КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа № 758/1962/25

15 грудня2025 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Ратнікової В.М.

суддів - Кирилюк Г.М.

- Рейнарт І.М.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 на рішення Подільського районного суду міста Києва від 06 травня 2025 року, ухвалене під головуванням судді Блащука А.М., у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и в :

У лютому 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначало, що 12.08.2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» (кредитодавець) і ОСОБА_1 (позичальник) за допомогою Веб-сайту (kreditkasa.com.ua), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «Укр Кредит Фінанс» в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле, було укладено електронний Договір про відкриття кредитної лінії № 1254-6434.

Позичальнику було надано одноразовий ідентифікатор А 1955 для підписання кредитного договору 1254-6434 від 12.08.2023 року.

Відповідно до умов кредитного договору кредитодавець взяв на себе зобов`язання надати відповідачу кредит для задоволення особистих потреб на наступних умовах: сума кредиту - 10 000,00 грн.; строк кредитування - 300 днів; базовий період - 14 днів; знижена % ставка - 2,50 % в день; стандартна % ставка - 3,00 % в день.

Кредитодавець виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши відповідачу кредитні кошти відповідно до умов укладеного кредитного договору.

Позивач (через партнера АТ КБ «ПриватБанк» з яким укладено договір № 4010 про надання послуг в системі LiqPay від 02 грудня 2019 року, видав відповідачу кредитні кошти на картковий рахунок вказаний відповідачем в особистому кабінеті, що підтверджується довідкою АТ КБ «ПриватБанк» про перерахування коштів від ТОВ «Укр Кредит Фінанс» через систему платежів LiqPay на підставі договору № 4010 від 02.12.2019 р. на карту отримувача (відповідача), чим виконав свої зобов`язання за договором своєчасно та в повному обсязі.

Зазначає, що станом на 17.12.2024 року загальний розмір заборгованості відповідача за кредитним договором становить: 99 300 гривень, а саме: прострочена заборгованість за кредитом - 10 000 гривень; прострочена заборгованість за нарахованими процентами - 89 300 гривень.

Вказує на те, що кредитодавцем було прийнято рішення про можливість застосування до позичальника Програми лояльності для споживачів фінансових послуг ТОВ «Укр Кредит Фінанс», а саме: часткового списання заборгованості позичальнику за нарахованими процентами у сумі 49 300 гривень за умови погашення позичальником решти заборгованості за кредитним договором в розмірі 50 000 гривень.

Враховуючи вищезазначене, кредитодавець просить суд у цьому позові стягнути з позичальника не повну суму заборгованості за кредитним договором, а лише її частину, а саме: прострочену заборгованість за кредитом - 10 000 гривень; прострочену заборгованість за нарахованими процентами - 40 000 гривень, що разом становить 50 000 гривень

З урахуванням викладеного, позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» просив суд стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» загальну суму заборгованості за кредитним договором № 1254-6434 від 12.08.2023 року в розмірі 50 000 гривень, з яких: прострочена заборгованість за кредитом - 10 000 гривень; прострочена заборгованість за нарахованими процентами - 40 000 гривень; та судові витрати у розмірі 2 422,40 гривень.

Рішенням Подільського районного суду міста Києва від 06 травня 2025 рокупозов Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» заборгованість за нарахованими відсотками за кредитним договором № 1254-6434 від 12.08.2023 у розмірі 40 000 (сорок тисяч) гривень 00 копійок.

В решті позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» судовий збір у розмірі 1937,92 гривень.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, відповідач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просив суд скасувати рішення Подільського районного суду міста Києва від 06 травня 2025 рокув частині стягнення з нього заборгованості за нарахованими відсотками за кредитним договором №1254-6434 від 12.08.2023 року у розмірі 40 000 грн.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що його права, як споживача фінансової послуги, порушені в момент укладення кредитного договору N? 1254-6434 від 12.08.2023 року.

Вважає, що умови укладеного сторонами кредитного договору порушують принцип добросовісності, істотно порушують баланс договірних прав та обов?язків сторін, спотворюють реальні умови кредитування, не встановлюючи фактично правомірного і обґрунтованого балансу, чим завдають йому шкоди, як споживачу. Він оплатив повністю тіло кредиту у розмірі 10.000 грн згідно платіжної інструкції N? AX74-BMX5-T187-74C1 від 20.02.2025 року.

Зазначає, що максимальний розмір денної процентної ставки за укладеним з ним кредитним договором, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 % (ч.5 ст. 8 ЗУ «Про споживче кредитування»).

