін у попередній стан, ОСОБА_10 та ОСОБА_1 домовились про укладання договорів купівлі-продажу земельної ділянки та садового будинку.

Вказані обставини підтверджують факт того, що спірні правочини були фіктивними та не були спрямовані на реальне настання тих правових наслідків, які ними були обумовлені, адже ОСОБА_10 не набував фактичного права власності, оскільки володіння, користування та розпорядження майном не здійснювалось, а зміст такого права мав лише формальний характер, що являється підставою для визнання правочинів недійсними.

Посилається на те, що відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_7 , які є також законними представниками малолітніх відповідачів ОСОБА_4 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , визнали позов. Суд не прийняв до уваги визнання вказаними відповідачами позову, вказавши, що таке визнання порушує інтереси ОСОБА_2 , яка позов не визнала. Проте суд не навів жодних обґрунтувань, яким чином та які саме права та інтереси будуть порушені ОСОБА_2 .

Мотивуючи наведеним, просить суд рішення Обухівського районного суду Київської області від 08 жовтня 2024 року скасувати, ухвалити нове судове рішення, яким вимоги позову задовольнити.

4. Доводи особи, яка подала відзив на апеляційну скаргу.

Відзивів на апеляційну скаргу на адресу Київського апеляційного суду не надходило.

5. Позиція учасників справи.

08 жовтня 2025 року на адресу Київського апеляційного суду надійшло клопотання адвоката Михайлової В.В., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , про долучення доказів.

В обґрунтування поданого клопотання вказує, що під час розгляду справи ОСОБА_1 отримано ряд доказів, що підтверджують те, що ОСОБА_1 з 2015 року по 24 вересня 2025 року здійснювала платежі у СТ "Зоря" за послуги охорони, обслуговування шлагбауму, послуги з вивозу побутового сміття. Крім цього, отримано довідку, згідно даних якої з 2015 року по теперішній час проживає у садовому будинку, загальною площею 476,2 кв.м у АДРЕСА_2 .

В обґрунтування поважності не подання вказаних доказів у суді першої інстанції вказує, що вказані докази не могли бути подані ОСОБА_1 у суд першої інстанції з об`єктивних причин, що від неї не залежали. Довідки СТ «Зоря» від 24 вересня 2025 року стало можливим отримати лише після усунення адміністративних, організаційних та фактичних перешкод. Воєнний стан ускладнив діяльність кооперативу, доступ до архівів та комунікацію, що спричинило затримку видачі документів. Крім того, товариство повинно було перевірити фінансові записи за 2015-2025 роки, частина яких зберігалася у паперовому архіві, що вимагало часу.

На момент розгляду справи позивач не мав підстав вимагати такі довідки, оскільки вже надав інші належні докази фактичного проживання, а потреба у додаткових документах виникла лише після ознайомлення з мотивами рішення суду. Після відновлення діяльності товариства ОСОБА_1 негайно звернулася по довідки та отримала їх 24 вересня 2025 року, що підтверджує її добросовісність.

Просить клопотання задовольнити, долучити до матеріалів справи копії довідок від 24 вересня 2025 року.

14 жовтня 2025 року на адресу Київського апеляційного суду надійшло клопотання адвоката Михайлової В.В., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , про долучення доказів, у якому просить суд долучити до матеріалів справи докази, що підтверджують оплату ОСОБА_1 комунальних платежів за електроенергію, постачання природнього газу та витяг з Єдиного державного реєстру речових прав, що підтверджує право власності ОСОБА_10 .

В обґрунтування поважності не подання вказаних доказів до суду першої інстанції посилається на обставини, викладені у клопотанні від 08 жовтня 2025 року.

17 листопада 2025 року на адресу Київського апеляційного суду надійшли письмові пояснення адвоката Михайлової В.В., яка діє в інтересах ОСОБА_1 ..

В обґрунтування письмових пояснень вказує, що матеріали справи містять докази того, що ОСОБА_10 був лише формальним власником садового будинку та земельної ділянки.

