Провадження № 2/344/755/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2025 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого-судді Польської М.В.,

секретаря судового засідання Соляник Т.І.,

за участі:

представника позивача Мушинського В.Т.,

представника відповідача Кирилкіна Р.О.,

розглянувши за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в режимі відеоконференцзв`язку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , інтереси якої представляє адвокат Мушинський Віктор Тадеушович, до Обслуговуючого кооперативу ЖБК «Будівельне об`єднання-2» про стягнення коштів у розмірі паю на момент виключення зі складу пайовиків, стягнення 3% річних та інфляційних збитків, моральної шкоди, судових витрат, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, інтереси якої представляє адвокат Мушинський В.Т., у серпні 2024 року звернулася до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з вищевказаним позовом та просила стягнути з Обслуговуючого кооперативу ЖБК «Будівельне об`єднання-2» кошти в розмірі 508 908 грн., з яких: 388 155 грн. - розмір паю на момент виключення зі складу пайовиків, 7390.80 грн. - 3% річних, 13 362.51 грн. інфляційних збитків, 100 000 грн. моральної шкоди та судові витрати.

В обґрунтування позову зазначається, що 28.10.2021 року між ОСОБА_2 (чоловіком позивача ОСОБА_1 ) та Обслуговуючим кооперативом ЖБК «Будівельне об`єднання-2» був укладений договір завдатку за об`єкт нерухомості в сумі 10 000 грн., яка зараховується до пайового внеску. В подальшому за домовленістю подружжя, ОСОБА_1 вступила до ЖБК з врахуванням внесеного завдатку. 14.12.2021 року позивач перерахувала відповідачу 201 000грн. Проте, відповідач зобов`язання по завершенню будівництва до І кварталу 2022 року не виконав, квартиру-студію не передав позивачу. Натомість 12.09.2023 року голова кооперативу повідомив про пошкодження будинку внаслідок бойових дій та запропоновано їй внести доплату для добудови в сумі 21 100 грн., а потім повідомлено, що 12.10.2023року було виключено позивача з членів кооперативу через відмову доплати. ОСОБА_1 подала 26.09.2023року відповідачу заяву про вихід з кооперативу та негайне повернення коштів, згідно вартості паю на момент виходу. В подальшому 17.10.2023 року позивача повідомлено про виключення її з членів кооперативу та повернення паєнакопичення у сумі 211 000 грн. Однак, повернуто 05.06.2024 року тільки 3000 грн. Позивач вважає, що їй підлягає повернення сума 391 155 грн., виходячи з вартості метра квадратного на сайті відповідача на день виходу, а отже борг становить 388 155 грн.. Окрім того, слід стягнути 3% річних та інфляційні збитки. У зв`язку з порушенням зобов`язання слід стягнути і моральну шкоду в розмірі 100 000 грн., яка завдана відповідачем.

19.12.2024 року відповідач подав відзив на позов та просив відмовити у задоволенні вимог. У відзиві зазначається, що дані правовідносини не регулюються Законом України «Про захист прав споживачів», а законодавством про кооперацію. Позивач добровільно вступила в кооператив з метою отримання нерухомого майна шляхом пайової участі. При виході з кооперативу строк загальної частки на момент виходу визначається статутом кооперативу і не може перевищувати 2-х років, відлік часу розпочинається з 01.01 року, що настає з моменту виходу чи виключення. Позивач внесла пайовий внесок у розмірі 211 000 грн., а збільшення вартості пайової частки за ринковими цінами нерухомості, тобто до суми 391 155 грн. не є обґрунтованим. Оскільки вихід відбувся 12.10.2023 року, то повернення її пайового внеску у сумі 211 000 грн. вичерпується 01.01.2026 року. Так як строк не завершено, а заборгованість відповідача перед позивачем ще не настала, нарахування 3% річних та інфляційні збитки є безпідставним. Завдання моральної шкоди та чотири складових такої за законом, є недоведеними. Просить також стягнути з позивача на користь відповідача понесені витрати у сумі вказаній у відзиві.

24.12.2024 року подано відповідь на відзив.

Ухвалою від 20.01.2025 року витребувано у відповідача докази, які надані до суду 11.02.2025року

13.02.2025 року представник відповідача подав заяву про закриття провадження у справі.