Вказує на те, що позивач, надавши йому кредит у розмірі 10 000 грн, нарахував «прострочену заборгованість за нарахованими процентами» у десятикратному розмір, такі дії позивача, на думку відповідача, порушують принцип добросовісності, істотно порушують баланс договірних прав та обов?язків сторін, спотворюють реальні умови кредитування, не встановлюючи фактично правомірного і обгрунтованого балансу, чим завдають йому шкоди.

Зазначає, що судом залишено поза увагою і ту обставину, що він (відповідач) має проблеми із зором, що підтверджується випискою з історією хвороби. У нього розсіяний зір обох очей, а тому він не міг прочитати усі умови договору (процентні ставки, тощо) які викладені найдрібнішим шрифтом і зливаються під час читання.

Посилається також на те, що судом, у порушення норм матеріального та процесуального права, залишено поза увагою та проігноровано, що відповідно до умов кредитного договору кредитодавець взяв на себе зобов?язання надати відповідачу кредит для задоволення особистих потреб на наступних умовах: сума кредиту - 10 000,00 грн.; строк кредитування - 300 днів; базовий період* - 14 днів; знижена % ставка - 2,50 % в день; стандартна % ставка - 3,00 % в день; * базовий період - проміжки часу впродовж строку дії договору, в останні дні яких у позичальника настає обов?язок сплати відсотків за користування кредитом. Кількість днів у базовому періоді вказана у договорі і визначена сторонами на підставі пропозиції кредитодавця, сформованої із урахуванням побажань позичальника, наданих в процесі звернення щодо отримання кредиту через веб-сайт кредитодавця. За умовами кредитного договору сторонами договору погоджено дату видачі відповідачу кредиту - 12.08.2023 року, строк кредитування 14 днів з 12.08.2023 року року по 25.08.2023 року. Позивач провів нарахування відсотків за ст. 1048 ЦК України. Однак, нарахування відсотків за ст. 1048 ЦК України з першого дня прострочення, після закінчення строку кредитування є безпідставним тому, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування, тобто, з 15 дня після спливу 14 дня кредитування. Відсотки, згідно ст. 1048 ЦК України, не можуть нараховуватися з 15 дня в межах дії кредитної лінії у разі не вчинення позичальником пролонгації строку кредитування в межах дії кредитної лінії. Нарахування позивачем відсотків (процентів) за ст. 1048 ЦК України, після закінчення строку кредитування, є незаконним.

Зазначає, що керуючись пунктом 18 розділу «Прикінцевих та перехідних положень» Цивільного кодексу України - У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов?язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов?язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Відповідно до Указу Президента України N? 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та Закону України «Про затвердження «Про введення воєнного стану в Україні»» у зв?язку із воєнною агресією російської федерації проти України, запроваджено воєнний стан, тобто в нашій державі розпочалась війна з усіма правовими наслідками притаманними такому стану і фактично для фізичних та юридичних осіб настали форс-мажорні обставини по виконанню зобов?язань, передбачених приписами законів. 28.02.2022 р. Рішенням за N? 2024/02.0-7.1 - Торгово-промислова палата України на підставі ст.ст. 14, 14' Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» від 02.12.1997 N? 671/97-ВР, Статуту ТПП України, цим засвідчує форсмажорні обставини: військову агресію російської федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану із 05 год.30 хв. 24.02.2022 року строком на 30 діб, відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 року N?64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні». Враховуючи це, ТПП України підтверджує, що зазначені обставини з 24.02.2022 р. до їх офіційного закінчення, є надзвичайними, невідворотними та об?єктивними обставинами для суб?єктів господарської діяльності та/або фізичних осіб по договору, окремим податковим та/чи іншим зобов?язанням/обов?язком, виконання яких/-го настало згідно з умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів і виконання відповідно яких/-го стало неможливим у встановлений термін внаслідок настання таких форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили).

07 серпня 2025 року через підсистему «Електронний суд» надійшов відзив на апеляційну скаргу представника позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» Лазарєвої Маргарити Сергіївни. У вказаному відзиві представник позивача просить апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Зазначає, що в «особистому кабінеті» відповідач отримав гіперпосилання для ознайомлення з офертою щодо укладення договору. Оферта, що міститься за гіперпосиланням, є пропозицією у розумінні ч. 4 ст. 11 ЗУ «Про електрону комерцію» та, відповідно до ч. 5 ст. 11 ЗУ «Про електрону комерцію», включає умови, викладені у Правилах надання споживчих кредитів, що є невід`ємною частиною договору, що пропонується до укладення клієнту. Таким чином, відповідач попередньо ознайомився з договором та Правилами надання споживчих кредитів, Паспортом споживчого кредиту Інформацією, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит та Таблицею обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором № 1254-6434 (Графік платежів за договором), які складають єдиний договір в якому визначаються всі його істотні умови.

