печерський районний суд міста києва
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2025 року Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого: судді Григоренко І.В.,

при секретарі: Зінченко І.І.,

за участю:

представника позивача: Татунця В.В.,

відповідача: не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Соломонової Вікторії Вікторівни про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернулась до Печерського районного суду м. Києва з позовом до Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Соломонової Вікторії Вікторівни (далі - відповідач, Приватний нотаріус Соломонова В.В.), в якому просить визнати дії Приватного нотаріуса Соломонової В.В. у вигляді грубого порушення норм Закону України «Про нотаріат» та безпідставної відмови у вчиненні нотаріальних дій протиправними; зобов`язати Приватного нотаріуса Соломонову В.В. звернутися до Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» (далі - АТ «Державний ощадний банк України») із запитом про розкриття інформації, що містить банківську таємницю, а саме: розкриття суми коштів станом на 07.04.2020 року, які були на рахунках ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , у ТВБВ № 10026/066: НОМЕР_1 , у ТВБВ № 10026/071: НОМЕР_2 , у ТВБВ № 9760/3836; звернутися до Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк»(далі - АТ КБ «ПриватБанк») із запитом про розкриття інформації, що містить банківську таємницю, а саме: розкриття суми коштів станом на 07.04.2020 року, які були на рахунках ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 : № НОМЕР_3 , № НОМЕР_4 , № НОМЕР_5 , та стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати, які складаються з витрат по сплаті судового збору та витрат на професійну правничу допомогу.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер батько позивачки - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , після смерті якого Приватним нотаріусом Соломоновою В.В. було заведено спадкову справу № 2/2020 (номер у спадковому реєстрі 65783406) до майна померлого. Згідно зі свідоцтвом про право на спадщину за законом серії НТС № 227947 від 22.02.2025 року ОСОБА_1 є спадкоємицею 1/2 частки грошових вкладів зі всіма належними до сплати відсотками, нарахуваннями, компенсаціями, що знаходяться в АТ КБ «ПриватБанк» на ім`я ОСОБА_2 , а саме депозитних рахунків: № НОМЕР_3 , № НОМЕР_4 , № НОМЕР_5 , які належали спадкодавцю на підставі повідомлення АТ КБ «ПриватБанк» № 20.1.0.0.0./7-210514/4767 від 14.05.2021 року. Також відповідно до вказаного свідоцтва право на спадщину за законом позивачка є спадкоємицею 1/2 частки грошових вкладів зі всіма належними до сплати відсотками, нарахуваннями, компенсаціями, що знаходяться в установах філії - Головне управління по м. Києву та Київській області АТ «Державний ощадний банк України» у ТВБВ № 10026/066: НОМЕР_1 , у ТВБВ № 10026/071: НОМЕР_2 , у ТВБВ № 9760/3836, які належали спадкодавцю на підставі повідомлення АТ «Державний ощадний банк України» від 18.02.2021 року № 46/12-05/3608БТ. У відповідь на звернення до АТ «Державний ощадний банк України» та АТ КБ «ПриватБанк» із запитами щодо надання інформації про зазначення суми коштів, які були на рахунках ОСОБА_2 станом на 07.04.2020 року, банки відмовили у наданні запитуваної інформації, оскільки вона належить до інформації з обмеженим доступом та становить банківську таємницю. Вказував, що 05.05.2025 року представник позивачки звернувся до відповідача із заявою про направлення запитів про розкриття інформації, що становить банківську таємницю до АТ КБ «ПриватБанк», АТ «Державний ощадний банк України». Листом Приватного нотаріуса Соломонової В.В. від 30.04.2025 року представника позивачки було повідомлено про те, що у межах спадкової справи, відкритої 28.04.2020 року після смерті ОСОБА_2 приватним нотаріусом було здійснено декілька офіційних запитів до АТ КБ «ПриватБанк», АТ «Державний ощадний банк України» щодо наявності вкладів, рахунків та залишків грошових коштів, що належали спадкодавцеві на дату смерті. Проте, на думку представника позивача, така інформація не може повністю відобразити реальний стан рахунків, оскільки у день смерті спадкодавець ще міг здійснювати розпорядження своїми коштами. Крім того, після смерті особи банк може самостійно списувати певні суми, наприклад, за обслуговування рахунків або інші, передбачені договорами банківські комісії. Вважав, що дії відповідача у вигляді безпідставної відмови у вчиненні нотаріальних дій є протиправними та порушують положення Закону України «Про нотаріат». Посилаючись на зазначені обставини, позивач звернулася до суду з указаним позовом.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.05.2025 року, 27.05.2025 року справу було передано судді Печерського районного суду м. Києва Григоренко І.В.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 27.05.2025 року позовну заяву ОСОБА_1 було залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви.