Уважає, що матеріали справи містять належні та допустимі докази того, що з 2015 року і до теперішнього часу ОСОБА_1 постійно проживає у спірному садовому будинку в смт. Козин, користується відповідним майном та несе всі витрати з його утримання. Надані докази у своїй сукупності підтверджують, що саме ОСОБА_1 , а не ОСОБА_10 , фактично володіла, користувалася й утримувала спірний будинок і земельну ділянку з 2015 року.

Додатково 24 вересня 2025 року ОСОБА_1 отримала довідки садівничого товариства «Зоря», якими підтверджено її щомісячні платежі за охорону, вивіз сміття, обслуговування шлагбаума та інші комунальні послуги з 2015 року по 24 вересня 2025 року, а також факт її постійного проживання у будинку протягом зазначеного періоду. Ці довідки були долучені до матеріалів справи 08 жовтня 2025 року. 14 жовтня 2025 року надано додаткові докази: довідку про щомісячні оплати за електроенергію з 2015 по 31 серпня 2025 року, а також довідку від ДП «КиївГазЕнерджі» про оплату послуг постачання газу за весь період фактичного проживання, де платником зазначена ОСОБА_1 .

Звертає увагу, що відповідачі у справі - дружина померлого ОСОБА_10 та його колишня дружина - повністю визнали позовні вимоги та підтвердили достовірність фактичних обставин укладення спірних правочинів. Це додатково підтверджує, що ОСОБА_10 був лише формальним власником майна, тоді як фактичним володільцем була ОСОБА_1 .

Надані докази та фактичні обставини також свідчать про фіктивність договорів купівлі-продажу від 09 квітня 2015 року. Після їх укладення фактична передача майна покупцеві ОСОБА_10 не відбулася. Підставою укладення цих договорів був судовий спір між ОСОБА_1 та її колишнім чоловіком ОСОБА_9 щодо майна (справа №372/1859/15-ц), який тривав з 2015 по 2023 рік. Договори укладалися виключно для збереження майна та недопущення його витребування, а не з метою реального переходу права власності.

Зазначає, що ОСОБА_10 ніколи не проживав у спірному будинку, не користувався майном, не обслуговував його та не здійснював жодних платежів. Натомість усі дії щодо утримання й користування нерухомістю вчиняла ОСОБА_1 , що підтверджено численними доказами. У 2023 році після відмови ОСОБА_9 від позову сторони домовилися про повернення майна ОСОБА_1 та навіть розпочали оформлення нового договору купівлі-продажу, що підтверджується довідкою нотаріуса Кривенчука С.В. про не вчинення нотаріальної дії через смерть ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_1. Також у матеріалах справи містяться письмові пояснення дружини та колишньої дружини ОСОБА_10 , які прямо підтверджують фіктивний характер спірних правочинів.

Отже стверджує, що договори купівлі-продажу від 09 квітня 2015 року не були спрямовані на реальне настання правових наслідків і не виконувалися сторонами, а їх єдиною метою була зміна формального власника для тимчасового захисту майна від можливих посягань з боку колишнього чоловіка позивачки.

Щодо строків звернення до суду, зазначає, що такі не були пропущені. Потреба у зверненні до суду виникла лише у 2023 році - після завершення судового спору у справі №372/1859/15-ц та смерті ОСОБА_10 , що унеможливило реалізацію домовленостей щодо повернення майна у позасудовому порядку. Саме смерть ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_1 стала моментом, коли ОСОБА_1 дізналася про порушення свого права і коли розпочався перебіг позовної давності відповідно до статті 261 ЦК України. Позов подано 19 березня 2024 року, тобто менше ніж через рік після настання юридично значущої події, у межах чинного триваючого режиму зупинення строків позовної давності на час воєнного стану.

Таким чином, наголошує, що у справі наявні всі необхідні та взаємопов`язані докази, які підтверджують фіктивність укладених правочинів; фактичне володіння й користування майном саме ОСОБА_1 ; відсутність реальних правових наслідків за договорами купівлі-продажу; а також дотримання строків звернення до суду.