Зазначає, що відповідач підписав кредитний договір № 1254-6434 від 12.08.2023 року електронним підписом одноразовим ідентифікатором А1955, а позивач засвідчив кваліфікованою електронною печаткою, із позначкою часу.

Зазначає, що відповідно до п. 4.8. кредитного договору №1254-6434 від 12.08.2023 року, базовий період складає 14 (чотирнадцять) календарних днів.

Пунктом 1.1. кредитного договору передбачено, що базовий період - проміжки часу впродовж строку дії договору, в останні дні яких у позичальника настає обов`язок сплати відсотків за користування кредитом та комісії за видачу кредиту. Кількість днів у базовому періоді вказана у розділі 4 цього договору.

Відповідно до п. 4.12. кредитного договору №1254-6434 від 12.08.2023 року, строк кредитування, тобто, строк на який надається кредит позичальнику: 300 календарних днів з моменту перерахування кредиту позичальнику. Дата повернення (виплати) кредиту 06.06.2024 року. Строк договору є рівним строку кредитування. В частині виконання зобов`язань договір діє до повного та належного виконання сторонами своїх зобов`язань за договором.

Звертає увагу суду, що базовий період - строк (період) протягом якого боржник (позичальник) буде сплачувати саме відсоток за користування кредитом (в даному випадку - 14 днів), який він сам обирає при заповненні заявки на отримання грошових коштів. А строк кредитування - строк на який видаються грошові кошти позичальнику, якими він може користуватися (в даному випадку - 300 днів).

Вважає, що ТОВ «Укр кредит фінанс» детально було описано інформацію, як щодо базового періоду, так і щодо строку кредиту (строку кредитування).

Зазначає, що у кредитному договорі №1254- 6434 від 12.08.2023 року сторонами було погоджено умови щодо розміру та сплати процентів і ОСОБА_1 погодився з такими умовами шляхом проставлення електронного підпису з використанням одноразового ідентифікатора A1955.

Відповідно розрахунку заборгованості, що був наданий до суду, за договором 1254-6434 від 12.08.2023 року, станом на 17.12.2024 року відображено інформацію стосовно загальної кількості днів користування кредитом, кількості днів користування кредитом за процентною ставкою 3,0%, кількості днів користування кредитом за процентною ставкою 2,5%, основного боргу, залишку відсотків, залишку комісій, залишку штрафів. Також, вище зазначений розрахунок містить таблицю з наступними графами: «№», «Дата», «Ставка %», «Нараховано відсотків», «Нараховано штрафів», «Нараховано комісій», «Основний борг», «Залишок нарахованих, непогашених відсотків», «Сума платежу», «Добір по кредиту», «Коригування кредиту».

Зауважує, що з наданого до позовної заяви розрахунку заборгованості вбачається, що він відповідає вимогам Закону, є чітким, зрозумілим, узгоджується з умовами кредитного договору, з нього вбачається основний борг, нараховані відсотки, сума платежу та залишок нарахованих не погашених відповідачем відсотків.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідь судді Ратнікової В.М., обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на апеляційну скаргу, вивчивши наявні у справі докази, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтвердженими тими доказами, які були досліджені судом.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Судом встановлено, що 12.08.2023 року між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» (кредитодавець) та ОСОБА_1 (позичальник) за допомогою веб-сайту (credos.com.ua), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «Укр Кредит Фінанс», в рамках яких реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле, було укладено електронний договір про відкриття кредитної лінії № 1254-6434.

Відповідно до п. 2.2. вказаного договору, кредитодавець відкрив кредитну лінію для позичальника шляхом надання позичальнику кредиту на умовах строковості, зворотності, платності, для задоволення особистих потреб позичальника, а позичальник зобов`язується повернути кредит не пізніше останнього дня строку кредитування та сплатити нараховані кредитодавцем проценти за користування кредитом у порядку, передбаченому цим договором.

Загальний розмір кредиту (сума кредиту) за цим договором становить 10 000 грн; дата видачі кредиту - 12.08.2023 року; строк кредитування - 300 календарних днів з моменту перерахування кредиту позичальнику; дата повернення (виплати) кредиту 06.06.2024року - пункти 4.1, 4.2, 4.12 договору.

