Номер провадження 2/489/2108/25
РІШЕННЯ

Іменем України

23 грудня 2025 року місто Миколаїв

Інгульський районний суд м. Миколаєва в складі:

головуючого судді Кокорєва В. В.,

за участі секретаря судового засідання Ковальової С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 10 Інгульського районного суду м. Миколаєва цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі ТОВ «ФК «ЄАПБ» або позивач) до ОСОБА_1 (далі - відповідач) про стягнення заборгованості

встановив

Представник позивача звернувся до суду з позовною заявою про стягнення заборгованості за кредитним договором, обґрунтовуючи вимоги тим, що 17.12.2018 року між АТ "УКРСИББАНК" та відповідачем було укладено договір про надання споживчого кредиту №0. 26.06.2024 між АТ "УКРСИББАНК"та ТОВ «ФК «ЄАПБ» було укладено Договір факторингу №275, відповідно до якого АТ "УКРСИББАНК" відступило позивачу своє право вимоги до боржників, в тому числі і до відповідача. З моменту отримання права вимоги до відповідача ,позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. ОСОБА_1 має непогашену заборгованість перед позивачем за договором позики в розмірі 95107,39 грн., з яких: 45983,94 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу, 49123,45 грн. сума заборгованості за відсотками. Просив суд стягнути з відповідача на свою користь суму заборгованості у загальному розмірі 95107,39 грн. та понесені судові витрати.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, просив розглядати справу без його участі.

Представник відповідача та відповідач в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, подали заяву про розгляд справи за їх відсутності. Надали відзив, в якому вказали, що у матеріалах справи відсутні докази про реальне перерахування коштів за кредитним договором. Окрім того, позивач не надав суду детального розрахунку заборгованості, який би дав змогу оцінити суми основного боргу та складових. Позивач заявляє вимоги на підставі договору факторингу, проте на підтвердження правонаступництва не подано належних та допустимих доказів.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Постановою Верховного Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05.09.2022 у справі № 1519/2-5034/11, провадження № 61-175сво21, роз`яснено, що при ухваленні рішення суду, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, зазначення судом датою ухвалення судового рішення дати складення повного судового рішення, внаслідок чого дата судового засідання та дата ухвалення судового рішення не співпадатимуть, це відповідає вимогам ЦПК України і не є порушенням прав сторін.

Дослідивши докази у справі, суд встановив такі обставини та відповідні правовідносини.

17.12.2018 між АТ "УКРСИББАНК" та ОСОБА_1 було укладено договір про відкриття та комплексне розрахункове-касове обслуговування банківського рахунку фізичної особи та умови кредитування №0, відповідно до умов якого ліміт кредитування встановлюється у розмірі 15000,00 грн.; строк користування кредитом з 17.12.2018 по 10.01.2021; процентна ставка на суму кредитної заборгованості за операціями отримання готівки - 55%, процентна ставка на суму кредитної заборгованості за безготівковими операціями - 55%, процентна ставка на суму кредитної заборгованості за безготівковими операціями протягом пільгового періоду - 0,00001%; абсолютне подорожчання кредиту - 1158,36 грн., реальна процентна ставка - 38,6%. Вказаний договір підписано відповідачем власноручним підписом.

Окрім того, відповідачем 17.12.2018 також підписано Паспорт споживчого кредиту, умови якого дублюють умови договору №0.

26.06.2024 між АТ "УКРСИББАНК"та ТОВ «ФК «ЄАПБ» було укладено Договір факторингу №275, відповідно до якого АТ "УКРСИББАНК" відступило позивачу своє право вимоги до боржників, в тому числі і до відповідача, що підтверджується Витягом з Реєстру прав вимоги , долученого до матеріалів справи.

04.07.2024 на адресу відповідача було надіслано повідомлення про відступлення права вимог договором про відкриття та використання карткового рахунку.

За змістом статей 626, 628 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором (ч.1 ст. 1056-1 ЦК України).

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

В постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі №561/77/19 від 16.12.2020 зазначено, що особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

Згідно з ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ст. 625 ЦК України).

Згідно з п.1 ч.1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ч.1 ст. 514 ЦК України).

Відповідно до статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

В ч.2 ст. 517 ЦК України зазначено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.

Відповідно до постанови Верховного Суду України у справі № 6-979цс15 від 23.09.2015 боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним.

Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 18.06.2020 у справі №681/44/15-ц.

Відповідно до доданого представником позивача до позовної заяви розрахунку заборгованості, через неналежне виконання відповідачем грошових зобов`язань за договором №0 від 17.12.2018 станом на 30.11.2024 утворилася заборгованість в сумі 95107,39 грн., з яких: 45983,94 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу, 49123,45 грн. сума заборгованості за відсотками.

