Головуючий у суді першої інстанції І.К. Цимбал
Суддя - доповідач у суді апеляційної інстанції Л. Д. Поливач
Постанова

Іменем України

25 грудня 2025 року місто Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючого Поливач Л. Д. (суддя - доповідач),

суддів Стрижеуса А. М., Шкоріної О. І.

сторони

позивач Приватне акціонерне товариство «Акціонерна компанія

«Київводоканал»

відповідач ОСОБА_1

відповідач ОСОБА_2

відповідач ОСОБА_3

розглянувши у приміщенні Київського апеляційного суду у порядку письмового провадження (без повідомлення учасників справи (їх представників) апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал», подану представником Плясун Олександром Івановичем, на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 30 червня 2025 року,

у с т а н о в и в :

У вересні 2024 року ПрАТ «АК «Київводоканал» звернулося до Дарницького районного суду м. Києва із позовом, в якому просило стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення у розмірі 32 910,95 грн., 3 відсотка річних у розмірі 3 174,99 грн., інфляційні втрати у розмірі 14 091,09 грн. та витрати по сплаті судового збору.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що 05.08.2014 в газеті «Хрещатик» № 110 (4510) було опубліковано повідомлення про публічний договір (оферту) про надання публічним акціонерним товариствам «Акціонерна компанія «Київводоканал», що перейменоване на приватне акціонерне товариство «Акціонерна компанія «Київводоканал», як виконавцем житлово-комунальних послуг на підставі ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньо-будинкових систем) та опубліковано договір про надання послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньо-будинкових систем). Повідомленням визначено, що фізична особа (власник/квартиронаймач житлового приміщення у багатоквартирному будинку), що користується послугами з централізованого постачання холодної води та водовідведення холодної та гарячої води, вважається такою, що ознайомлена, погоджується та приєднується до умов Договору. У разі відмови споживача від отримання послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення холодної та гарячої води, така відмова має бути оформлена письмово та направлена до ПрАТ «АК «Київводоканал», для оформлення припинення надання цих послуг.

Таким чином, відповідачі отримують послуги з централізованого постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньо будинкових мереж) за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі договору, оскільки повідомлення та договору у вищевказаній газеті, на адресу ПрАТ «АК «Київводоканал», жодних заяв або повідомлень про відмову від надання зазначених послуг та договору від відповідачів не надходило.

Позивач вказує, що внаслідок неналежного виконання протягом тривалого часу зобов`язань за Договором у відповідачів в період з 01.01.2017 по 30.06.2024 виникла заборгованість у розмірі 32 910,95 грн. У зв`язку з чим, позивач просив суд стягнути солідарно з відповідачів на свою користь заборгованість з водопостачання та водовідведення в сумі 32 910,95 грн., 3 відсотка річних - 3 174,99 грн., інфляційні втрати у розмірі 14 091,09 грн., витрати по оплаті судового збору у розмірі 3 028 грн.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 30 червня 2025 року позовні вимоги ПрАТ «АК «Київводоканал» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про стягнення заборгованості задоволено частково.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , на користь ПрАТ «АК «Київводоканал», заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги в розмірі 19 207 грн. 55 коп., 3 відсотка річних в розмірі 7 грн.62 коп., інфляційні втрати в розмірі 32 грн. 84 коп. та судовий збір в розмірі 1 161 грн. 54 коп., а всього стягнути 20 409, 55 грн.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог ПрАТ «АК «Київводоканал» подано апеляційну скаргу, Товариство просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог, а саме за період з березня 2017 року по березень 2020 року заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення у розмірі 13 070,63 грн., 3 відсотка річних у розмірі 2 028,47 грн., інфляційних втрат у розмірі 13 413,92 грн., через неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права та ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити і в цій частині.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги ПрАТ «АК «Київводоканал» вказує, що рішення суду першої інстанції в частині застосування позовної давності суперечить положенням Закону України від 30.03.2020 № 540-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» (далі - Закон № 540-ІХ) та Закону України 15.03.2022 № 2120-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» (далі - Закон № 2120-ІХ), відповідно до яких Прикінцеві та перехідні положення Цивільного кодексу України були доповнені п.12 та п.19 відповідно. Пункт 12 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України передбачає, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257,258,362,559,681,728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину, Пунктом 19 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України визначено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362,559,681,728,786,1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії. Постановою Кабінету Міністрів України № 211 від 11.03.2020 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19» було постановлено встановити карантин на усій території України з 12 березня 2020 року. Строк дії карантину неодноразово подовжувався. 30 червня 2023року Постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2023 № 651 «Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» карантин скасовано. Таким чином, карантин на території України діяв з 12 березня 2020 року по 30 червня 2023 року. Отже, встановлена статтею 257 Цивільного кодексу України загальна позовна давність тривалістю у три роки та яка мала спливти з 12 березня 2020 року по 30 червня 2023 року була продовжена.24 лютого 2022 року РФ здійснено військову агресію проти України, що стало підставою для введення воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб згідно Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні». Воєнний стан наразі відповідно до Указу Президента України від 23.07.2024 N 469/2024 продовжено до 09 листопада 2024 року. Отже, встановлена статтею 257 Цивільного кодексу України загальна позовна давність тривалістю у три роки, сплив якої припадав на карантин, що скасований під час дії воєнного стану, продовжена до закінчення дії воєнного стану відповідно до положень п. 19Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України. За загальним правилом перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалась або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 ст. 261 Цивільного кодексу України). За зобов`язаннями із визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч. 5 ст. 261 Цивільного кодексу України). У разі неналежного виконання зобов`язань, позовна давність за вимогами кредитора про стягнення грошових коштів має обчислюватися з моменту настання строку виконання зобов`язання у повному обсязі, а за періодичними платежами з моменту несплати окремого платежу. Пунктом 1.1 договору про надання послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових мереж) передбачено, що платежі вносяться Споживачем (Відповідачем) не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Оскільки у відповідачів наявний обов`язок проводити оплату вартості спожитих комунальних послуг щомісяця, тому строк позовної давності починає перебіг з моменту несплати кожного окремого платежу. Так, за надані у лютому 2017 року послуги відповідачі повинні були здійснити оплату до 20 березня 2017 року (21.03.2017 позивач дізнався про невиконання Відповідачем обов`язку з оплати за лютий 2017 року), тобто перебіг позовної давності щодо позовних вимог в частині стягнення заборгованості за послуги, надані починаючи з лютого 2017 року, продовжено до 30 червня 2023 на строк дії карантину, спричиненого COVID-19, а потім подовжено у зв`язку з введення воєнного стану на території України, то такий перебіг позовної давності не закінчився.