Згідно умов пункту 4.7. договору, плата за видачу кредиту передбачена у формі процентів за користування кредитом. Тип процентної ставки за користуванням кредитом - фіксована. Процентна ставка за користування кредитом не змінюється протягом усього строку користування кредитом, однак, позичальнику на умовах, вказаних у цьому договорі (програма лояльності), може надаватися можливість скористатися кредитом за промо-ставкою та/або пільговою, та/або зниженою процентними ставками. Надані клієнту в межах програм лояльності ставки діють і залишаються незмінними протягом усього періоду дії пропозиції в межах програми лояльності за умови дотримання клієнтом усіх умов відповідної програми лояльності.

Пунктом 4.10. договору передбачено, що нарахування процентів за користування кредитом здійснюється на залишок неповерненої суми кредиту за кожен день користування кредитом, починаючи з дня видачі кредиту, до дати фактичного повернення всієї суми кредиту, за наступною ставкою:

стандартна процентна ставка становить 3,0 % за кожен день користування кредитом (вказана процентна ставка застосовується протягом всього строку дії цього договору, за виключенням строку використання позичальником права користування кредитом за промо-ставкою та/або зниженою та/або пільговою процентною ставкою);

знижена процентна ставка становить 2, 5 % за кожен день користування кредитом, яка надається кредитодавцем виключно як знижка на користування кредитом та є заохоченням позичальника до сумлінного виконання умов договору- пункт 10.1 договору.

Сплату процентів за користування кредитом позичальник зобов`язаний здійснювати не пізніше визначених графіком платежів (який є додатком № 3 до договору), дат, які є останніми днями відповідних базових періодів; у разі несплати процентів за користування кредитом не пізніше останнього дня будь-якого базового періоду, позичальник зобов`язаний, починаючи із наступного календарного дня, сплачувати проценти за користування кредитом кожного календарного дня строку кредитування до дати погашення простроченої заборгованості зі сплати процентів за користування кредитом у повному обсязі - пункт 4.9. договору.

Орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення договору складає 100 000,00 грн та включає в себе суму кредиту та проценти за користування кредитом - пунки 4.14. договору.

Кредит надається позичальнику шляхом безготівкового переказу грошової суми (кредиту) на банківський рахунок позичальника з використання вказаних позичальником реквізитів електронного платіжного засобу - пункт 4.6. договору.

Відповідно до пунктів 7.1., 8.1 договору сторони несуть відповідальність за порушення умов цього договору згідно чинного законодавства України, цього договору та Правил.

Згідно з пунктом 4.3. договору кредитодавець протягом строку дії цього договору в односторонньому порядку має право запропонувати позичальнику збільшити розмір кредиту, що надається позичальнику за цим договором. Надання додаткових грошових коштів позичальнику у рахунок кредиту відбувається на підстав додаткової угоди до цього договору, порядок укладення якої визначається цим договором.

Довідкою ТОВ «Укр Кредит Фінанс» про перерахування суми кредиту №1254-6434 від 12.08.2023 року ОСОБА_1 підтверджується здійснення (перерахування) коштів позичальнику 12.08.2023 року, на картку № НОМЕР_1 у розмірі 10 000 грн, платіж № .

Відповідно до листа АТ «ПриватБанк», було здійснено перерахування коштів від ТОВ «Фінансова компанія «Укр Кредит Фінанс» через систему платежів LiqPay, в тому числі за договором №1254-6434 від 12.08.2023 року, ТОВ «Фінансова компанія «Укр Кредит Фінанс» здійснило перерахування кредитних коштів 12.08.2023 року у розмірі 10000,00 грн на рахунок НОМЕР_1 , який був зазначений ОСОБА_1 під час укладання договору.

Розрахунок заборгованості за договором свідчить про те, що під час дії договору мало місце прострочення сплати позичальником чергових платежів по кредиту та процентів за користування кредитом в рамках укладеного кредитного договору.

За пред`явленим позовом кредитора ТОВ «Укр Кредит Фінанс» станом на 17 грудня 2024 року сума заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором становить 99 300 грн, з яких: прострочена заборгованість за кредитом- 10000 гривень; прострочена заборгованість за нарахованими процентами - 89 300 гривень.

Згідно платіжної інструкції № АХ74-ВМХ5-Т187-74С1 від 20.02.2025 року ОСОБА_1 було здійснено переказ коштів у розмірі 10 000 грн ТОВ « Укр Кредит Фінанс», із призначенням платежу-погашення тіла споживчого кредиту. Сплата відповідачем вказаної суми на погашення тіла кредиту в розмірі 10 000,00 грн під час розгляду справи врахована судом першої інстанції при ухваленні рішення.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_1 просить скасувати рішення Подільського районного суду міста Києва від 06 травня 2025 року в частині стягнення з нього заборгованості за нарахованими відсотками за кредитним договором №1254-6434 від 12.08.2023 року у розмірі 40 000 грн.