Ухвалою від 17.03.2025 року відмовлено у задоволенні заяви представника Обслуговуючого кооперативу ЖБК «Будівельне об`єднання-2» від 13.02.2025 року про закриття провадження у справі за підсудністю такої до господарської юрисдикції.

28.04.2025 року закрито підготовче провадження у цивільній справі.

05.06.2025 року представник відповідача повторно подав клопотання про закриття провадження у справі.

Ухвалою від 23.09.2025 року повторно відмовлено у задоволенні повторної заяви представника Обслуговуючого кооперативу ЖБК «Будівельне об`єднання-2» від 05.06.2025 року про закриття провадження у справі за підсудністю такої до господарської юрисдикції.

16.12.2025 року представник відповідача надав додаткові пояснення у справі.

22.12.2025 року представник позивача надав додаткові письмові пояснення у справі.

Представник позивача у судових засіданнях підтримав вимоги позову, просив задовольнити.

Представник відповідача в режимі відеоконференцзв`язку просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Суд заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, враховуючи наступне.

Як вбачається з пояснень та матеріалів справи, 28.10.2021 року між ОСОБА_2 (чоловіком позивача ОСОБА_1 ) та громадянином ОСОБА_3 був укладений договір завдатку, за умовами якого прийнято від ОСОБА_2 завдаток в сумі 10 000 грн. за об`єкт нерухомості за адресою АДРЕСА_1 квартира (попередній номер) 44/2, об`єкт являє 1 / 2 частину квартири, загальною площею 44.5 м.кв., орієнтовний термін готовності будинку І квартал 2022року, вартість 1 м.кв. при повній оплаті в термін дії договору та для розрахунку першого внеску складає 15800 грн.. При цьому, ОСОБА_2 зобов`язується вступити до ЖБК «Будівельне об`єднання» і договір діє до моменту вступу, але не пізніше 16.12.2021 року Сума завдатку 10000грн. зараховується до суми пайового внеску за об`єкт нерухомості при вступі ОСОБА_2 асоційованим членом до ЖБК (а.с.7).

В подальшому як усно доводила сторона позивача та не заперечував відповідач, за домовленістю подружжя та кооперативу, ОСОБА_1 вступила до ЖБК з врахуванням внесеного завдатку в сумі 10000 грн. її чоловіком ОСОБА_2

14.12.2021 року позивач перерахувала відповідачу 201 000 грн., як пайовий внесок на будівництво квартири АДРЕСА_2 (а.с.9), проведена оплата, як зазначала в листі від 26.09.2023 року позивач, відповідала 30% загальної площі всієї квартири. При цьому, як зазначено вище, договір між сторонами стосувався сплати половини квартири, а не всієї.

Отже загальна сума пайового внеску за об`єкт нерухомості склала 211 000 грн., спору щодо цього у сторін немає.

Представник позивача доводив, що відповідач зобов`язання по завершенню будівництва до І кварталу 2022року не виконав, квартиру-студію не передав позивачу, чим порушив договірні зобов`язання.

Разом з тим, представник відповідача доводив те, що з початком воєнного стану, який розпочато 24.02.2022 року, виконання зобов`язань не було порушено, тобто до кінця І кварталу 2022 року, вина щодо цього відсутня через непередбачувані обставини.

Сторони підтвердили, що 12.09.2023 року листом за підписом Голови кооперативу Зеленого А.РОКУ було повідомлено ОСОБА_1 про суттєві пошкодження будинку АДРЕСА_1 внаслідок бойових дій на території Бучанського району Київської області, без усунення яких неможливе завершення будівництва (а.с.12).

Згідно рішення загальних зборів членів кооперативу від 31.05.2022 року про відновлення пошкодженого будинку та доплату всіма членами та асоційованими членами кооперативу пропорційно розміру паю, позивачу було запропоновано, з урахуванням рішення загальних зборів від 16.01.2023 року про складання списків пайовиків, які бажають прийняти участь у добудові та рішення від 02.11.2022 року про затвердження звіту щодо пошкоджень, внести доплату для добудови будинку в сумі її паю 21 100 грн. Висловлено в листі подати пропозиції в 10-ти денний строк щодо бажання участі її у добудові, а у іншому разі прибути на загальні збори 12.10.2023 року для вирішення питання виключення з членів кооперативу.

Суд приймає доводи сторони відповідача, що оскільки кооператив є неприбутковою організацією, рішення зборів є чинними та не скасованими у судовому порядку, іншим способом як внесення коштів членів ЖБК та завершення будівництва з врахуванням пошкоджень у наслідок воєнних дій держави-агресора, у відповідача не було.

26.09.2023 року ОСОБА_1 подала відповідачу заяву про вихід з кооперативу, оскільки на трьох загальних зборах, рішення по яких долучені до листа, вона не була (чи викликалась вона на такі збори чи ні предметом доведення сторонами таке у судових засіданнях не було), на збори, які будуть проводитися 12.10.2023 року прибути не може за станом здоров`я, подальша співпраця не є доцільною, а тому пропонує угоду про вихід з кооперативу та негайне повернення їй 323 070 грн. за актуальними цінами за метр квадратний на час виходу з кооперативу (а.с.13).

12.10.2023 року ОСОБА_1 було виключено з членів кооперативу через відмову асоційованого члена про подальшу участь у будівництві та вирішено повернути паєнакопичення в ОК ЖБК «Будівельне об`єднання-2», а також запропоновано в листі від 17.10.2023року надати реквізити для повернення їй паєнакопичення.

Позивачем надані відповідачу листом від 30.11.2023 року такі дані власного рахунку, із зазначенням вкотре про повернення частки паю саме за 13.35 м.кв. (від загальної площі 44.5 м.кв.).

Судом на запитання до сторони відповідача було з`ясовано те, що виключення позивача відбулося не за власною згодою її, як асоційованого члена ЖБК про вихід, а за несплату внесків в порядку визначеному статутом та загальними зборами (за абзацом 2 пункту 5.3 Статуту).

05.06.2024року повернуто позивачу відповідачем частину паю 3000 грн.

Обґрунтовуючи вимоги позову, які позивач вираховує власний внесок саме від вартості метра квадратного, тобто внесення коштів нею за площу 13.35 м.кв., не погоджуючись з сумою для повернення паєнакопичення від вартості фактичного самого внеску, а не виходячи від метражу, представник позивача до матеріалів справи надав роздруківку з інтернету під назвою «милі квартири», актуальні ціни в гривнях за метр квадратний, які виставлені починаючи з 12.02.2024 року, в т.ч. будинок по АДРЕСА_1 (7-а черга), роботи відновлені по АДРЕСА_1 , тип квартири 1-кімнатна (1/2 дворівнева) до 50 29 300 грн..

Заперечуючи такі доводи та докази, представник відповідача надав пояснення та докази, що сайт під назвою «милі квартири» не належить Обслуговуючому кооперативу ЖБК «Будівельне об`єднання-2», а належить Обслуговуючому кооперативу ЖБК «Будівельне об`єднання-3», а сама будівля по АДРЕСА_1 належить іншому кооперативу та має номер 26, а не 24. Окрім того, договірні відносини сторін стосувались розмір паю, а не метрів квадратних у будівництві об`єкта нерухомого майна, які сама вивела позивач.

Разом з тим, суд зазначає те, що незважаючи на розбіжності приналежності сайту та змісту оголошення на них, виключення позивача з кооперативу відбулося саме 12.10.2023року, а оновлені ціни на сайті, який долучено стороною позивача, навіть після відновлення робіт саме по даному будинку АДРЕСА_1 (хоча ймовірно ЖБК №3 й могли скористатися даними щодо об`єктів належних ЖБК №2, як доводила сторона відповідача) були виставлені станом на 12.02.2024 року і дальше, а також позивач вносила пайовий внесок за квартиру студію, а не 1-кімнатну (1/2 дворівневу).

Щодо вартості та строків повернення, яких стосується даний спір, суд зазначає таке.

Кооперативи є добровільні об`єднання громадян, з метою спільного вирішення ними економічних, соціально-побутових та інших питань, можуть створюватися у різних галузях (виробничі, споживчі, житлові тощо). Діяльність різних видів кооперативів регулюється законом.

Господарська діяльність кооперативів повинна здійснюватися відповідно до вимог ЦК України, ГК України.