05.06.2025 року позивачем усунуто недоліки позовної заяви.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 09.06.2025 року в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін відкрито провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Соломонової Вікторії Вікторівни про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, та судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 04.09.2025 року.

04.09.2025 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від Приватного нотаріуса Соломонової В.В. надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач проти позову заперечувала, просила в його задоволенні відмовити, посилаючись на те, що при відкритті та веденні спадкової справи № 2/2020 до майна померлого ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , вона діяла виключно у межах повноважень, наданих їй законом, у відповідності до вимог Цивільного кодексу України, Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 року. Вважає, що позивач намагається оскаржити відмову у вчиненні службової дії (повторне направлення запиту) за процедурою, встановленою для оскарженні відмови у вчиненні нотаріальної дії, що є застосуванням невідповідного способу захисту порушеного права та самостійною підставою для відмови у задоволенні позову. При цьому, у виданих ОСОБА_1 свідоцтвах про право на спадщину за законом зазначено про те, що спадщина складається з грошових вкладів з усіма належними до сплати відсотками, нарахуваннями, компенсаціями, із зазначенням номерів рахунків та договорів. Зазначала, що з моменту видачі позивачці свідоцтва про право на спадщину, вона є правонаступником спадкодавця у відносинах з банком, тому не позбавлена права самостійно звертатися до банку із вимогою про надання інформації щодо стану рахунків, руху коштів.

04.09.2025 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від Приватного нотаріуса Соломонової В.В. надійшла заява про розгляд справи за її відсутності.

Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 04.09.2025 року приєднано до матеріалів справи відзив на позовну заяву, та, у зв`язку із першою неявкою в судове засідання позивача та її представника, на підставі ч. 2 ст. 223 ЦПК України, розгляд справи було відкладено до 11.11.2025 року.

08.09.2025 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від Приватного нотаріуса Соломонової В.В. надійшов відзив на позовну заяву, якій за змістом є аналогічним з поданим відповідачем відзивом, що надійшов на адресу суду 04.09.2025 року.

22.09.2025 року з використанням системи «Електронний суд» на адресу Печерського районного суду м. Києва від представника позивача - адвоката Татунця В.В. надійшла відповідь на відзив, в якій представник позивача підтвердив викладені у позовній заяві підстави та просив позов задовольнити.

В судове засідання 11.11.2025 року з`явився представник позивача.

Відповідач в судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце судового засідання повідомлені належним чином. У заяві від 04.09.2025 року просила розглядати справу за її відсутності.

Оскільки, згідно з п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі, зокрема, неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки, суд дійшов висновку про розгляд справи за відсутності відповідача.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги з викладених у позовній заяві підстав та просив їх задовольнити.

Вислухавши вступне слово представника позивача, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Суд встановив, що 28.04.2020 року Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Соломоновою В.В. було заведено спадкову справу № 2/2020 (номер у спадковому реєстрі 65783406) до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а. с. 33-34).