У відповідності до ч.1 ст. 367 ЦПК України апеляційний суд переглядає рішення Подільського районного суду міста Києва від 06 травня 2025 року в частині задоволених позовних вимог про стягнення з ОСОБА_1 прострочених відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 40 000 грн.

Задовольняючи частково позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за нарахованими відсотками за кредитним договором № 1254-6434 від 12.08.2023 року у розмірі 40 000,00 грн, суд першої інстанції посилався на те, що погоджується з розрахунками заборгованості, наданим Товариством з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс», стороною відповідача зазначений розрахунок не спростовано, як і не надано доказів належного виконання ним договірних зобов`язань та сплати коштів в добровільному порядку у строки, визначені кредитним договором.

Установивши дані обставини, враховуючи, що між сторонами у справі виникли кредитні правовідносини, відповідачем грошові кошти отримано, але в порядку та на умовах договору не своєчасно не були повернуті, суд дійшов висновку про обгрунтованість позовних вимог в частині стягнення відсотків за користування кредитом.

Враховуючи викладене, суд вважає, що наданими позивачем доказами в обґрунтування заявлених позовних вимог підтверджено правомірність нарахування заборгованості за договором, доведено, що відповідачем належним чином не виконано взяті на себе зобов`язання згідно з укладеним договором, заборгованість за договором не погашена, що призвело до порушення майнових прав та інтересів позивача, а тому позовні вимоги є обґрунтованими, доведеними.

З урахуванням того, що 20.02.2025, вже після надходження позовної заяви до суду, відповідач ОСОБА_1 перерахував на рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс в рахунок погашення заборгованості, грошові кошти в розмірі основної суми боргу, а саме тіла кредиту в розмірі 10 000,00 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № АХ74-ВМХ5-Т187-74С1, то станом на день розгляду справи заборгованість відповідача перед позивачем по відсотках становить 40 000,00 грн.

Таким чином, з урахуванням часткового погашення заборгованості відповідачем, позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.

Колегія суддів з такими висновками суду першої інстанції в повній мірі погодитися не може, з огляду на наступне.

Однією із загальних засад цивільного законодавства України є свобода договору (п.3 ч.1 ст. 3 ЦК України).

У частині першій статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до статті 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Загальні правила щодо форми договору визначено статтею 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (позика, кредит, банківський вклад), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» № 675-VIII від 03 вересня 2015 року (далі - Закон № 675-VIII) , який набрав чинності 30 вересня 2015 року, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних.

У статті 3 Закону № 675-VIII (в редакції, чинній на час укладення договору) визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

За приписами статті 11 Закону № 675-VIII електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі - пункт 12 статті 11 Закону № 675-VIII.

Відповідно до частини 3 статті 11 цього Закону № 675-VIII електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Згідно із частиною 6 статті 11 Закону № 675-VIII відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

За правилами частини 8 статті 11 Закону № 675-VIII у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Статтею 12 Закону № 675-VIII визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання:

електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину;

електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом;

аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.

Положення Закону № 675-VIII передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору - пункт 5 частини 1 статті 3 Закону № 675-VIII.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Частиною першою статті 1049 ЦК Українивизначено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

За змістом статті 526, частини першої статті530, статті 610 та частини першої статті 612 ЦК України для належного виконання зобов`язання необхідно дотримуватись визначених у договорі строків (термінів), зокрема, щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Правові наслідки порушення грошового зобов`язання боржником визначені статтями 1050, 625 ЦК України, які передбачають відповідальність боржника та зобов`язують його сплати суму боргу кредитору.

Відповідно до частини першої статті 1048 та частини першої статті 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

Згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до положень статей 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

У справах про стягнення кредитної заборгованості чи звернення стягнення на предмет застави, кредитор повинен довести виконання ним своїх обов`язків за кредитним договором, а саме, надання грошових коштів (кредиту) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник - повернення грошових коштів у розмірі та на умовах, визначених договором.

Заявлені позивачем вимоги про сплату процентів за користування грошовими коштами, що були надані як позика (кредит), та обраховані позивачем (кредитором) на узгоджених сторонами умовах договору, відповідно до п.п. 4.10. кредитного договору, а саме: стандартна процентна ставка становить 3,00 % за кожен день користування кредитом.

За приписами статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі №2-383/2010 зроблено висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.