Відповідачі правом на подачу відзиву на апеляційну скаргу не скористалися.

У відповідності до вимог п. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України розгляд апеляційної скарги здійснюється апеляційним судом у письмовому провадженні, без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання, оскільки ціна позову у даній справі менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Враховуючи предмет та підставу заявленого позову, ціну позову, суд дійшов висновку про те, що дана справа не відноситься до тих справ, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

Суд перевірив доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість рішення суду в межах його апеляційного оскарження, та дійшов висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Так, відповідно до ч. 2, ч. 4 ст. 263 ЦПК України, законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із ч. 1, ч. 2 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 367 ЦПК України апеляційний суд переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Як вбачається з матеріалів справи відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 є співвласниками квартири АДРЕСА_2 та споживачами житлово-комунальних послуг за вказаною адресою.

26.04.2014 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення розрахунків за енергоносії» від 10.04.2014 року №1198, яким внесено зміни до Закону України «Про житлово-комунальні послуги», який доповнено новими частинами.

Відповідно до ч.7ст.26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що договір про надання послуг з централізованого опалення, послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньо-будинкових систем), що укладається виконавцем із споживачем - фізичною особою, яка не є суб`єктом господарювання, є договором приєднання.

05.08.2014 в газеті «Хрещатик» № 110 (4510) було опубліковано повідомлення про публічний договір (оферту) про надання публічним акціонерним товариствам «Акціонерна компанія «Київводоканал», що перейменоване на приватне акціонерне товариство «Акціонерна компанія «Київводоканал», як виконавцем житлово-комунальних послуг на підставі ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньо-будинкових систем) та опубліковано договір про надання послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньо-будинкових систем).

Повідомленням визначено, що фізична особа (власник/квартиронаймач житлового приміщення у багатоквартирному будинку), що користується послугами з централізованого постачання холодної води та водовідведення холодної та гарячої води, вважається такою, що ознайомлена, погоджується та приєднується до умов Договору. У разі відмови споживача від отримання послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення холодної та гарячої води, така відмова має бути оформлена письмово та направлена до ПрАТ «АК «Київводоканал», для оформлення припинення надання цих послуг.

Зобов`язання у споживача можуть виникати і за відсутності оформлених договірних відносин на підставі факту користування послугами та за тарифами, що визначені у встановленому законом порядку. Про таке, зокрема, вказано у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі №751/3840/15-ц.

Так, відповідачі є споживачами та отримують послуги з централізованого постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньо будинкових мереж) за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі договору про приєднання, оскільки повідомлення про відмову від надання зазначених послуг та договору від відповідачів не надходило.

Судом встановлено, що позивач виконує свої договірні зобов`язання шляхом надання відповідачам централізованого постачання холодної води та послуг з водовідведення.

Відповідачами порушено умови договору, внаслідок неналежного виконання зобов`язань у відповідачів за період з 01.01.2017 по 30.06.2024 виникла заборгованість у розмірі 32 910,95 грн - заборгованість за послуги з централізованого постачання холодної води та водовідведення.