Вирішуючи питання про прийняття доказів згідно заяв представниці позивачки від 08 жовтня 2025 року та 14 жовтня 2025 року, апеляційний суд враховує, що такі подано на спростування висновку суду першої інстанції, значення цих доказів для правильного вирішення справи, позицію сторони відповідачів, які не подали жодних заперечень щодо цих доказів, отже з метою повного і всебічного з`ясування обставин справи є доцільним прийняти такі докази.

В судове засідання учасники справи не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені судом належним чином.

Від адвоката Баховського М.М., який діє в інтересах ОСОБА_2 , надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. Проти задоволення апеляційної скарги заперечував, просив оскаржуване рішення залишити без змін.

Від Служби у справах дітей та сім`ї Вишневої міської ради Бучанського району Київської області надійшла заява про розгляд справи без участі представника. Проти задоволення апеляційної скарги заперечувала, вказавши, що визнання недійсними договорів купівлі-продажу садового будинку та земельної ділянки може призвести до порушення житлових та майнових прав дітей, що є неприпустимим відповідно до принципів забезпечення найкращих інтересів дитини, передбачених законодавством України.

Відповідно до статті 372 ЦПК України суд ухвалив розглянути справу за відсутності осіб, які не з`явились, оскільки їхня неявка не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до частини 5 статті 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

6. Позиція суду апеляційної інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого по справі судового рішення, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

7. Фактичні обставини справи, установлені судом.

З матеріалів справи убачається, що 25 червня 2010 року ОСОБА_9 та ОСОБА_1 зареєстрували шлюб. Після реєстрації шлюбу ОСОБА_1 змінила прізвище на " ОСОБА_1 ", що підтверджується даними свідоцтва про шлюб НОМЕР_1 (том 1 а.с. 10).

Відповідно до даних договору купівлі-продажу установлено, що 09 квітня 2015 року ОСОБА_1 та ОСОБА_10 уклали договір купівлі-продажу земельної ділянки кадастровий номер: :03:042:0054 загальною площею 0,11 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 цільове призначення (використання) земельної ділянки - індивідуальне садівництво, договір посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Літвіновим А.В., зареєстровано в реєстрі за №306 (том 1 а.с.13-14).

09 квітня 2015 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_10 укладено договір купівлі-продажу садового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , загальна площа 426,2 кв.м, житловою площею 122,4 кв.м. Будинок розташований на земельній ділянці кадастровий номер: :03:042:0054 загальною площею 0,11 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 цільове призначення (використання) земельної ділянки - індивідуальне садівництво. Договір посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Літвіновим А.В., зареєстровано в реєстрі за №305 (том 1 а.с.15-16).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_10 помер, що підтверджується даними свідоцтва про смерть НОМЕР_2 (том 1 а.с. 24).

Згідно даних квитанції АТ КБ ПРИВАТБАНК від 22 червня 2022 року ОСОБА_1 значиться відправником (платником) податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, адреса АДРЕСА_3 (том 1 а.с. 52) .

З даних довідки щодо сплати комунальних платежів за електроенергію, виданої головою кооперативу, убачається, що ОСОБА_1 як споживачем електричної енергії за адресою: садовий будинок, загальною площею 476,2 кв.м., житловою площею 122,4 кв.м. у АДРЕСА_2 , щомісячно, починаючи з 2015 року, здійснюються платежі в кооператив "Зоря" за послуги електропостачання (том 1 а.с. 50).

07 липня 2020 року ОСОБА_1 (замовник) та ОСОБА_13 (виконавець) укладено договір про обслуговування акваріума, відповідно до якого замовник доручає, а виконавець бере на себе зобов`язання з виконання робіт по комплексному обслуговуванню акваріума, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 (том 1 а.с. 46-47).

23 липня 2017 року ОСОБА_1 та ОСОБА_14 укладено договір №1 на проведення ремонтних робіт в садовому будинку АДРЕСА_2 , а також надано квитанції по оплаті за цим договором (том 1 а.с. 55-63).

01 травня 2021 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_15 укладено договір №2 на проведення ремонтних робіт в садовому будинку АДРЕСА_2 (том 1 а.с. 64-65).