Матеріали справи не містять та відповідачем не надано доказів на спростування презумпції правомірності кредитного договору № 1254-6434 від 12 серпня 2023 року. Зазначений договір недійсним в частині сплати процентів за користування позикою не визнано.

При цьому, встановлення обставин, за яких цей правочин може бути визнаний недійсним (оспорюваний) за відсутності оспорення або визнання його недійсним у встановленому законом порядку, не входить у межі дослідження під час розгляду справи про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В матеріалах справи міститься розрахунок заборгованості за договором, який наданий позивачем при поданні позовної заяви до суду. З вказаного розрахунку вбачається, що станом на 17 грудня 2024 року за позичальником ОСОБА_1 обліковується прострочена заборгованість в сумі 99300 грн, з яких: прострочена заборгованість за кредитом - 10000,00 гривень; прострочена заборгованість за нарахованими процентами - 89 300 гривень.

Так, розрахунком заборгованості підтверджується, що з 12.08.2023 року по 25.08.2023 року відповідачу нараховувались проценти за користування кредитом за процентною ставкою у розмірі 2,5%, а з 26.08.2023 року- 3%.

Крім того, як свідчать вимоги позову, позивачем (кредитором) було прийнято рішення про можливість застосування до позичальника Програми лояльності для споживачів фінансових послуг ТОВ «Укр Кредит Фінанс», а саме: часткового списання позичальнику заборгованості за нарахованими процентами у сумі 49 300 гривень, а відтак прострочена заборгованість за нарахованими процентами визначена позивачем в сумі 40 000 гривень.

Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 02 жовтня 2020 року у справі № 911/19/19 зазначив, що суд має з`ясовувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то суд, з урахуванням конкретних обставин справи, самостійно визначає суми нарахувань, які підлягають стягненню, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання, та зазначеного позивачем максимального розміру стягуваних сум нарахувань.

Колегія суддів апеляційного суду, перевіряючи розрахунок заборгованості ТОВ «Укр Кредит Фінанс» в частині складової боргу ОСОБА_1 за нарахованими процентами за користування кредитом, не може погодитися з його правильністю, з огляду на таке.

22 листопада 2023 року прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» № 3498-ІХ (набрав чинності 24.12.2023) (далі по тексту Закон №3498-ІХ), яким внесено зміни до ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» (пп.6 п.5 Розділу І Закону № 3498-ІХ) та доповнено пунктом 17 розділ IV Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про споживче кредитування» (пп.13 п.5 Розділу І Закону № 3498-ІХ).

Відповідно до ч. 5 ст. 8 Закону, максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %.

При цьому, згідно п. 17 розділ IV Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування», тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: - протягом перших 120 днів - 2,5 %; - протягом наступних 120 днів - 1,5 %.

Отже, як слідує з вищевказаних змін у законодавстві, що регулює питання споживчого кредитування, починаючи з 24.12.2023 року денна ставка має бути не більше 2,5%, з 22.04.2024 року - денна ставка має бути не більше 1,5%, з 20.08.2024 року- денна ставка не більше 1%.

Відповідно до п. 2 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону № 3498-ІХ, дія пункту 5 розділу I цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом.

Досліджуючи розрахунок заборгованості ОСОБА_1 за процентам за користування кредитом, колегія суддів апеляційного суду встановила, що позивачем розмір заборгованості за нарахованими процентами в сумі 89 300 грн обраховано з 12 серпня 2023 року по 25 серпня 2023 року за ставкою 2, 5% а з 26 серпня 2023 року по 3 % за кожен день користування кредитом.

Визначаючи розмір заборгованості за процентами за користування кредитом у межах погодженого сторонами договору строку надання кредиту, колегія суддів апеляційного суду, з урахуванням вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», виходячи з того, що денна ставка відсотків, починаючи з 24.12.2023 року має бути не більше 2,5%, з 22.04.2024 року - не більше 1,5%, з 20.08.2024 року- не більше 1%, встановила, що розрахунки позивача в частині заборгованості зі сплати процентів за користування кредитом за період з 24 грудня 2023 року по 21 квітня 2024 року, що проведені за ставкою 3, 00% за кожен день користування кредитом, та із 22 квітня 2024 року по 06 червня 2024 року за ставкою 3% не узгоджуються із приписами Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» № 3498-ІХ.

За проведеними розрахунками, з урахуванням максимального розміру денної процентної ставки 2,5%, що діє з 24.12.2023 року , колегією суддів апеляційного суду встановлено, що за період з 24 грудня 2023 року по 21 квітня 2024 рокурозмір процентів, який підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс», становить 30 000,00 грн (120 днів х 250 грн в день), а за період з 22 квітня 2024 року по 06 червня 2024 року, з урахуванням розміру денної процентної ставки 1,5 %, становить 6 900 грн (46 днів х 150 грн в день).