Згідно зі свідоцтвом про право на спадщину за законом серії НТС № 227947 від 22.02.2025 року, виданим Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Соломоновою В.В., ОСОБА_1 є донькою померлого ОСОБА_2 і їй видано свідоцтво на право на спадщину, яка складається з 1/2 частки грошових вкладів зі всіма належними до сплати відсотками, нарахуваннями, компенсаціями, що знаходяться в АТ КБ «ПриватБанк» на ім`я ОСОБА_2 , а саме депозитних рахунків: № НОМЕР_3 , № НОМЕР_4 , № НОМЕР_5 , які належали спадкодавцю на підставі повідомлення АТ КБ «ПриватБанк» № 20.1.0.0.0./7-210514/4767 від 14.05.2021 року. Також відповідно до вказаного свідоцтва право на спадщину за законом позивачка є спадкоємицею 1/2 частини грошових вкладів зі всіма належними до сплати відсотками, нарахуваннями, компенсаціями, що знаходяться в установах філії - Головне управління по м. Києву та Київській області АТ «Державний ощадний банк України» у ТВБВ № 10026/066: НОМЕР_1 , у ТВБВ № 10026/071: НОМЕР_2 , у ТВБВ № 9760/3836, які належали спадкодавцю на підставі повідомлення АТ «Державний ощадний банк України» від 18.02.2021 року № 46/12-05/3608БТ (а. с. 31-32).

26.02.2025 року представник ОСОБА_1 - адвокат Татунець В.В. звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з адвокатським запитом, в якому просив зазначити суми коштів, які були на рахунках ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , станом на 07.04.2020 року: № НОМЕР_3 , № НОМЕР_4 , № НОМЕР_5 (а. с. 10-11).

26.02.2025 року представник ОСОБА_1 - адвокат Татунець В.В. звернувся до АТ «Державний ощадний банк України» з адвокатським запитом, в якому просив зазначити суми коштів, які були на рахунках ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , станом на 07.04.2020 року: ТВБВ № 10026/066: НОМЕР_1 , у ТВБВ № 10026/071: НОМЕР_2 , у ТВБВ № 9760/3836 (а. с. 8-9).

Листом від 21.03.2025 року АТ КБ «ПриватБанк» повідомило адвоката Татунця В.В. про відсутність правових підстав для задоволення його запиту, оскільки запитувана ним інформація належить до інформації з обмеженим доступом та становить банківську таємницю (а. с. 12).

06.03.2025 року ОСОБА_1 звернулася до АТ КБ «ПриватБанк» з інформаційним запитом, в якому просила зазначити суми коштів, які були на рахунках ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , станом на 07.04.2020 року: № НОМЕР_3 , № НОМЕР_4 , № НОМЕР_5 (а. с. 13-14).

06.03.2025 року ОСОБА_1 звернулася до АТ «Державний ощадний банк України» з інформаційним запитом, в якому просила зазначити суми коштів, які були на рахунках ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , станом на 07.04.2020 року: ТВБВ № 10026/066: НОМЕР_1 , у ТВБВ № 10026/071: НОМЕР_2 , у ТВБВ № 9760/3836 (а. с. 15-16).

Листом від 11.03.2025 року повідомило ОСОБА_1 про відсутність правових підстав для задоволення її запиту, оскільки запитувана нею інформація належить до інформації з обмеженим доступом та становить банківську таємницю та рекомендовано звернутися до нотаріальної контори/приватного нотаріуса за місцем відкриття спадщини (останнім місцем проживання спадкодавця) (а. с. 17-18).

Листом від 31.03.2025 року АТ «Державний ощадний банк України» повідомило ОСОБА_1 про відсутність правових підстав для задоволення її запиту, оскільки запитувана нею інформація належить до інформації з обмеженим доступом та становить банківську таємницю та зазначено, що у довідці АТ «Державний ощадний банк України» від 18.02.2021 року № 46/12-05/3608 БТ, наданій Приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Соломоновій В.В. було надано повну інформацію щодо наявних рахунків ОСОБА_2 в установах банку (а. с. 19-20).