02 березня 2024 року між ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_16 укладено договір №2/03-2024 на проведення комплексу ремонтно-оздоблювальних робіт на об`єкті АДРЕСА_3 , а також надано квитанції по оплаті за цим договором (том 1 а.с. 75-78).

Згідно даних довідки про невчинену нотаріальну дію №033/01-16 від 27 лютого 2024 року убачається, що між приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кривенчуком С.В. та ОСОБА_1 домовлено та узгоджено укладення між продавцем ОСОБА_10 та покупцем ОСОБА_1 договору купівлі-продажу земельної ділянки, кадастровий номер :03:042:0054 та садового будинку АДРЕСА_2 , на 07 липня 2023 року.

У довідці нотаріусом зазначено, що із слів ОСОБА_1 подружжя ОСОБА_17 має трьох малолітніх дітей і у п`ятницю 07 липня 2023 року няня не працювала, і ОСОБА_3 попросила перенести укладення зазначеного правочину відчуження на інший день, оскільки вона о не може залишити малолітніх дітей. Приватний нотаріус та ОСОБА_1 узгодили нову дату - 11 липня 2023 року. Але нотаріальна дія не відбулась у зв`язку із смертю продавця - ОСОБА_10 (том 1 а.с. 74).

Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 14 квітня 2023 року провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_9 до ОСОБА_1 , ОСОБА_10 , треті особи - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Лазарєва Людмила Іванівна, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Літвінов Артем Володимирович, ОСОБА_18 , про визнання договорів дарування недійсними, витребування майна з чужого незаконного володіння, визнання права власності закрито у зв`язку із відмовою позивача від позову (том 1 а.с. 80-81).

З даних довідок від 24 вересня 2025 року, виданих СТ "Зоря", убачається, що ОСОБА_1 щомісячно, починаючи з 2015 року по 24 вересня 2025 року здійснює платежі у СТ "Зоря" за: послуги охорони; послуги електропостачання; послуги з обслуговування шлагбауму; послуги з вивезення сміття (том 2 а.с.135-138).

Згідно даних довідки від 24 вересня 2025 року, виданої СТ "Зоря" за підписом керівника Новікова О.М. , ОСОБА_1 з 2015 року по теперішній час проживає у садовому будинку, загальною площею 476,2 кв.м, житловою площею 122,4 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 (том 2 а.с. 139).

Згідно даних листа №206/19-01 від 10 жовтня 2025 року "КиївГазЕнерджи" убачається, ДП "КиївГазЕнерджи" надало інформацію про платежі за послуги постачання природнього газу, де платником значиться ОСОБА_1 (том 2 а.с. 151-152).

З даних витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №447450175 від 13 жовтня 2025 року убачається, що садовий будинок АДРЕСА_2 на праві спільної часткової власності належить ОСОБА_2 (1/6 частки) та ОСОБА_10 (5/6) (том 2 а.с. 154).

Постановою Київського апеляційного суду від 23 липня 2025 року у справі №372/6288/23 задоволено позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , неповнолітніх ОСОБА_4 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , від імені яких діє законний представник ОСОБА_3 , до ОСОБА_8 в особі законної представниці ОСОБА_7 , ОСОБА_20 , треті особи: ОСОБА_1 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 про витребування майна з чужого незаконного володіння та визнання права власності на спадкове мано, стягнення компенсації його вартості.

Визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/6 частку садового будинку, загальна площа 476,2 кв. метри, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна , який розташований за адресою АДРЕСА_2 , в порядку спадкування після ОСОБА_10 , що помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/6 частку земельної ділянки, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна , кадастровий номер: :03:042:0054, площа 0,11 га, яка розташована за адресою АДРЕСА_2 в порядку спадкування після ОСОБА_10 , що помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/12 частку житлового будинку, загальна площа 540,00 кв. м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 224, який розташований за адресою АДРЕСА_4 , в порядку спадкування після ОСОБА_10 , що помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Витребувано з володіння ОСОБА_20 на користь ОСОБА_2 1/12 частку житлового будинку, загальна площа 540,00 кв. м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 224, який розташований АДРЕСА_4 , земельна ділянка місця розташування кадастровий номер: :01:023:0056;

Визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/12 частку земельної ділянки, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000, кадастровий номер: :01:023:0056, площа 0,12 га, яка розташована за адресою АДРЕСА_4 в порядку спадкування після ОСОБА_10 , що помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Витребувано з володіння ОСОБА_20 на користь ОСОБА_2 1/12 частку земельної ділянки, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000, кадастровий номер: :01:023:0056, площа 0,12 га, яка розташована за адресою АДРЕСА_4 .

Визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/12 частку садового будинку, загальна площа 187,1 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 24, який розташований за адресою АДРЕСА_5 , в порядку спадкування після ОСОБА_10 , що помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Витребувано з володіння ОСОБА_20 на користь ОСОБА_2 1/12 частку садового будинку, загальна площа 187,1 кв. м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 24, який розташований за адресою АДРЕСА_5 .

Визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/12 частку земельної ділянки, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000, кадастровий номер: :05:001:0070, площа 0,0601 га, яка розташована за адресою АДРЕСА_5 , в порядку спадкування після ОСОБА_10 , що помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Витребувано з володіння ОСОБА_20 на користь ОСОБА_2 1/12 частку земельної ділянки, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000, кадастровий номер: :05:001:0070, площа 0,0601 га, яка розташована за адресою

АДРЕСА_5. 8 . Мотиви, якими керується колегія суддів апеляційного суду, та застосовані норми права.

Відповідно до частини 1 статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до частини 1 статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5 та 6 статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

2. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

3. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

4. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

5. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

6. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом (частина 1 статті 205 ЦК України).

Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.

За змістом частини 5 статті 203 ЦК України правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до змісту статті 234 ЦК України фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Фіктивний правочин визнається судом недійсним.

Для визнання правочину фіктивним необхідним є встановлення наявність умислу в усіх сторін правочину. Якщо сторонами не вчинено будь-яких дій на виконання такого правочину, такий правочин є недійсним.

У фіктивних правочинах внутрішня воля сторін не відповідає зовнішньому її прояву, тобто обидві сторони, вчиняючи фіктивний правочин, знають заздалегідь, що він не буде виконаний, тобто мають інші цілі, ніж передбачені правочином. Такий правочин завжди укладається умисно.

Основними ознаками фіктивного правочину є: введення в оману (до або в момент укладення угоди) третьої особи щодо фактичних обставин правочину або дійсних намірів учасників; свідомий намір невиконання зобов`язань договору; приховування справжніх намірів учасників правочину.

Укладення договору, який за своїм змістом суперечить вимогам закону, оскільки не спрямований на реальне настання обумовлених ним правових наслідків, є порушенням частин 1 та 5 статті 203 ЦК України, що за правилами статті 215 цього Кодексу є підставою для визнання його недійсним відповідно до статті 234 ЦК України.

Отже, фіктивний правочин ? це угода, укладена без наміру створити правові наслідки (наприклад, приховати майно від кредиторів, щоб уникнути стягнення), «про людське око». Його ключові ознаки: відсутність реального наміру сторін виконувати договір (умисел на невиконання), приховування справжніх цілей, а не просто невиконання.

Вказуючи про фіктивність правочинів та необхідність укладення між ОСОБА_1 та ОСОБА_10 договорів купівлі-продажу садового будинку та земельної ділянки від 09 квітня 2015 року, позивачка посилається на те, що між нею та ОСОБА_9 були складні подружні відносини, відтак договори купівлі-продажу було укладено з метою збереження майна.

З матеріалів справи убачається, що садовий будинок АДРЕСА_6 що розташована за адресою: АДРЕСА_7, кадастровий номер земельної ділянки :03:042:0054, були передані безоплатно позивачці ОСОБА_9 на підставі договорів дарування від 12 лютого 2013 року.