Отже, загальна сума заборгованості за процентами становить 76 400 грн (39 500 грн- за період до 24.12.2023 року, 30 000 грн за період з 24.12.2023 року по 21.04.2024 за ставкою 2,5%, та 6 900 грн- за період з 22.04.2024 по 06.06.2024 за ставкою 1,5%).

При цьому, колегією суддів враховується, що позивачем (кредитором) було прийнято рішення про можливість застосування до позичальника Програми лояльності для споживачів фінансових послуг ТОВ «Укр Кредит Фінанс», а саме часткового списання заборгованості позичальнику за нарахованими процентами у сумі 49 300 гривень.

Отже, в межах заявлених позивачем вимог в частині складової боргу за нарахованими процентами за період з 12 серпня 2023 року по 06 червня 2024 року, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за процентами у розмірі 27 100 грн (76 400 грн- 49 300 грн). В інший частині вимог про стягнення заборгованості за складовою боргу за нарахованими процентами слід відмовити.

Посилання апелянта на форс-мажорні обставини, як на підставу неможливості належного виконання ним зобов'язання, колегія суддів відхиляє, з огляду на наступне.

Між обставинами непереборної сили та неможливістю належного виконання зобов`язання має бути причинно-наслідковий зв`язок. Тобто, неможливість виконання зобов`язання має бути викликана саме обставиною непереборної сили, а не обставинами, ризик настання яких несе учасник правовідносин. Для застосування форс-мажору (обставин непереборної сили) як умови звільнення від відповідальності судам необхідно встановити, які саме зобов`язання за договором були порушені/невиконані та причину такого невиконання. Форс-мажорні обставини не мають преюдиційного (заздалегідь встановленого) характеру, і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості виконання зобов`язання, повинна довести наявність таких обставин не тільки самих по собі, але й те, що ці обставини були форс-мажорними саме для цього конкретного випадку виконання цивільного зобов`язання. Верховний Суд у своїх висновках наголошував, що сам факт введення воєнного стану не може вважатись належною правовою підставою для невиконання зобов`язань. Обставини, які виникли у зв`язку з війною мають безпосередньо впливати на можливість контрагента виконати свій обов`язок, отже сторона, яка посилається на вказану обставину повинна довести зв`язок між неможливістю виконання рішення та військовими діями. Разом з тим, відповідач належними та допустимими доказами не довів наявності зв`язку між неможливістю виконання ним своїх зобов`язань за кредитним договором та введенням воєнного стану на території України внаслідок широкомасштабного російського вторгнення.

Крім того, відповідно до ст. 617 ЦК України, форс-мажор звільняє лише від відповідальності за порушення зобов`язання, що сталося внаслідок такого форс-мажору, але не звільняє від виконання відповідного зобов`язання.

Це також узгоджується із загальновідомим принципом міжнародного публічного права, який дійшов до нас у незмінному вигляді ще з Римського права й закріплений у ст. 26 Віденської конвенції «Про право міжнародних договорів» 1969 року (ратифікована Україною 14.05.86), а саме: «кожен чинний договір є обов`язковим для його учасників і повинен добросовісно виконуватись» (pacta sunt servanda). Цей самий принцип закріплено ст. 1 Закону України «Про міжнародні договори України» щодо публічного права, а також він міститься у ст. 629 ЦК України, якою встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами щодо приватного права.

Саме цих негативних наслідків невиконання зобов`язання (відповідальності) можна уникнути внаслідок форс-мажору. Проте, як вже зазначено вище, форс-мажор не звільняє від виконання самого зобов`язання. Предметом же спору у даній справі є стягнення основної заборгованості за договором, строк повернення якої настав.

Колегія суддів також звертає увагу, що позивач не заявляв до стягнення сум відповідальності (штрафи/пеня), а тільки тіло кредиту і проценти за поточною ставкою, а відповідно до ст. 617 ЦК України форс-мажор звільняє лише від відповідальності за порушення зобов`язання.

Доводи апеляційної скарги відповідача про те, що за умовами кредитного договору сторонами договору погоджено дату видачі йому кредиту - 12.08.2023 року, строк кредитування 14 днів з 12.08.2023 року по 25.08.2023 року, однак подальше нарахування відсотків за ст. 1048 ЦК України, з першого дня прострочення, після закінчення строку кредитування є безпідставне, тому що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування тобто, з 15 дня, після спливу 14 дня кредитування, колегія суддів відхиляє як такі що не грунтуються на узгоджених сторонами умовах договору.

