Провадження №2/523/762/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" грудня 2025 р. Пересипський районний суд міста Одеси в складі:

головуючого судді - Бузовського В. В.,

при секретарі - Петровської О.П.,

за участі:

представника позивача Наседкіна О.І.,

представника відповідача Танасійчука І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Одесі в порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 ), ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_3 ), ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 ), ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 ), ОСОБА_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , НОМЕР_6 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_4 ), Одеської міської ради (, місцезнаходження за адресою: пл. Біржева, буд.1, м.Одеса) про визначення меж земельної ділянки, -

встановив:

Позивач ОСОБА_1 , звернувся до суду із зазначеним позовом та просив визначити межі земельної ділянки площею 0,0671га, яка знаходиться в його фактичному користуванні за адресою: АДРЕСА_1 , згідно висновку експерта № 038/2024 від 12.11.2024р. В обґрунтування вимог посилається на те, що на зазначеній земельній ділянці знаходиться будинок, що належить йому на праві власності, але земельна ділянка у встановленому законом порядку йому в користування (у власність) не передавалась. Враховуючи відсутність погодження меж його земельної ділянки з боку неприватизованих суміжних земельних ділянок з Одеської міською радою, що створює невизначеність у обсязі його прав на землю, може створити перешкоди в процесі оформлення прав на землю.

В судовому засіданні представник позивача адвокат Наседкін О.І., вимоги підтримав та просив позов задовольнити.

Представник Одеської міської ради адвокат Танасійчук І.М., вимоги позивача не визнав та просив в позові відмовити посилаючись на безпідставність заявлених вимог. також зазначив, що позивач, у встановленому законом порядку, до органу місцевого самоврядування про надання земельної ділянки не звертався, звернення до користувачів (власників) суміжних земельних ділянок про узгодження меж взагалі є передчасним, крім того у позивача відсутній спір як з Одеською міською радою так і з іншими відповідачами у справі. Крім того зазначив, що визначення меж земельної ділянки, яка є власністю територіальної громади, та має передаватися в користування (власність) фізичній особі є дискреційною функцією органу місцевого самоврядування, а не суду.

Відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , в судове засідання не з`явилися, про місце, день і час розгляду справи повідомлялись належним чином, причини неявки не повідомили, відзив на позов не подавали.

Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

Так встановлено, що ОСОБА_1 , є власником домоволодіння АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право власності на спадщину за законом від 17.10.2023р. Також встановлено, що будинок розташований на земельній ділянці площею 671,0 кв.м, яка ніколи в користування (власність) не передавалась ні позивачу, ні попередньому власнику будинку.

Також встановлено, що ОСОБА_1 , у встановленому законом порядку до органу місцевого самоврядування із заявою про передачу земельної ділянки, яка перебуває в комунальній власності, у його користування (власність) не звертався.

Також встановлено, що будь якого спору між ОСОБА_1 , та відповідачами: Одеською міською радою, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , взагалі не існує. Із зазначених осіб лише територіальна громада в особі Одеської міської ради та ОСОБА_3 , є власниками земельних ділянок по АДРЕСА_1 . В частині інших відповідачів будь яка інформація про право користування (власності) суміжними земельними ділянками відсутня.

Відповідно до ст. 12 ЗК України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин належить:

а) розпорядження землями комунальної власності, територіальних громад;

б) передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу;

в) надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу;

з) підготовка висновків щодо вилучення (викупу) та надання земельних ділянок відповідно до цього Кодексу;

Порядок отримання земельних ділянок в користування (у власність) передбачений статтями 118 123 ЗК України.

Зокрема, ч. 2 ст. 123 ЗК України передбачає, що особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за документацією із землеустрою, звертається з заявою про надання дозволу на розробку документації із землеустрою до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки.

У заяві зазначаються орієнтовний розмір земельної ділянки та її цільове призначення. До заяви додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки, письмова згода землекористувача, засвідчена нотаріально (у разі вилучення земельної ділянки). Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Частиною третьою передбачено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає заяву і дає дозвіл на розроблення документації із землеустрою або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Частинами 9 12 ст. 118 ЗК України визначено, що Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, що передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Заява про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою, документація із землеустрою реєструються в день надходження до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, та розглядаються у порядку черговості їх надходження.

Відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення заяви без розгляду можуть бути оскаржені до суду.

У разі відмови органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення заяви без розгляду питання вирішується в судовому порядку.

Таким чином, аналізуючи зазначені норми права у сукупності слід дійти висновку про те, що встановлення (визначення) меж земельної ділянки взагалі не відносяться до компетенції суду. Встановлення (визначення) меж земельної ділянки, що може бути передана в користування (власність) відноситься до виключної компетенції органу місцевого самоврядування є його дискреційною функцією.

Право на звернення до суду не є абсолютним, зокрема до суду може бути оскаржено відмову у передачі земельної ділянки або залишення заяви без розгляду таке звернення до суду стосується неправомірних дій органу місцевого самоврядування.

Також, до суду може звернутися особа, яка на відповідній правовій підставі є користувачем (власником) земельної ділянки та вимагати усунення порушень з боку інших осіб щодо здійснення права користування (власності) земельною ділянкою.

Отже, суд приходить до висновку про те, що позов ОСОБА_1 , є штучно створеним та є намаганням підмінити судовим рішенням отримання необхідних дозволів та землевпорядної документації, тобто обійти процедуру визначену законом для отримання земельної ділянки.

В силу ч. 1-2 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Судом не прийнято до уваги посилання представника позивача на те, що відсутність відомостей про конфігурацію створює невизначеність у обсязі прав позивача на землю та може створити перешкоди в процесі оформлення прав на землю, оскільки на час розгляду справи позивач взагалі ніякого відношення до самовільно зайнятої земельної ділянки не має. Посилання на ЗК України щодо переходу права на земельну ділянку у випадку набуття права на будинок є тлумаченням законодавства на власний розсуд яке не стосується переходу самовільно зайнятої земельної ділянки разом із будинком за будь яким правочином в тому числі і в порядку спадкування.

Завданням цивільного судочинства є захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, а не якесь міркування позивача з приводу конфігурації земельної ділянки яка належить територіальній громаді.

Суд звертає увагу на відсутність будь якого спору у позивача ОСОБА_1 , як із Одеською міською радою так і з іншими відповідачами у справі.

На підставі встановленого при розгляді справи, суд приходить до висновку про те, що позов є штучно створеним, не ґрунтується на нормах чинного законодавства та невілює завдання цивільного судочинства, а тому задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 263-265 ЦПК України суд, -

ВИРІШИВ:

В позові ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 ), ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_3 ), ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 ), ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 ), ОСОБА_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , НОМЕР_6 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_4 ), Одеської міської ради (, місцезнаходження за адресою: пл. Біржева, буд.1, м.Одеса) про визначення меж земельної ділянки - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30-ти днів з дня проголошення рішення.

Суддя