Ці норми кореспондуються з нормами статей 83, 85, 86 ЦК України, за якими юридичні особи можуть створюватися у формі товариств, установ та в інших формах, встановлених законом. Непідприємницькі товариства (кооперативи, крім виробничих, об`єднання громадян тощо) та установи можуть поряд зі своєю основною діяльністю здійснювати підприємницьку діяльність, якщо інше не встановлено законом і якщо ця діяльність відповідає меті, для якої вони були створені, та сприяє її досягненню.

Особливості створення кооперативів та ведення господарської діяльності обслуговуючими кооперативами визначаються саме Законом України "Про кооперацію", як вірно доводила сторона відповідача.

За змістом ст.2,6 Закону України "Про кооперацію", зі змінами в т.ч. станом на 01.01.2023 року, кооператив - юридична особа, утворена фізичними та/або юридичними особами, які добровільно об`єдналися на основі членства для ведення спільної господарської та іншої діяльності з метою задоволення своїх економічних, соціальних та інших потреб на засадах самоврядування; обслуговуючий кооператив - кооператив, який утворюється шляхом об`єднання фізичних та/або юридичних осіб для надання послуг переважно членам кооперативу, а також іншим особам з метою провадження їх господарської діяльності. Обслуговуючі кооперативи надають послуги іншим особам в обсягах, що не перевищують 20 відсотків загального обороту кооперативу; пай - майновий поворотний внесок члена (асоційованого члена) кооперативу у створення та розвиток кооперативу, який здійснюється шляхом передачі кооперативу майна, в тому числі грошей, майнових прав, а також земельної діл янки.

Кооператив є первинною ланкою системи кооперації, яка створюється внаслідок об`єднання фізичних та/або юридичних осіб на основі членства для спільної господарської іншої діяльності задля поліпшення свого економічного стану. Відповідно до завдань та характеру діяльності кооперативи поділяються на такі типи: виробничі, обслуговуючі та споживчі.

За статтею 8 цього закону, статут кооперативу є правовим документом, що регулює його діяльність.

Згідно з положеннями статті 12 Закону України "Про кооперацію" основними правами члена кооперативу є, зокрема, одержання паю у разі виходу з кооперативу в порядку і в строки, визначені його статутом.

На підставі статті 19 Закону України "Про кооперацію" для досягнення мети своєї діяльності кооператив набуває та використовує майно, фінансові та інші ресурси. Джерелами формування майна кооперативу є: вступні, членські та цільові внески його членів, паї та додаткові паї; майно, добровільно передане кооперативу його членами; кошти, що надходять від провадження господарської діяльності; кошти, що надходять від створених кооперативом підприємств, установ, організацій; грошові та майнові пожертвування, благодійні внески, гранти, безоплатна технічна допомога юридичних і фізичних осіб, у тому числі іноземних інші надходження, не заборонені законодавством. Кооператив є власником будівель, споруд, грошових та майнових внесків його членів, виготовленої продукції, доходів, одержаних від її реалізації та провадження іншої передбаченої статутом діяльності, а також іншого майна, придбаного на підставах, не заборонених законом. Володіння, користування та розпорядження майном кооперативу здійснюють органи управління кооперативу відповідно до їх компетенції, визначеної статутом кооперативу.

За статтями 20, 21 Закону України "Про кооперацію" для забезпечення статутної діяльності кооператив у порядку, передбаченому його статутом, формує пайовий, резервний, неподільний та спеціальний фонди.

Пайовий фонд - майно кооперативу, що формується за рахунок паїв (у тому числі додаткових) членів та асоційованих членів кооперативу.

Пай кожного члена кооперативу формується за рахунок разового внеску або часток протягом певного періоду. Майнові внески оцінюються у грошовій формі.

Розмір паю члена кооперативу залежить від фактичного його внеску до пайового фонду. Паї, в тому числі резервного і спеціального фондів, є персоніфікованими і у сумі визначають загальну частку кожного члена кооперативу у майні кооперативу.

У разі виходу або виключення з кооперативу фізична чи юридична особа має право на одержання своєї загальної частки натурою, грішми або (за бажанням) цінними паперами відповідно до їх вартості на момент виходу, а земельної ділянки - у натурі. Строк та інші умови одержання членом кооперативу своєї загальної частки встановлюються статутом кооперативу, при цьому строк одержання зазначеної частки не може перевищувати двох років, а відлік його розпочинається з 1 січня року, що настає з моменту виходу або виключення з кооперативу.

Отже, обслуговуючий кооператив незалежно від напряму його діяльності є господарською організацією - юридичною особою, яка здійснює некомерційну господарську діяльність із часу державної реєстрації на підставі закону та свого статуту, прибутків не має, проте має в т.ч. пайовий фонд, який і складається з внесків членів ЖБК.А у разі виключення з кооперативу передбачене гарантоване право члена на одержання своєї частки у вигляді: натурою, грошима або ж цінними паперами, останні оцінюються згідно їх вартості на момент виходу.

Щодо особливості асоційованого членства в кооперативі, яким є позивач, що підтверджують сторони.

Право членства в кооперативі - це сукупність (система) правових норм (правил) стосовно реалізації конституційного права стати членом кооперативу, порядку й умов вступу до кооперативу та виходу з його складу, визначення й реалізації його правомочностей як поєднання членських прав та обов`язків, припинення членства й виходу з кооперативу. Зміст членських правовідносин становлять суб`єктивні права і юридичні обов`язки суб`єктів щодо утворення кооперативної організації або порядку вступу, прийняття в члени вже діючого кооперативу, участі в діяльності кооперативу, вихід (виключення) з нього. Суб`єктами членських правовідносин, з одного боку виступають особи, які створили кооперативну організацію (засновники), та особи, які стали членами вже діючої кооперативної організації, а з іншого - кооперативна організація як суб`єкт господарювання.

Згідно зі статтею 10 Закону "Про кооперацію" членами кооперативу можуть бути громадяни України, іноземці та особи без громадянства, юридичні особи України та іноземних держав, що діють через своїх представників, які внесли вступний внесок та пай у розмірах, визначених статутом кооперативу, додержуються вимог статуту і користуються правом ухвального голосу.

За предметом правового регулювання зазначена норма права поділяє всі права і обов`язки членів кооперативної організації на: управлінські (участь в ухваленні рішень загальними зборами кооперативної організації, а також у роботі інших органів управління кооперативної організації; участь у виконанні рішень органів управління й органів контролю за діяльністю кооперативної організації тощо); майнові (участь у формуванні майнових фондів кооперативної організації; отримання кооперативних виплат і виплат на паї; отримання паю в разі виходу з кооперативу); господарські (участь у господарській діяльності кооперативної організації); трудові (виникають у тому разі, якщо член кооперативної організації одночасно перебуває з цією організацією в трудових відносинах); соціальні (користування послугами кооперативу, внесення пропозицій, спрямованих на поліпшення її роботи).

Закон України "Про кооперацію" визначає два види членства в кооперативі: дійсне і асоційоване та не залежно від статусу такого членства передбачає сплату особою, яка вступає в члени кооперативу, вступного внеску та паю, не встановлює жодних винятків (обмежень) такого розподілу членства за типами кооперативу.

Законодавче визначення асоційованого членства в кооперативі міститься у статті 14 Закону України "Про кооперацію", за якого асоційований член кооперативу - це фізична чи юридична особа, яка внесла пайовий внесок і користується правом лише дорадчого голосу в кооперативі. При ліквідації кооперативу асоційований член кооперативу має переважне порівняно з повними членами кооперативу право на одержання паю.

Асоційованим членом кооперативу може бути будь-яка юридична або фізична особа, яка є членом такого кооперативу та внесла пайовий внесок у порядку та розмірах, визначених статутом кооперативу, що дає переважне порівняно з дійсними членами кооперативу право на одержання паю при ліквідації кооперативу, чи виході з нього.

Асоційовані члени кооперативу виступають насамперед його інвесторами, оскільки вони не зв`язані з кооперативом трудовою функцією, а беруть лише майнову (інвестиційну) участь у діяльності кооперативу.

Майнова складова правового статусу асоційованого члена наближає його до права участі в господарських товариствах, тоді як повне членство характеризується, насамперед, особистою трудовою участю членів у спільній виробничій діяльності кооперативу.

Пайові внески у споживчих та обслуговуючих кооперативах мають інвестиційний, але водночас непідприємницький характероку Зокрема, через створення обслуговуючих кооперативів відбувається de facto інвестування у будівництво житла, отже, комплекс прав членів таких кооперативів також може бути представлений як корпоративним паєм нарівні з корпоративними паями (частками, акціями) учасників господарських товариств та виробничих кооперативів. У таких випадках, як правило, правовідносини між сторонами вичерпуються після повного внесення коштів на будівництво житла та передачі об`єкта нерухомості у власність замовнику.