Так, відповідно до умов п. 4.8. кредитного договору №1254-6434 від 12.08.2023 р. - базовий період складає 14 (чотирнадцять) календарних днів.

Пунктом 1.1. кредитного договору передбачено, що базовий період - проміжки часу впродовж строку дії договору, в останні дні яких у позичальника настає обов`язок сплати відсотків за користування кредитом та комісії за видачу кредиту.

Відповідно до п 4.12. кредитного договору №1254-6434 від 12.08.2023 року - строк кредитування, тобто, строк на який надається кредит позичальнику: 300 календарних днів з моменту перерахування кредиту позичальнику. Дата повернення (виплати) кредиту 06.06.2024 року. Строк договору є рівним строку кредитування. В частині виконання зобов`язань договір діє до повного та належного виконання сторонами своїх зобов`язань за договором.

Посилання апелянта на те, що судом залишено поза увагою ту обставину, що він має проблеми із зором, що підтверджується випискою з історією хвороби, а саме: розсіяний зір обох очей, а тому він не міг прочитати усі умови договору (процентні ставки, тощо) які викладені найдрібнішим шрифтом і зливаються під час читання, колегія суддів відхиляє, оскільки при укладенні договору відповідач на вказані обставини не посилався, своїм правом відповідно до частини першої статті 15 Закону України «Про споживче кредитування», норма якої передбачає право споживача протягом 14 календарних днів з дня укладення договору про споживчий кредит відмовитися від договору про споживчий кредит без пояснення причин, у тому числі в разі отримання ним грошових коштів, не скористався. Після укладення кредитного договору позичальник ОСОБА_1 у подальшому виконував його умови та покладені на нього договірні зобов`язання. Умови укладеного із позивачем кредитного договору №1254-6434 від 12.08.2023 року відповідачем недійсними не визнавалися.

Перевіривши в межах доводів апеляційної скарги відповідача ОСОБА_1 правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при ухваленні рішення, колегія суддів апеляційного суду вважає, що суд першої інстанції, вирішуючи спір, не в повній мірі дослідив та не надав належної правової оцінки зібраним у справі доказам, що має суттєве значення для правильного вирішення спору в частині складової боргу за нарахованими процентами, іншим фактичним даним, які випливають із встановлених обставин, а тому висновок суду першої інстанції про задоволення у повному обсязі позову ТОВ «Укр Кредит Фінанс»в частині стягнення заборгованості за нарахованими процентами без оцінки вказаних обставин у сукупності не може вважатись обґрунтованим і таким, що відповідає положенням статей 76, 81, 89 ЦПК України.

Неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушенням норм процесуального права у справі, яка переглядається, призвело до неправильного вирішення справи в частині складової боргу за нарахованими процентами, а це відповідно до статті 376 ЦПК України є підставою для скасування судового рішення.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно з частиною 13 статті 141, підпунктами «б», «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції має вирішити питання щодо нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, у випадку скасування та ухвалення нового рішення або зміни судового рішення; щодо розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Згідно з частиною 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог- частина 2 статті 141 ЦПК України.

При подачі позовної заяви позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 2 422,40 грн.

Після апеляційного перегляду позовні вимоги ТОВ «Укр Кредит Фінанс» задоволено частково (54,2%), а тому судовий збір, який підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Укр Кредит Фінанс» за подання позовної заяви, становить 1312, 94 грн.

За результатами апеляційного перегляду справи апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 задоволено частково, а тому з позивача ТОВ «Укр Кредит Фінанс» на користь відповідача ОСОБА_1 підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги в сумі, що становить суму 937, 47 грн.

Керуючись ст. ст. 3, 626-629, 1048, 1054, 1055 ЦК України, ст. ст. 3, 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію» ст. ст. 141, 263, 367, 368, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Подільського районного суду міста Києва від 06 травня 2025 року в частині стягнення заборгованості за відсотками та в частині розподілу судових витрат скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» (, місцезнаходження: 01133, м. Київ, бульвар Лесі Українки, 26, офіс 407) заборгованість по сплаті відсотків у розмірі 27 100,00 грн.

У задоволенні решти позовних вимог в частині стягнення заборгованості за відсотками - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» (, місцезнаходження: 01133, м. Київ, бульвар Лесі Українки, 26, офіс 407) витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви у розмірі 1 312,94 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» (, місцезнаходження: 01133, м. Київ, бульвар Лесі Українки, 26, офіс 407) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 937,47 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий: Судді: