Справа № 696/954/25
01 грудня 2025 року м. Сміла
Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі:
головуючого судді Левчук О.О.,
при секретарі судового засідання Мельник Д.В.,
за участі представника позивача адвоката Мулявки Н.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сміла за правилами загального позовного провадження цивільну справу № 696/954/25 за позовною заявою:
ОСОБА_1 , що зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1
ОСОБА_2 , що зареєстрований та проживає: АДРЕСА_2 ,
про стягнення боргу за розпискою,
Обставини справи:
24.07.2025 ОСОБА_1 звернувся до Кам`янського районного суду Черкаської області з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за розпискою.
Позовна заява вмотивована тим, що 17 березня 2023 року ОСОБА_1 , надав у борг відповідачу ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 7200 доларів США, про що відповідач власноручно написав розписку, які зобов`язувався повернути до 10.04.2024 року включно, без відстрочок або будь-яких інших умов. Фактом, що підтверджує отримання грошових коштів є складена розписка, яка написана відповідачем власноручно.
Відповідач, незважаючи на встановлений та погоджений порядок і умови повернення грошових коштів уникає виконання зобов`язання.
Позивач неодноразово усно звертався до відповідача з вимогою про повернення коштів, однак останній ігнорує такі звернення та, станом на дату звернення до суду з указаною позовною заявою, борг відповідач не повернув.
Відповідно до відомостей з офіційного сайту НБУ, станом на 24.07.2025 року курс гривні до долару США складає 41,7653 грн., таким чином заборгованість відповідача складає 300708,72 грн. (триста тисяч сімсот вісім гривень 72 копійки) (7200*41,7651=300708,72 грн.)
30.07.2025 ухвалою Кам`янського районного суду Черкаської області дану цивільну справі передано за підсудністю до Смілянського міськрайонного суду Черкаської області.
20.08.2025 відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями справа надійшла в провадження судді Левчук О.О.
Ухвалою суду від 22.10.2025 провадження по цивільній справі за позовом відкрито та призначено попередній судовий розгляд по справі у судовому засіданні на 18.11.2025.
Ухвалою суду від 18.11.2025 зазначену цивільну справу призначено до розгляду у судовому засіданні на 01.12.2025.
Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав та просив його задовольнити.
Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання був належним чином повідомлений.
Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1)відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2)відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3)відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
На підставі ст.280 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних матеріалів, ухваливши заочне рішення. Позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України, слідує, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.
Згідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Розглянувши матеріали справи, суд встановив:
У відповідності зі ст.13 ЦПК України за принципом диспозитивності цивільного судочинства суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно ч.1 ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Частиною 1 статті 207 ЦК України обумовлено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом.
Статтею 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до ст.1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позичкодавцем є юридична особа - незалежно від суми.
На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позичкодавцем визначеної грошової суми або невизначеної кількості речей.
У відповідності до висновків Верховного Суду України, викладених у постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 18 вересня 2013 р. у справі №6-63цс13, письмова форма договору позики через його реальний характер є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Договір позики є двостороннім правочином, а також одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.
Відповідно до ст.545 ЦК України, якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа, кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку, боржник має право затримати виконання зобов`язання. У цьому разі настає прострочення кредитора.
Згідно розписки від 17.03.2023 (а.с.61), оригінал якої долучено до матеріалів справи позивачем та досліджено в судовому засіданні, відповідач ОСОБА_2 , взяв у борг у ОСОБА_1 7200 доларів США, які зобов`язується повернути до 10.04.2024.
Виходячи зі змісту розписки, суд приходить до висновку, що між позивачем та відповідачем відповідно до вимог ст.1046 ЦК України був укладений договір позики, що свідчить про виникнення у відповідача ОСОБА_2 зобов`язання з повернення боргу позивачу ОСОБА_1 .
В силу вимог ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Зобов`язання, як зазначено в статті 526 ЦК України, має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 ЦК).
Відповідно до ст.610 ЦК України порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.
Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Відповідно до ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
Відповідно до правової позиції Верховного суду України, викладеної у постанові судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 01.04.2015 року у справі № 6-37цс15, висновки якої, згідно ст. 360-7 ЦПК України, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права та для всіх судів України, у разі прострочення виконання грошового зобов`язання за договором позики позикодавець вправі вимагати від позичальника окрім процентів від суми позики згідно ст. 1048 ЦК України, також 3% річних від простроченої суми боргу за весь час прострочення згідно ст. 625 ЦК України.
Будь-яких належних та допустимих доказів на спростування доводів позивача відповідачем не надано.
Таким чином, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу за розпискою та вважає, що даний позов підлягає задоволенню.
Керуючись ст. 4, 12, 13, 19, 81, 89, 141, 259, 263, 264, 265, 280-281 ЦПК України, ст. 207, 525, 526, 610-612, 638, 1046, 1047, 1049 ЦК України, суд -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за розпискою - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ), суму боргу за грошовим зобов`язанням згідно розписки від 17 березня 2023 року в сумі 7200 доларів США, 3% річних за період з 11.04.2023 по 24.07.2024 в розмірі 277,71 доларів США, а всього на загальну суму 7422,71 доларів США, що за курсом НБУ станом на 24.07.2025 становить 312307 (триста дванадцять тисяч триста сім) гривень 30 копійок.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Смілянського

міськрайонного суду: О.О. Левчук