П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 грудня 2025 року м. Київ

Справа № 357/653/25

Провадження: № 22-ц/824/17834/2025

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (судді-доповідача) Невідомої Т. О.

суддів Верланова С. М., Нежури В. А.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу адвоката Федоркіна Андрія Володимировича в інтересах ОСОБА_1

на ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 11 вересня 2025 року, постановлену під головуванням судді Сомок О. А.,

у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні нерухомим майном шляхом виселення,

в с т а н о в и в:

У січні 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду із вказаним позовом, в якому просила усунути перешкоди у здійсненні права користування майном шляхом виселення ОСОБА_2 із житлового будинку, що належить їй на праві приватної власності, та розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати.

У липні 2025 року адвокат Мелашенко О. П. в інтересах ОСОБА_2 звернувся до суду з клопотанням про зупинення провадження у справі, посилаючись на те, що 09.07.2025 року відповідача призвано до лав Збройних Сил України. На підтвердження цієї обставини він просив суд направити запит до ІНФОРМАЦІЯ_1 .

13.08.2025 року у відповідь на запит суду першої інстанції від 16.07.2025 року надійшов лист від ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до якого громадянина ОСОБА_2 з 21.07.2025 року призвано на військову службу під час мобілізації, на особливий період та відправлено до відповідної військової частини, на підставі Указу Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» (зі змінами).

Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 11 вересня 2025 року зупинено провадження у цивільній справі № 357/653/25 до припинення перебування ОСОБА_2 у складі Збройних Сил України, або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан.

Не погодившись із таким судовим рішенням, адвокат Федоркін А. В. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм процесуального права, що призвело до постановлення незаконного та необґрунтованого судового рішення, просив скасувати ухвалу суду першої інстанції, направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив, що матеріали справи не містять, а представником відповідача не надано доказів того, що відповідач, перебуваючи у військовій частині, виконує бойові завдання у зоні бойових дій, що, у свою чергу, унеможливлювало б його особисту участь у розгляді справи, зокрема й у режимі відеоконференцзв`язку, а також участь через представника.

Ухвалами Київського апеляційного суду від 29 жовтня 2025 року відкрито апеляційне провадження у справі, справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Задовольняючи клопотання про зупинення провадження у справі, суд першої інстанції виходив із того, що відповідач перебуває на військовій службі під час воєнного стану, що об`єктивно перешкоджає йому з`явитись у судове засідання та прийняти участь у розгляді цивільної справи.

Перевіривши такі висновки суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

Підстави, за наявності яких суд зобов`язаний зупинити провадження у справі, передбачені ст. 251 ЦПК України.

Так, згідно з п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 253 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених п. 2 ч. 1 ст. 251 цього Кодексу, - до припинення перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, розумність строків розгляду справи судом (п. 10 ч. 3 ст. 2 ЦПК України).

Вимога щодо дотримання розумного строку розгляду справи спрямована на швидкий захист судом порушених прав особи, оскільки будь-яке зволікання може негативно відобразитися на правах, які підлягають захисту, а відсутність своєчасного судового захисту може призводити до ситуацій, коли наступні дії суду вже не матимуть значення для особи та її прав.

Зупинення провадження у справі - це врегульована законом й оформлена ухвалою суду тимчасова перерва в провадженні у справі, викликана наявністю однієї із передбачених у законі обставин, які перешкоджають розглядові справи, до моменту, коли ці обставини перестануть існувати або будуть вчинені необхідні дії.

Тобто інститут зупинення судового провадження застосовується не просто у зв`язку із виникненням підстав, передбачених процесуальним законом, а обумовлюється наявністю обставин, які створюють об`єктивні перешкоди для здійснення судового розгляду.

Обов`язок суду зупинити провадження у справі зумовлений об`єктивною неможливістю її розгляду, викликаний наявністю однієї із передбачених у законі обставин, які перешкоджають розглядові справи, коли зібрані докази не дозволяють встановити та оцінити певні обставини (факти), які є предметом судового розгляду. Для вирішення питання про зупинення провадження у справі суд у кожному випадку повинен з`ясовувати, чим обумовлюється неможливість розгляду справи.

