Провадження № 2-о/185/419/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 грудня 2025 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Юдіної С.Г., за участю секретаря Губи О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Павлограді Дніпропетровської області цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Покровська міська рада Донецької області, про встановлення факту, що має юридичне значення, суд

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою в якій просив суд встановити факт проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом зі спадкодавцем ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , на час відкриття спадщини після смерті її чоловіка, за адресою: АДРЕСА_1 .

У обґрунтування заяви заявник зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_4 у місті Донецьку, Донецької області помер його батько ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженець с. Ульянівка, Красноармійського району, Сталінської області. Після його смерті залишилась спадщина у вигляді земельної ділянки за кадастровим номером :12:000:0660. Дана земельна ділянка розташована в Срібненській сільській раді Покровського (колишня назва Красноармійського) району Донецької області, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площа 4,53 га. Право власності на земельну ділянку підтверджує Державний Акт серія ДН №193410 від 26 серпня 2005 року. Після смерті ОСОБА_3 спадкова справа не відкривалась. ОСОБА_3 , перебував у шлюбі з ОСОБА_2 , 1949 року народження. На момент смерті ОСОБА_3 був зареєстрований та проживав за адресою: АДРЕСА_1 , разом з ним проживала і його дружина ОСОБА_2 мати заявника, яка також була зареєстрована та проживала за адресою: АДРЕСА_1 , так як подружжя вело спільно господарство, побут та мали спільні права та обов`язки. ІНФОРМАЦІЯ_2 в місті Донецьку, померла мати заявника ОСОБА_2 . Після її смерті відкрито спадкову справу № 9/25 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Рябовою Іриною Геннадіївною. В вересні 2025 року заявник звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Рябової Ірини Геннадіївни з заявою про надання роз`яснення стосовно можливості встановлення юридичного факту постійного проживання його матері ОСОБА_2 разом зі спадкодавцем ОСОБА_3 , на час відкриття спадщини після його смерті. Нотаріусом йому було роз`яснено, що підтвердження факту, що його мати фактично прийняла спадщину після смерті чоловіка та батька заявника, шляхом надання копій їх паспортів не можливо оскільки це передбачено для живих спадкоємців, які можуть надати свій паспорт. Отримати в безспірному порядку інші документи, передбачені Порядком для підтвердження вищевказаного факту не можливо, оскільки наразі місто Донецьк, Донецької області є тимчасово окупованою територією України. Нотаріусом рекомендовано заявнику звернутись до суду для встановлення факту постійного проживання спадкоємця ОСОБА_2 зі спадкодавцем ОСОБА_3 , на момент відкриття спадщини після нього. Батьки заявника заповіту за життя не складали, спадкоємицями першої черги за законом є заявник та його сестра ОСОБА_4 , сестра заявника відмовилась від прийняття спадщини звернувшись до нотаріуса з заявою про відмову від прийняття спадщини. Встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем необхідно заявнику для отримання спадщини.

У судове засідання представник заявника, заявник не з`явились, представник заявника надала суду заяву про розгляд справи без її участі, вимоги заяви підтримала та просила задовольнити.

Представник заінтересованої особи Покровської міської ради Донецької області в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, ухвалити рішення на розсуд суду.

На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, за відсутності сторін (їх представників) фіксування процесу технічними засобами не здійснювалося.

Суд, вивчивши матеріали справи та встановивши обставини справи, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до роз`яснень, даних у п. 1 постанови № 5 Пленуму Верховного суду від 31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, розглядаються у судовому порядку, коли чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення.

ІНФОРМАЦІЯ_5 у місті Донецьку, Донецької області помер ОСОБА_3 .

Після його смерті залишилося спадкове майно у вигляді земельної ділянки за кадастровим номером :12:000:0660, яка розташована в Срібненській сільській раді Покровського (колишня назва Красноармійського) району Донецької області, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площа 4,53 га.

Згідно відмітки в паспорті громадянина України серія НОМЕР_1 виданого Красноармійським РВ УМС України в Донецькій області 13.06.1997 року, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 .

Згідно відмітки в паспорті громадянина України серія НОМЕР_2 виданого Красноармійським РВ УМС України в Донецькій області 13.06.1997 року, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_6 в місті Донецьку, Донецької області померла ОСОБА_2 .

Після смерті ОСОБА_2 відкрито спадкову справу № 9/25 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Рябовою Іриною Геннадіївною.

Заявник є сином ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 виданим 11 липня 1978 року, актовий запис 288.

Заявник має рідну сестру ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження виданим повторно серія НОМЕР_4 , витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 7.

ОСОБА_4 звернулася до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Рябової Ірини Геннадіївни з заявою про відмову від спадщини, де підтвердила що останнє місце проживання та реєстрації її матері ОСОБА_2 було : АДРЕСА_1 . Цією заявою ОСОБА_4 відмовилася від прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_2 на користь сина померлої ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Заявник з метою отримання спадщини звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Рябової І.Г. та надав заяву про надання йому роз`яснення з приводу можливості встановлення юридичного факту постійного проживання ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_6 , разом зі спадкодавцем ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , на час відкриття спадщини після смерті її чоловіка, за адресою: АДРЕСА_1 .