У статті 2 Закону України «Про доступ до судових рішень» зазначено, що кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання, крім ухвал про арешт майна та тимчасовий доступ до речей та документів у кримінальних провадженнях, які підлягають оприлюдненню не раніше дня їх звернення до виконання.

Відповідно до статті 3 Закону України «Про доступ до судових рішень» для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень (далі - Реєстр) - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень. Суд загальної юрисдикції вносить до Реєстру всі судові рішення і окремі думки суддів, викладені у письмовій формі, не пізніше наступного дня після їх ухвалення або виготовлення повного тексту. Порядок ведення Реєстру затверджується Вищою радою правосуддя.

Згідно з частиною 3 статті 6 Закону України «Про доступ до судових рішень» суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Реєстру.

Отже, суд апеляційної інстанції не позбавлений можливості самостійно перевірити відомості, що містяться в Єдиному державному реєстрі судових рішень та є відкритими.

Подібний висновок наведено у постанові Верховного Суду від 24 жовтня 2024 року у справі № 752/8103/13-ц (провадження № 61-6892св23).

Згідно даних Єдиного державного реєстру судових рішень 14 травня 2015 року відкрито провадження у справі №372/1859/15 за позовом ОСОБА_9 до ОСОБА_1 , ОСОБА_10 , треті особи - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Лазарєва Людмила Іванівна, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Літвінов Артем Володимирович, ОСОБА_18 , про визнання договорів дарування недійсними, витребування майна з чужого незаконного володіння, визнання права власності.

Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 14 квітня 2023 року провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_9 до ОСОБА_1 , ОСОБА_10 , треті особи - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Лазарєва Людмила Іванівна, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Літвінов Артем Володимирович, ОСОБА_18 , про визнання договорів дарування недійсними, витребування майна з чужого незаконного володіння, визнання права власності закрито у зв`язку із відмовою позивача від позову (том 1 а.с. 80-81).

Таким чином, установлено та підтверджено судовими рішення, що протягом тривалого часу, а саме з травня 2015 року по квітень 2023 року, між ОСОБА_1 та ОСОБА_9 тривав спір щодо цього нерухомого майна.

При цьому, наданими позивачкою доказами, що наведені вище у їх сукупності, підтверджено факт того, що ОСОБА_1 продовжувала безперервно користуватися цим нерухомим майном, обслуговувала та утримувала його, сплачувала комунальні платежі та податок на нерухомість, що дає підстави для висновку про те, що фактично ОСОБА_10 нерухоме майно передано не було, останній не користувався будинком та земельною ділянкою, не вчиняв дій щодо обслуговування та утримання цього нерухомого майна.

Окрім того, даними довідки про не вчинену нотаріальну дію №033/01-16 від 27 лютого 2024 року, виданої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кривенчуком С.В., убачається про попередню домовленість на 07 липня 2023 року укладення між продавцем ОСОБА_10 та покупцем ОСОБА_1 договору купівлі-продажу земельної ділянки, кадастровий номер :03:042:0054 та садового будинку АДРЕСА_2 , проте укладення договору не відбулось із об`єктивних причин.

Доказів на підтвердження того, що сторонами правочину вчинено дії на його виконання, а волевиявлення попереднього власника спрямовано на припинення права власності та виникнення такого права у нового власника, матеріали справи не містять.

Відповідачі ОСОБА_7 , ОСОБА_3 позов визнали, про що подали відповідні нотаріально посвідчені заяви (том 1 а.с. 147,171).

Відповідачка ОСОБА_2 , заперечуючи проти позову, обґрунтованих доводів на підтвердження такої позиції та спростування доводів позову не навела, жодних доказів, які б спростували фіктивність правочинів та укладення таких без наміру створити правові наслідки, не надала.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона (див. пункт 21 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19).

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (частина 2 статті 12 ЦПК України).

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності (частина 1 та 3 статті 13 ЦПК України).

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина 1 статті 81 ЦПК України).

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини 1-3 статті 89 ЦПК України).

Верховний Суд неодноразово звертався до категорії стандарту доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню у такий спосіб, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги вагоміших доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Верховного Суду від 02.10.2018 у справі №910/18036/17, від 23.10.2019 у справі №917/1307/18, від 18.11.2019 у справі №902/761/18, від 04.12.2019 у справі №917/2101/17, від 31.03.2021 у справі №923/875/19, а також пункт 21 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц ).

Ураховуючи наведене, апеляційний суд робить висновок, що зібраними у справі доказами доведено, що спірні договори за своїм змістом суперечать вимогам закону, оскільки не спрямовані на реальне настання обумовлених ними правових наслідків, що є порушенням частин 1 та 5 статті 203 ЦК України та за правилами статті 215 цього Кодексу є підставою для визнання їх недійсними відповідно до статті 234 ЦК України.

До заяви про розгляд справи без участі сторони представником відповідачки ОСОБА_2 адвокатом Баховським М.М. долучено копію постанови Київського апеляційного суду від 23 липня 2025 року у справі №372/6288/23, якою задоволено позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , неповнолітніх ОСОБА_4 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , від імені яких діє законний представник ОСОБА_3 , до ОСОБА_8 в особі законної представниці ОСОБА_7 , ОСОБА_20 , треті особи: ОСОБА_1 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 про витребування майна з чужого незаконного володіння та визнання права власності на спадкове мано, стягнення компенсації його вартості.

Подана заява не містить обґрунтування значення обставин, установлених наведеним судовим рішення, для вирішення цієї справи, натомість апеляційний суд зазначає, що висновки, зроблені судом у справі №372/6288/23, не спростовують факту фіктивності договорів купівлі-продажу від 9 квітня 2015 року, які є предметом розгляду у цій справі.

Щодо заяви відповідачки ОСОБА_2 про застосування позовної давності, апеляційний суд вказує на таке.

Позовна давність ? це встановлений законом строк, протягом якого особа має право звернутися до суду для захисту свого порушеного цивільного права чи інтересу (стаття 256 ЦК України). Загальний строк становить три роки (стаття 257 ЦК України ). Перебіг позовної давності починається з дня, коли особа дізналася про порушення свого права (стаття 261 ЦК України).

Установлено, що укладення спірних договорів було спрямовано на збереження нерухомого майна у власності ОСОБА_1 у зв`язку із спором щодо цього майна із ОСОБА_9 . Судовий спір між ОСОБА_1 та ОСОБА_9 щодо нерухомого майна тривав з травня 2015 року по квітень 2023 року, ОСОБА_10 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що унеможливило реалізацію домовленостей та повернення сторін правочинів у попередній стан.

До суду із цим позовом ОСОБА_1 звернулась у березні 2024 року, відтак відсутні підстави для застосування позовної давності, оскільки така не є пропущеною.

Суд першої інстанції належним чином висновок про відмову у позові не мотивував, не надавав мотивованої оцінки аргументам позивачки та зібраним у справі доказам, не навів обґрунтованих мотивів відхилення доказів, у зв`язку із чим зробив помилковий висновок про недоведеність позовних вимог.

Відповідно до статті 376 ЦПК України невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, є підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення.

Керуючись статтями 259, 268, 367, 374, 376, 381-384, 390 ЦПК України, апеляційний суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , підписану адвокатом Михайловою Вікторією Вікторівною, задовольнити.

Рішення Обухівського районного суду Київської області від 08 жовтня 2024 року скасувати та ухвалити нове судове рішення такого змісту.

Позов задовольнити.

Визнати недійсним договір купівлі-продажу садового будинку АДРЕСА_1 , укладений 09 квітня 2015 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_10 , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Літвіновим А.В., зареєстрований у реєстрі за №307.

Визнати недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки, кадастровий номер :03:042:0054, загальною площею 0,110 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_7, укладений 09 квітня 2015 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_10 . посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Літвіновим А.В., зареєстрований у реєстрі за №308.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення, касаційна скарга на постанову може бути подана протягом тридцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Верховного Суду. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повну постанову складено 25 грудня 2025 року.

Суддя-доповідач Н.В. Поліщук

Судді С.М. Верланов

В.В. Соколова