15.04.2025 року представник ОСОБА_1 - адвокат Татунець В.В. звернувся до Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Соломонової В.В. із заявами, в яких просив звернутися до АТ «Державний ощадний банк України», АТ КБ «ПриватБанк» із запитами про розкриття інформації, що становить банківську таємницю, а саме розкриття суми коштів, що були на рахунках ОСОБА_2 в установах банків станом на 07.04.2020 року (а. с. 21-27).

Листом від 30.04.2025 року Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Соломонова В.В. повідомила представника ОСОБА_1 - адвоката Татунця В.В. про те, що у межах спадкової справи, відкритої 28.04.2020 року після смерті ОСОБА_2 приватним нотаріусом було здійснено декілька офіційних запитів до АТ КБ «ПриватБанк», АТ «Державний ощадний банк України» щодо наявності вкладів, рахунків та залишків грошових коштів, що належали спадкодавцеві на дату смерті. Роз`яснено, що нотаріус не має повноважень здійснювати розслідування щодо можливих шахрайських дій з банківськими рахунками спадкодавця, а у випадку наявності у спадкоємців підозри щодо неправомірних операцій або незаконного використання коштів після смерті спадкодавця, необхідно звернутися до правоохоронних органів (а. с. 28).

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

За положеннями ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспорюваного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Відповідно до ч. ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Порядок правового регулювання діяльності нотаріату в Україні встановлено Законом України «Про нотаріат».

Як визначено у ст. 1 Закону України «Про нотаріат», нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Вчинення нотаріальних дій в Україні покладається на нотаріусів, які працюють в державних нотаріальних конторах, державних нотаріальних архівах (державні нотаріуси) або займаються приватною нотаріальною діяльністю (приватні нотаріуси).

Нотаріус - це уповноважена державою фізична особа, яка здійснює нотаріальну діяльність у державній нотаріальній конторі, державному нотаріальному архіві або незалежну професійну нотаріальну діяльність, зокрема посвідчує права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняє інші нотаріальні дії, передбачені законом, з метою надання їм юридичної вірогідності (ст. 3 Закону України «Про нотаріат»).

Згідно ст. 46 Закону України «Про нотаріат», нотаріуси або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, має право витребовувати від фізичних та юридичних осіб відомості та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії. Відомості та документи, необхідні для вчинення нотаріальних дій, повинні бути подані в строк, визначений нотаріусом. Цей строк не може перевищувати одного місяця. Неподання відомостей та документів на вимогу нотаріуса є підставою для відкладення, зупинення вчинення нотаріальної дії або відмови у її вчиненні.

Правова регламентація надання зазначених довідок банками на запит нотаріуса визначена також у ст. 62 Закону України «Про банки і банківську діяльність» відповідно до якої, довідки по рахунках (вкладах) у разі смерті їх власників надаються банком особам, зазначеним власником рахунку (вкладу) у відповідному розпорядженні банку, державним нотаріальним конторам або приватним нотаріусам, посадовим особам органів місцевого самоврядування, уповноваженим на вчинення нотаріальних дій, іноземним консульським установам для вчинення такими особами нотаріальних дій з охорони спадкового майна, з видачі свідоцтв про право на спадщину, про право власності на частку в спільному майні подружжя в разі смерті одного з подружжя. Довідки щодо рухомого майна померлих клієнтів, що перебуває на збереженні та/або у заставі банку в якості закладу, щодо наявності індивідуального банківського сейфа та/або договорів про надання в майновий найм (оренду) індивідуального банківського сейфа надаються банком державним нотаріальним конторам або приватним нотаріусам, посадовим особам органів місцевого самоврядування, уповноваженим на вчинення нотаріальних дій, іноземним консульським установам для вчинення такими особами нотаріальних дій з охорони спадкового майна, з видачі свідоцтв про право на спадщину, про право власності на частку в спільному майні подружжя в разі смерті одного з подружжя.