Необґрунтоване зупинення провадження у справі може призвести до затягування строків її розгляду й перебування учасників справи у стані невизначеності, що покладає на національні суди обов`язок здійснити швидкий та ефективний розгляд справи упродовж розумного строку.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про Збройні Сили України» Збройні Сили України - це військове формування, на яке відповідно до Конституції України покладаються оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності. Військова служба у Збройних Силах України та інших військових формуваннях, утворених відповідно до законів України, є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком осіб (за винятком випадків, визначених законом), пов`язаній із захистом України.

Воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень (ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану»).

У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/202 постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Надалі неодноразово строк дії воєнного часу продовжувався і не скасовано до теперішнього часу.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч. 4 ст. 263 ЦПК України).

У постанові від 12.11.2025 року у справі № 754/947/22 (провадження № 14-74цс25) Велика Палата Верховного Суду, відступаючи від висновків Верховного Суду, сформульованих у постановах колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 09.11.2022 року у справі № 753/19628/17, від 29.03.2023 року у справі № 756/3462/20, від 13.03.2025 року у справі № 557/1226/23, колегії суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 11.03.2025 року у справі № 904/4027/22 та колегії суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 25.04.2024 року у справі № 852/2а-1/24 (провадження № А/990/24), зробила такі висновки щодо застосування правил п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України:

- з моменту введення в Україні воєнного стану і до моменту його скасування чи припинення Збройні Сили України та інші утворені відповідно до закону військові формування потрібно вважати такими, що «переведені на воєнний стан»;

- упродовж дії воєнного стану в Україні та проведення загальної мобілізації належними для застосування судом згаданих вище норм процесуального права є докази (військовий квиток, накази командира військової частини тощо), що містять інформацію про те, що військовослужбовець (сторона або третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору) перебуває на військовій службі;

- якщо військовослужбовець (сторона або третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору), права якого захищають положення пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України, висловлює власну волю проти зупинення провадження у справі та прагнення продовжувати розгляд справи (особисто або через представника), суд має врахувати його волевиявлення та продовжити здійснювати судочинство у відповідному провадженні.

Отже, Велика Палата Верховного Суду з огляду на здійснений нею відступ від правових висновків Верховного Суду, констатувала, що під час воєнного стану в Україні Збройні Сили України та інші утворені відповідно до закону військові формування є такими, що «переведені на воєнний стан».

Матеріали справи містять копії повідомлення керівнику ПРАТ «Білоцерківський завод ЗБК» від 09.07.2025 року щодо призову ОСОБА_2 (а.с. 67) та повістки на відправку до лав Збройних Сил України ОСОБА_2 (а.с. 68).

Листом ІНФОРМАЦІЯ_1 від 06.08.2025 року № К/7930 у відповідь на запит Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 16.07.2025 року № 25291/25 повідомлено про те, що, відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» (зі змінами), з набранням чинності Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» № 65/2022 (зі змінами) громадянина ОСОБА_2 з 21.07.2025 року призвано на військову службу під час мобілізації, на особливий період та відправлено до відповідної військової частини (а.с. 85).

За таких обставин, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції отримано докази (лист ІНФОРМАЦІЯ_1 від 06.08.2025 року № К/7930), що містять інформацію про перебування відповідача, ОСОБА_2 , на військовій службі.

Ураховуючи вищевикладене, висновок суду першої інстанції про зупинення провадження у справі до припинення перебування ОСОБА_2 у складі Збройних Сил України, або інших утворених відповідно до закону військовий формувань, що переведені на воєнний стан, є обґрунтованим.

Крім того, суд апеляційної інстанції враховує те, що в суді першої інстанції ОСОБА_2 , як військовослужбовець, права якого захищають положення п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України, не висловлював власну волю проти зупинення провадження у справі та прагнення продовжувати розгляд справи (особисто або через представника).

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, апеляційна скарга адвоката Федоркіна А. В. в інтересах ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення, а ухвала Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 11 вересня 2025 року залишенню без змін.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу адвоката Федоркіна Андрія Володимировича в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 11 вересня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий Т. О. Невідома

Судді С. М. Веранов

В. А. Нежура