Зазначене підтверджується довідкою Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» та розрахунком заборгованості за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем пропущено позовну давність щодо частини вимог за період з січня 2017 року по березень 2020 року, оскільки вказаний строк перерваний не був, тому, на думку суду першої інстанції, позов підлягає частковому задоволенню та з відповідачів підлягає стягненню на користь позивача заборгованість за житлово-комунальні послуги за період з березня 2020 року по червень 2024 року в розмірі 19 207, 55 грн, 3 відсотка річних 7,62 грн, сума інфляційної складової 32,84 грн.

Апеляційний суд не може в повній мірі погодиться із вказаним висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Щодо застосування судом позовної давності.

Відповідно до положень ст. ст. 256-257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до частини 3 та 4 статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Оскільки обов`язок щодо сплати за послуги з утримання будинку виникає у споживача кожного місяця, позовна давність підлягає застосуванню до кожного з платежів окремо.

Відповідно до доданого до позовної заяви розрахунку заборгованість, яка заявлена ПрАТ «АК «Київводоканал» до стягнення, була нарахована за період з січня 2017 року по червень 2024 року.

З позовом до суду ПрАТ «АК «Київводоканал» звернулося 18 вересня 2024 року.

Разом з тим, 30 березня 2020 року був прийнятий Закон України № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», яким доповненийРозділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України п. 12, яким визначено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу строки продовжуються на строк дії такого карантину.

Враховуючи викладене, трирічний строк звернення до суду сплив щодо щомісячних платежів, строк сплати яких настав у період з січня 2017 по березень 2017, а тому, висновки суду першої інстанції щодо застосування позовної давності на період виникнення у відповідачів заборгованості з січня 2017 року по березень 2020 року не грунтуються на вимогах закону. За період з березня 2017 року по 30.06.2024 року заборгованість відповідачів за отримані комунальні послуги перед позивачем фактично складає 32 278,18 грн., 3 відсотка річних складає 3 028,47 грн., інфляційні втрати складають 13 413,92 грн.

Таким чином, рішення суду підлягає скасуванню в частині відмови у задоволенні позовних вимог та зміні в частині задоволених позовних вимог, а саме в їх збільшенні заборгованості з 19 207, 55 грн до 32 278,18 грн., 3 відсотків річних з 7, 62 грн. до 3 028,47 грн., інфляційних втрат з 32,84 грн. до 13 413,92 грн. та судового збору з 1 161, 54 грн. до 3 028,00 грн, пропорційно до задоволеної частини позовних вимог.

Відмовляючи в задоволенні позову в частині, суд першої інстанції на зазначене уваги не звернув, дійшов по суті вірного висновку про відсутність підстав для задоволення позову, однак виходив при цьому з помилкових мотивів щодо застосування позовної давності до частини позовних вимог, а саме щодо стягнення заборгованості за період з березня 2017 року по березень 2020 року, допустивши невідповідність висновків суду обставинам справи, що в силу вимог ст. 376 ЦПК України є підставою для зміни рішення суду та скасування рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За подання до суду позовної заяви у цій справі позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 3 028,00грн.

Таким чином, оскільки суд апеляційної інстанції дійшов висновку про зміну судового рішення, збільшення стягнутої з відповідачів заборгованостіза житлово-комунальні послуги, то судові витрати понесені позивачем у суді першої інстанції у вигляді сплаченої суми судового збору та стягнуті з відповідачів на користь позивача підлягають також збільшенню з 1 161,54 грн до 3 028,00 грн., а рішення суду підлягає зміні і в цій частині.

При цьому, враховуючи, що апеляційна скарга ПрАТ «АК «Київводоканал » фактично задоволена, з відповідачівпідлягає стягненню на користь позивача судовий збір за подачу апеляційної скарги у розмірі 4 542,00грн. по 1 514,00 грн з кожного відповідача.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381- 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал», подану представникомПлясун Олександром Івановичем, задовольнити.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 30 червня 2025 року в частині відмови Приватному акціонерному товариству «Акціонерна компанія «Київводоканал» у задоволенні позову скасувати, а в частині задоволення позовузмінити.

Збільшити суми стягнутої солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги з 19 207, 55 грн до 32 278,18 грн., 3 відсотка річних з 7, 62 грн. до 3 028,47 грн., інфляційні втрати з 32,84 грн. до 13 413,92 грн. та судовий збір з 1 161, 54 грн. до 3 028,00 грн, збільшивши розмір загально стягнутої заборгованості з 20 409, 55 грн до 51 748,57 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 ) на користь Приватного акціонерного товаритсва «Акціонерна компанія «Київводоканал» () судовий збір за подачу апеляційної скарги у розмір по 1 514,00 грн з кожного.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді

Л. Д. Поливач

А. М. Стрижеус

О. І. Шкоріна