Єдиний унікальний номер справи № 759/9778/25
У Х В А Л А

17 грудня 2025 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Журби С.О.

суддів Писаної Т.О., Приходька К.П.,

вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 09 вересня 2025 року у справі за позовом комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В :

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 09 вересня 2025 року позов комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» задоволено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, 03 листопада 2025 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить повністю скасувати оскаржуване рішеннята ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 04 листопада 2025 року вказану цивільну справу витребувано з Святошинського районного суду м. Києва, яка надійшла 20 листопада 2025 року.

Разом з апеляційною скаргою відповідачем подано клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення, яке обгрунтоване тим, що про існування оскаржуваного рішення стало відомо 01 жовтня 2025 року під час ознайомлення з матеріалами справи. Вказує, що був призваний на військову службу, відряджався у різні регіони країни, не був обізнаний про розгляд справи. 01 серпня 2025 року звільнений у запас, однак на час розгляду справи в м. Києві не перебував, орендує житло та проживає в м. Миколаєві. За наведених обставин вважає, що наявні поважні причини пропуску строку на апеляційне оскарження рішення суду.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 25 листопада 2025 року апеляційну скаргу залишено без руху з підстав неповної оплати судового збору, також запропоновано апелянту надати докази поважності причин пропуску строку у період з 31 жовтня 2025 року.

15 грудня 2025 року апелянт подав заяву про усунення недоліків, до якої долучив квитанцію про доплату судового збору. Також апелянтом подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження, в якій наведно обставини, що унеможливили поданння апеляційної скарги у період до 31 жовтня 2025 року. Обгрунтовуючи поважність таких обставин, апелянт вказав про те, що після ознайомлення 01 жовтня 2025 року з матеріалами справи був вимушений повернутися до м. Миколаєва для завершення робочих справ пов`язаних з військовою службою, зокрема оформлення відстрочки та отримання на руки оновленого військово-облікового документа з даними про відстрочку. Перебуваючи фізично у м. Миколаєві через обстріли та як наслідок відключення електроенергії не мав можливості подати апеляційну скаргу засобами електронного зв`язку. З прибуттям у м. Київ 30 жовтня 2025 року звернувся за правничою допомогою, після чого 03 листопада 2025 року представником було подано апеляційну скаргу.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 354 ЦПК України визначено, що учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що наведені апелянтом доводи поважності пропуску процесуального строку є обґрунтованими.

З матеріалів справи вбачається, що 09 вересня 2025 року Святошинським районним судом м. Києва ухвалено рішення.

Згідно супровідного листа від 10 вересня 2025 року вказане рішення направлялося відповідачу засобами поштового зв`язку, однак отримано ним не було, конверт повернувся на адресу суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання». 01 жовтня 2025 рокув приміщенні суду відповідач ознайомився з матеріалами справи, про що свідчить наявна в матеріалах справи заява. Доказів отримання відповідачем рішення суду, до зазначеної ним дати, матеріали справи не містять.

30 жовтня між ОСОБА_1 та адвокатом Акоповою Т.Ю. було укладено договір про надання правової допомоги № 30-10-25.

03 листопада 2025 року апелянт звернувся з апеляційною скаргою.

Поновлення пропущеного процесуального строку є правом суду, яким він користується, виходячи із поважності причин пропуску строку.

Водночас суд повинен гарантувати доступ до правосуддя особам, які діяли добросовісно та пропустили строк звернення до суду з поважних причин.

Ураховуючи, обставини наведені апелянтом у клопотаннях про поновлення пропущеного строку, зважаючи на те, що пропуск строку становив незначний проміжок часу, враховуючи процесуальну поведінку апелянта, суд вважає за можливе поновити процесуальний строк на апеляційне оскарження рішення з наступних підстав:

Рішеннями Європейського суду з прав людини визначено, що право на доступ до суду має "застосовуватися на практиці і бути ефективним" (рішення у справі Bellet v. France від 04.12.1995 р.). Для того, щоб право на доступ було ефективним, особа "повинна мати реальну можливість оскаржити дію, що порушує його права" (рішення у справах "Bellet v. France" та "Nunes Dias v. Portugal").