Асоційоване членство не передбачає рівного з іншими (повними членами) права участі в господарській діяльності кооперативу, що свідчить про фактичне відсторонення асоційованих членів від управління справами кооперативу. Водночас асоційоване членство надає переважне порівняно з іншими членами кооперативу право на одержання паю в разі його ліквідації чи виході з нього. Також асоційовані члени кооперативу не можуть обирати органи управління та бути у них обраними.

Відтак, між асоційованими членами кооперативу та кооперативом можуть виникати лише майнові (у випадку участі у формуванні майнових фондів кооперативної організації; отримання кооперативних виплат і виплат на паї; отримання паю в разі виходу з кооперативу); господарські (у випадку участі у господарській діяльності кооперативної організації); трудові (якщо член кооперативної організації одночасно перебуває з цією організацією в трудових відносинах); та соціальні відносини (у випадку користування послугами кооперативу, внесення пропозицій, спрямованих на поліпшення її роботи).

На захист прав інвесторів будівництва нерухомого майна 15 серпня 2022 року Верховна Рада України прийняла Закон № 2518-ІХ "Про гарантування речових прав на об`єкти нерухомого майна, які будуть споруджені в майбутньому". Цим Законом законодавець доповнив статтю 14 Закону України "Про кооперацію" новою частиною такого змісту: "Не допускається наявність асоційованих членів у кооперативах, предметом діяльності яких є житлове, дачне, гаражне будівництво (у тому числі кооперативах, які залучають кошти фізичних та юридичних осіб, зокрема в управління, для спорудження об`єктів житлового, дачного, гаражного будівництва)".

Однак, позивач вступила до заборони даною нормою набуття статусу асоційованих членів у кооперативах, предметом діяльності яких є житлове будівництво, тому ОСОБА_1 є, як стверджують сторони, асоційованим членом кооперативу.

Порядок вступу до кооперативу та участь асоційованого члена в його господарській та іншій діяльності, права та обов`язки такого члена, розміри паїв та виплат на паї визначаються статутом кооперативу (ст.14 закону).

Наданий стороною відповідача Обслуговуючого кооперативу ЖБК «Будівельне об`єднання-2» за ухвалою суду від 20.01.2025року Статут обслуговуючого кооперативу, затвердженого загальними зборами 11.11.2016 року, зазначає в п.5.3 та 7.2 припинення членства в ЖБК, яке відбувається в т.ч. через несплату внесків в порядку визначеному статутом та загальними зборами, а асоційовані члени мають право отримати при припиненні членства в ЖБК дійсну вартість паю, визначувану відповідно до діючого законодавства.

Окрім того, Статутом у п.8.5-8.7 було передбачено, що у разі виключення з ЖБК фізична особа має право на одержання своєї загальної частки згідно діючого законодавства на момент виходу. Особі, яка вибула, повертається внесена сума паєнагромадження. Повернення паєнагромадження проводиться після внесення відповідної суми новоприйнятим членом ЖБК.

Звідси, правовідносини позивача з відповідачем регулювалися як Статутом так і чинним законодавством.

А отже, як вже зазначено вище, за законом про кооперацію (ст.12,21) позивач має право на одержання паю у разі виходу чи виключення з кооперативу в порядку і в строки, визначені його статутом. Розмір паю залежить від фактичного його внеску до пайового фонду. Паї є персоніфікованими і у сумі визначають загальну частку кожного члена кооперативу у майні кооперативу. У разі виходу з кооперативу позивач має право на одержання своєї загальної частки в т.ч. грішми (а в частині цінних паперів відповідно до їх вартості на момент виходу). Строк та інші умови одержання членом кооперативу своєї загальної частки встановлюються статутом кооперативу, при цьому строк одержання зазначеної частки не може перевищувати двох років за законом, а відлік його розпочинається з 1 січня року, що настає з моменту виходу або виключення з кооперативу. А за Статутом передбачене таке ж право, але обумовлення повернення паєнагромадження вибулому члену після внесення відповідної суми новоприйнятим членом, однак таке за законом не може перевищувати строку одержання більше двох років за відліком з 1 січня року, що настає з моменту виходу або виключення з кооперативу, тобто у даних спірних правовідносинах до 31.12.2025 року.