Відповідно до пункту 3.4 глави 3 Правил зберігання, захисту, використання та розкриття банківської таємниці, затверджених постановою Правління Національного банку України від 14.07.2006 року № 267 (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) для надання довідок за рахунками (вкладами) у разі смерті їх власників державним нотаріальним конторам або приватним нотаріусам, іноземним консульським установам у справах спадщини за рахунками (вкладами) померлих власників рахунків (вкладів) до банку подається заява за довільною формою.

Довідка складається банком за довільною формою і має містити інформацію про наявність рахунку та залишок коштів на ньому.

Під час оформлення спадщини на запит нотаріуса АТ «Державний ощадний банк України» у повідомленні від 18.02.2021 року № 46/12-05/3608БТ та АТ КБ «ПриватБанк» у повідомленні № 20.1.0.0.0./7-210514/4767 від 14.05.2021 року надали інформацію про рахунки померлого та суми на них.

Нотаріус при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва, та склад спадкового майна (ч. 1 ст. 68 Закону України «Про нотаріат»).

Главою 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 року, регламентується процедура видачі свідоцтв про право на спадщину.

Відповідно до пунктів 4.14, 4.15 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України при видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов`язково перевіряє: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства, якщо має місце спадкування за законом, прийняття спадкоємцем спадщини у встановлений законом спосіб, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи, які підтверджують вказані факти.

За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

Згідно пункту 4.12 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів.

Відповідно до ст. 50 Закону України «Про нотаріат», нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

Частиною 1 ст. 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 30.06.2020 року у справі № 333/6816/17 (провадження № 14-87цс20) зробила висновок про те, що ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів позивача у цивільному процесі можливий за умови, що такі права, свободи чи інтереси справді порушені, а позивач використовує цивільне судочинство саме для такого захисту, а не з іншою метою. Не відповідатиме завданням цивільного судочинства звернення до суду з позовом, спрямованим на оцінювання доказів, зібраних в інших справах, на предмет їх належності та допустимості, або з метою створення підстав для звільнення від доказування в іншій справі (для встановлення у судовому рішенні обставин, які би не потрібно було надалі доказувати під час розгляду іншої справи). Недопустимим з огляду на завдання цивільного судочинства є ініціювання позовного провадження з метою оцінки обставин, які становлять предмет доказування у кримінальному провадженні, чи з метою створення поза межами останнього передумов для визнання доказу, отриманого у такому провадженні, неналежним або недопустимим. Такі позови не підлягають судовому розгляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Ураховуючи те, що зобов`язання Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Соломонової В.В. щодо вчинення нотаріальної дії, а саме, витребування від АТ «Державний ощадний банк України», АТ КБ «ПриватБанк» про розкриття інформації, що становить банківську таємницю, а саме, розкриття суми коштів, що були на рахунках ОСОБА_2 в установах банків станом на 07.04.2020 року, необхідних для вчинення нотаріальної дії виконано в повному обсязі та видано ОСОБА_1 свідоцтво про право на спадщину за законом серії НТС № 227947 від 22.02.2025 року, що не заперечується самим позивачем, у суду відсутні правові підстави для задоволення позову.

Як визначено у ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

Оскільки суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, то питання щодо розподілу судового збору судом не вирішується, а відповідачем належних доказів на підтвердження понесення судових витрат не надано.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 15, 16 Цивільного кодексу України, ст. ст. 3, 4, 5, 12, 13, 19, 76-81, 133-141, 259, 263-265, 273, 274, 275, 278, 279, 354, 355, п.п. 15.5 п. 15 Розділу ХІІІ Перехідні положення Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

В позові ОСОБА_1 до Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Соломонової Вікторії Вікторівни про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_6 .

Відповідач: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Соломонової Вікторія Вікторівна, 01601, м. Київ, вул. Мечникова, 3.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано учасниками справи до Київського апеляційного суду через Печерський районний суд м. Києва, а з початку функціонування Єдиної інформаційно-телекомунікаційної системи безпосередньо до апеляційного суду, матеріали справи витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності Цивільним процесуальним кодексом України в редакції від 15.12.2017 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складений та підписаний 24.11.2025 року.

Суддя І.В. Григоренко