Європейський Суд з прав людини також звертав увагу на те, що "застосовуючи процесуальні норми, національні суди повинні уникати як надмірного формалізму, який може вплинути на справедливість провадження, так і надмірної гнучкості, яка призведе до анулювання вимог процесуального законодавства (див. рішення у справі "Волчлі проти Франції" (Walchli v. France), заява № 35787/03, п. 29, від 26.07.2007 р.)".

Суворе трактування національним законодавством процесуального правила (надмірний формалізм) можуть позбавити заявників права звертатись до суду (рішення у справі "Perez de Rada Cavanilles v. Spain").

Також Європейським судом з прав людини зазначено, що "надмірний формалізм" може суперечити вимозі забезпечення практичного та ефективного права на доступ до суду згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Це зазвичай відбувається у випадку особливо вузького тлумачення процесуальної норми, що перешкоджає розгляду скарг заявника по суті, із супутнім ризиком порушення його чи її права на ефективний судовий захист (рішення у справах "Zubac v. Croatia", "Beles and Others v. the Czech Republic", № 47273/99, пп. 50-51 та 69, та "Walchli v. France", № 35787/03, п. 29).

При цьому Європейський суд з прав людини провів лінію між формалізмом та надмірним формалізмом. Так, формалізм є явищем позитивним та необхідним, оскільки забезпечує чітке дотримання судами процесу. Надмірний же формалізм заважає практичному та ефективному доступу до суду. Формалізм не є надмірним, якщо сприяє правовій визначеності та належному здійсненню правосуддя.

Як зазначила Велика Палата Верховного Суду у своєму рішенні від 05.12.2018 року (справа № 11-989заі18), згідно з практикою Європейського суду з прав людини, реалізуючи положення Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, необхідно уникати занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним. Надмірний формалізм є порушенням права на справедливий судовий захист.

Зважаючи на вищевикладене, суд, уникаючи надмірного формалізму, поновлює процесуальний строк на апеляційне оскарження рішення.

Апеляційна скарга подана до належного суду особою, що має право на апеляційне оскарження. За формою та змістом апеляційна скарга відповідає вимогам ЦПК України.

Учасники справи мають право подати до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу в письмовій формі згідно ст. 360 ЦПК України.

Відзив на апеляційну скаргу має містити: найменування суду апеляційної інстанції; ім`я (найменування), поштову адресу особи, яка подає відзив на апеляційну скаргу, а також номер засобу зв`язку, адресу електронної пошти, за наявності; обґрунтування заперечень щодо змісту і вимог апеляційної скарги; у разі необхідності - клопотання особи, яка подає відзив на апеляційну скаргу; перелік матеріалів, що додаються.

Відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду судового рішення першої інстанції.

До відзиву додаються докази надсилання (надання) копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи.

Відповідно до ч. 4 ст. 359 ЦПК України якщо апеляційна скарга подана з пропуском визначеного цим Кодексом строку, суд у випадку поновлення строку на апеляційне оскарження зупиняє дію оскаржуваного рішення в ухвалі про відкриття апеляційного провадження.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 356, 359, 360 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження задовольнити, поновити процесуальний строк на апеляційне оскарження рішення Святошинського районного суду міста Києва від 09 вересня 2025 року.

Відкрити апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 09 вересня 2025 року у справі за позовом комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Зупинити дію рішення Святошинського районного суду міста Києва від 09 вересня 2025 року до закінчення апеляційного розгляду.

Надіслати копію ухвали про відкриття апеляційного провадження учасникам справи разом з копією апеляційної скарги та доданих до неї матеріалів.

Надати учасникам справи строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу в письмовій формі до 06 січня 2026 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: С.О. Журба

Судді Т.О. Писана

К.П. Приходько