Визначення внесеного паєнакопичення шляхом переводу на метри квадратні нерухомого майна, які встановлюються виключно після введення об`єкта будівництва в експлуатацію, ні статутом, ні законом не передбачено.

Дійсно, як свідчать матеріали справи, згідно Акту обстеження об`єктів, що зазнали руйнувань та пошкоджень внаслідок бойових дій від 25.04.2022 року та Технічного звіту багатоквартирний будинок по АДРЕСА_1 , який був на завершальному етапі будівництва, зазнав 15% руйнувань, зокрема і покрівля, в якій розташовано мансард (квартира студія дворівнева розміщувалась на 6-му поверсі), пошкоджені стіни.

Оскільки позивачем внесено в пайовий фонд 211 000 грн. і цей розмір дорівнює її паєнагромадженню, вимоги позову поданого 20.08.2024 року щодо стягнення коштів в сумі 388 155 грн. (від суми 391 155 грн. нарахованої позивачем за метрі квадратні мінус отриманих нею 3000 грн.), є недоведеними. Окрім того, вимога про повернення коштів при зверненні до суду у серпні 2024 року за даним позовом не відповідає вимогам закону про обов`язковість повернення паєнакопичення відповідачем до 01.01.2026 року. Тому, право щодо строку виплати її розміру паю можуть бути порушені саме у разі затримання виплати відповідачем станом на 01.01.2026 року, проте як на час звернення з позовом до суду, так і на час ухвалення даного рішення, захист такого права «на майбутнє» не відповідає закону, а строки виплати позивачу пайового внеску, за захистом чого вона звернулась до суду, ще не настали.

Як передбачено ст.625 ЦК України обов`язок боржника, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, у разі несвоєчасного виконання боржником грошового зобов`язання у нього в силу закону (ч. 2 ст. 625 ЦК України) виникає обов`язок сплатити кредитору разом із сумою основного боргу суму інфляційних втрат як компенсацію знецінення грошових коштів за основним зобов`язанням внаслідок інфляційних процесів у період прострочення їх оплати та 3 % річних від простроченої суми.

Нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних відповідно до ст. 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника, зупинення виконавчого провадження чи виконання рішення суду про стягнення грошової суми (подібні висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2019 у справах № 703/2718/16-ц, від 13.11.2019 у справі № 922/3095/18, від 18.03.2020 у справі № 902/417/18).

Нарахування 3% річних та інфляційних втрат є похідними від вимоги щодо стягнення коштів, а тому такі вимоги теж не є доведеними перед судом.

Стосовно вимоги про стягнення моральної шкоди у сумі 100 000 грн. на підставі ст.23, 611 ЦК України, на які посилається сторона позивача, то оскільки судом не встановлено порушення прав позивача станом на день звернення до суду з даним позовом, такі вимоги до задоволення не підлягають.

Згідно ч.1 ст. 2 Цивільного кодексу України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно ч. 1, 5 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

За вимогами ст.12,13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Виходячи з принципу процесуальної рівності сторін і враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому зсіданні дослідити кожен доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів (п.27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції»).

Пленум Верховного Суду України у п.11 постанови від 18.12.2009 року №11 «Про судове рішення у цивільній справі» роз`яснив, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів.

За вимогами ст.133, 137, 141 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати в т.ч. на професійну правничу допомогу, які несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Оскільки у задоволенні вимог позову відмовлено, позивач судовий збір не сплачувала посилаючись на споживчі відносини, втрати на правничу допомогу у сумі 20000 грн. на її користь, залишаються витратами позивача.

Керуючись ст.2,11, 625 ЦК України, Законом України "Про кооперацію", ст.12,13,16, 80, 81,258-259, 263, 265 ЦПК України, суд, -

В И Р Ш І И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 , інтереси якої представляє адвокат Мушинський Віктор Тадеушович, до Обслуговуючого кооперативу ЖБК «Будівельне об`єднання-2» про стягнення коштів у розмірі паю на момент виключення зі складу пайовиків, стягнення 3% річних та інфляційних збитків, моральної шкоди, судових витрат відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржено до Івано-Франківського апеляційного суду через Івано-Франківський міський суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення складено та підписано 23 грудня 2025 року.

Суддя Мирослава ПОЛЬСЬКА