Нотаріусом було надано роз`яснення від 15.09.2025 року, у зв`язку з тим, що підтвердження факту, що ОСОБА_2 фактично прийняла спадщину після смерті свого чоловіка ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , шляхом надання копій їх паспортів, не можливо оскільки це передбачено для живих спадкоємців, які можуть надати свій паспорт.

Батьки заявника були зареєстровані за однією адресою, на підтвердження наявні в копіях їх паспортів відмітки про реєстрацію, а також в рішенні Печерського районного суду міста Києва від 13 травня 2025 року по справі № 757/16455/25-ц про встановлення юридичного факту, смерті фізичної особи ( ОСОБА_2 ) на тимчасово окупованій території зазначено її місце реєстрації, а саме: АДРЕСА_1 .

Мати заявника ОСОБА_2 фактично прийняла спадщину після смерті чоловіка на підставі частини 3 статті 1268 ЦК України, але юридично не оформила, оскільки вона не заявляла про відмову від спадщини та фактично батьки заявника проживали разом за однією адресою на момент смерті батька.

Оскільки, місто Донецьк, Донецької області, де батьки заявника були зареєстровані та фактично проживали є тимчасово окупованою територією України під час воєнної агресії рф проти України, заявник не має можливості отримати довідку про реєстрацію/останнє місце проживання спадкодавця, а також не може підтвердити, що мати проживала разом з батьком на момент його смерті, тобто на час відкриття спадщини, тому змушений звернутись з даною заявою до суду.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України.

Згідно з ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з ч. 2 ст. 19 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: 1) наказного провадження; 2) позовного провадження (загального або спрощеного); 3) окремого провадження.

Частиною 7 ст. 19 ЦПК України визначено, що окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно з ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до п. 211 «Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженої наказом Міністра Юстиції України № 20/5 від 03 березня 2004 року - доказом постійного проживання разом зі спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом зі спадкодавцем; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем.

Метою звернення заявника до суду є встановлення факту постійного проживання його матері разом з батьком на момент його смерті, на час відкриття спадщини для подальшого оформлення заявником його прав на спадкове майно в нотаріальному порядку на підставі ч. 3 ст. 1268 ЦК України.

За змістом пунктів 3.19, 3.20 глави 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, в редакції, яка діяла на момент відкриття спадщини, спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї.

Факт постійного проживання спадкоємця зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини підтверджується: витягом з реєстру територіальної громади; довідкою про реєстрацію місця проживання; іншим документом, що може підтверджувати відповідний факт (паспортом громадянина України, виготовленим у формі книжечки, з відміткою про реєстрацію постійного місця проживання громадянина, якщо спадщина відкрилась до 01 грудня 2021 року, рішенням суду тощо).

Відповідно до положень ст.ст. 1216-1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно з п п. 4.10 п. 4 гл. 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем.

В ухвалі № 505/2085/14-ц від 14.09.2016 року Вищий спеціалізований суд з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшов висновку - «якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Згідно зі ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. З наведених підстав колегія суддів погоджується із висновками апеляційного суду про те, що відсутність реєстрації спадкоємця за останнім місцем проживання спадкодавця сама по собі не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини ч. 3 ст. 1268 ЦК України підтверджуються достатністю інших належних і допустимих доказів.»

Аналогічні правові висновки містяться в ухвалі Верховного Суду України № 6-7165св09 від 03 листопада 2010 року, рішенні Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6048327св14 від 11 листопада 2015 року, ухвалі Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6-20158св15 від 21 жовтня 2015 року.

В судовому засіданні встановлено, що від встановлення факту постійного проживання матері заявника разом з її чоловіком, який є спадкодавцем залежить виникнення та зміна майнових та немайнових прав заявника, що пов`язані з можливістю звернення до нотаріуса за видачею свідоцтва про право на спадщину за законом, як спадкоємцем за законом першої черги.

Згідно роз`яснень викладених у п.п. 2, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах спадкування» № 7 від 30.05.2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини.

На підставі наданих доказів, суд вважає, що доводи заявника відповідають дійсним обставинам справи, заява є законною та обґрунтованою, а тому вважає за необхідне встановити факт постійного проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом зі спадкодавцем ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , на час відкриття спадщини після смерті її чоловіка за адресою : АДРЕСА_1 .

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 293, 294, 315, 319 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа Покровська міська рада Донецької області про встановлення факту, що має юридичне значення - задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом зі спадкодавцем ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , на час відкриття спадщини після смерті її чоловіка, за адресою : АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня його проголошення апеляційної скарги.

Суддя С. Г. Юдіна