Відповідачем оскаржується, зокрема, факт отримання кредитних коштів, проте суд відхиляє таке твердження та зазначає, що воно спростовується випискою АТ "Укрсиббанк" про рух коштів клієнта ОСОБА_1 та зарахуванням на рахунок останньої суми у розмірі 15000 грн. 17.12.2018.

Щодо доводів відповідача про те, що договір факторингу №275 подано не в повному обсязі, відсутні всі сторінки такого договору та те, що реєстр боржників не завірений належним чином, суд зазначає таке.

Договір факторингу № 275 від 26.06.2024, який укладений між АТ "Укрсиббанк" та ТОВ "ФК"Європейська агенція з повернення кредитів" є чинним, оскільки його дійсність ніким не оспорено, а тому він підлягає виконанню.

Верховний Суд у постанові від 02 листопада 2021 року у справі №905/306/17 зробив висновок про те, що для підтвердження факту відступлення права вимоги, фінансова компанія, як заінтересована сторона, повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором.

Позивачем надано договір факторингу, який оформлений та підписаний належним чином, витяг з реєстру боржників, який також містить всі необхідні підписи та печатки. Факт надання не всіх сторінок договору факторингу суд враховує, проте зазначає, що це не є підставою для висновку про відсутність у позивача прав кредитора відносно боржника-відповідача.

Відповідач також вказує на той факт, що позивачем не надано детального розрахунку заборгованості та завищений розмір заборгованості зі сплати відсотків.

Умови кредитного договору від 17.12.2018 містять особистий підпис ОСОБА_1 , який свідчить, що сторони погодили між собою всі істотні умови договору, зокрема і процентну ставку. Окрім того, випискою по руху коштів підтверджується і факт часткового виконання зобов`язань за договором, оскільки ОСОБА_1 погашала кредитну заборгованість, зокрема, і нараховані відсотки. Вказане підтверджує визнання нею умов договору та вчинення дії на його виконання.

В той же час, заперечуючи проти розміру нарахованих відсотків, відповідач вказує на те, що умова договору про нарахування відсотків є несправедливою та має бути визнана судом недійсною з моменту його укладення.

Суд враховує, що представником позивача наданий розрахунок заборгованості за кредитним договором №0 від 17.12.2018 не містить деталізації його складових та зазначає, що відповідач, підписавши власноручним підписом Договір-анкету від 17.12.2018, підтвердив свою обізнаність з встановленої процентною ставкою за умовами обслуговування кредитного ліміту. Відповідач протягом тривалого періоду користувався таким кредитним лімітом та здійснював погашення заборгованості, що свідчить про визнання ним умов кредитного договору. В той же час, відповідач не надає суду власного розрахунку заборгованості по відсоткам, не надає контраргументів на позицію позивача, не заявляє клопотання про призначення судової економічної експертизи для перевірки правильності нарахування відсотків, здійсненого первісним кредитором, а тому суд погоджується з останнім (наданим позивачем) та вважає за необхідне вимогу про стягнення з відповідача заборгованості за відсотками задовольнити.

Дослідивши докази долучені до матеріалів справи щодо їх належності і допустимості, враховуючи, що Договір №0 від 17.12.2018 та Паспорт споживчого кредиту підписані відповідачем власноручним підписом, що свідчить про обізнаність ОСОБА_1 про нарахування відсотків та їх розмір, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Дослідивши докази долучені до матеріалів справи щодо їх належності і допустимості, оцінивши їх в сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

В прохальній частині позовної заяви, позивач просив суд також стягнути з відповідача судові витрати, які відповідно до мотивувальної частини позову складаються з судового збору (3028 грн.) та витрат, пов`язаних з розглядом справи (1514 грн.), проте жодних доказів на підтвердження витрат у розмірі 1514 грн. позивач суду не надає, тому в цій частині необхідно відмовити.

Відповідно до ч.1 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати зі сплати судового збору у розмірі 3028,00 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.89,259,263-265 ЦПК України, суд вирішив

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за договором №0 від 17.12.2018, яка станом на 17.12.2024 складає 95107,39 грн. (дев`яносто п`ять тисяч сто сім гривень тридцять дев`ять копійок), з яких: 45983,94 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу, 49123,45 грн. сума заборгованості за відсотками.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 3028 грн. 00 коп. (три тисячі двадцять вісім гривень 00 копійок).

В задоволенні вимоги про стягнення витрат, пов`язаних з розглядом справи відмовити.

Інформація про учасників справи:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», , адреса: 01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, 30, реквізити IBAN № НОМЕР_1 в АТ «ТАСКОМБАНК».

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а у разі оголошення лише вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи - з моменту складення повного тексту рішення

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 23.12.2025. Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Суддя В. В. Кокорєв