КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа №381/1682/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2025 року м.Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Поліщук Н.В.

суддів Желепи О.В., Соколової В.В.,

розглянувши у письмовому провадженні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою адвокатом Якименко Ольгою Ігорівною, на рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 11 серпня 2025 року, ухвалене під головуванням судді Осаулової Н.А., повне рішення складено 13 серпня 2025 року,

у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів, -

встановив:

1. Короткий виклад доводів пред`явленого позову.

У березні 2025 року до суду звернувся ОСОБА_1 із позовом про зменшення розміру аліментів.

Позов мотивовано тим, що від шлюбу із ОСОБА_2 має двох дітей, серед них неповнолітня донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після розірвання шлюбу доньки проживають із матір`ю.

Постановою Київського апеляційного суду від 25 лютого 2025 року у справі №381/2619/24 змінено рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 22 жовтня 2024 року. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти у розмірі 7000 грн щомісячно, починаючи з 30 травня 2024 року і до досягнення дитиною повноліття.

Вказує, що апеляційним судом у справі №381/2619/24 про стягнення аліментів невірно зроблено висновок про достатній матеріальний стан ОСОБА_2 , який нібито дозволяє йому сплачувати аліменти у розмірі 7000 грн. Вказує, що квартира у Дніпровському районі м. Києва не придбана на кошти позивача та його матері, а фактично обміняна на іншу квартиру, оскільки куплена на кошти, виручені від продажу іншого проданого позивачем та його матір`ю нерухомого майна в іншому районі м. Києва.

Зазначає про зміну сімейного та матеріального становища з дати ухвалення судового рішення у справі №381/2619/24 апеляційним судом. Позивач 28 лютого 2025 року уклав шлюб з ОСОБА_4 , яка є інвалідом 2 групи та перебуває на утриманні позивача. Також на утриманні позивача перебуває спільний із ОСОБА_4 син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

На даний час не працює, доходів не має, що ставить його та утриманців у скрутне матеріальне становище.

Вказує на значне погіршення стану здоров`я, у зв`язку із чим потребує вартісного лікування та таке є перепоною у пошуку роботи.

На утриманні позивача перебуває його матір, яка є інвалідом 1 групи та потребує постійної сторонньої допомоги у зв`язку із незадовільним станом здоров`я.

Значний розмір аліментних зобов`язань щодо утримання доньки ОСОБА_6 призвів до виникнення у позивача кредитних зобов`язань.

Вказує, що відповідачка є працездатною, отримує достатню заробітну плату, немає групи інвалідності, виїхала з неповнолітньою донькою ОСОБА_6 та повнолітньою донькою до Австрії, де отримує допомогу на всю сім`ю як біженець, донька ОСОБА_6 не є маленькою дитиною, відповідачка інших осіб на утриманні не має.

Мотивуючи наведеним, просить суд зменшити розмір аліментів, які стягуються з позивача за постановою Київського апеляційного суду від 25 лютого 2025 року у справі №381/2619/24.

Стягнути з позивача на користь відповідачки аліменти на неповнолітню доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 2 000 грн щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили та до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з відповідачки на користь позивача витрати на правничу допомогу у розмірі 12 000 грн та сплачений судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

2. Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 11 серпня 2025 року позовні вимоги залишено без задоволення.

Залишивши позовні вимоги без задоволення, суд вказав, що під час ухвалення рішення про стягнення аліментів на утримання доньки ОСОБА_6 у позивача уже був наявний обов`язок по утриманню свого неповнолітнього сина, відтак вказана обставина не є зміною сімейного стану у розумінні положень закону.

Суд зазначив, що медичних документів, сформованих після 25 лютого 2025 року, які б свідчили про погіршення стану здоров`я позивача, у цій справі суду не надано, відтак, обставини, що існували до ухвалення судового рішення у справі про стягнення аліментів мали встановлюватись під час вирішення питання щодо визначення їх розміру у іншій справі.

Суд відхилив доводи позивача щодо купівлі медичних препаратів як такі, що не свідчать про погіршення стану здоров`я позивача після ухвалення судового рішення про стягнення з позивача аліментів.

Суд зробив висновок, що тимчасова відсутність роботи у позивача, наявність іншої сім`ї та дитини на утриманні, хворої матері позивача не є підставою для зменшення розміру стягуваних аліментів, оскільки таке зменшення не буде спрямоване на захист прав дитини від шлюбу з відповідачем.

Судом зазначено про отримання позивачем доходів у квітні 2025 року у розмірі 100 000 грн, чим спростовуються доводи позивача про скрутне матеріальне становище та відсутність можливості сплачувати аліменти у визначеному за рішенням суду розмірі.

3. Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Не погодившись з ухваленим рішенням, адвокатом Якименко О.І., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , подано апеляційну скаргу.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на неповне дослідження доказів, неврахування судом фактичних обставин справи, упереджений розгляд справи судом.

Вказує, що відповідачка та неповнолітня донька ОСОБА_6 проживають разом поза межами України в Австрії.

Зазначає, що квартира, власником якої є позивача, придбана ним у 2019 році за кошти від продажу квартири, що перебувала до продажу у власності матері позивача. Стверджує, що придбання нерухомого майна у 2019 року не є підтвердження достатнього майнового стану для сплати позивачем аліментів у розмірі 7 000 грн.

Дохід позивача є нерегулярним та низьким, близько 120 000 грн на рік (або приблизно 10 000 грн на місяць).

Розмір аліментів 7000 грн, визначений судом, з огляду на сімейний стан позивача та стан його здоров`я ставить позивача у скрутне матеріальне становище, є несправедливим відносно інших осіб, які перебувають на утриманні ОСОБА_1 . Матір позивача проживає в Київській області одна, із доходу лише має пенсію, має задовільний стан здоров`я. Позивач регулярно навідується до матері, забезпечує її ліками та продуктами харчування, іншим. Дружина позивача перебуває на утриманні останнього з моменту реєстрації шлюбу, не зважаючи на наявність роботи у ОСОБА_4 роботи, вона отримує мінімальний дохід, потребує коштів для постійного лікування та реабілітації. Син позивача є малолітнім і також перебуває на повному забезпеченні батька.

ОСОБА_1 має проблеми із здоров`ям та потребує постійного лікування вартісними лікарськими засобами.

Зазначає, що судом не було враховано та досліджено питання доходів відповідачки та доходів доньки сторін ОСОБА_6 , яка з 2022 року проживає в Австрії.

Заперечує проти висновку суду, що наявність однієї дитини від іншої матері, одруження з дружиною, яка є особою з інвалідністю 2 групи, та наявність на утриманні матері, яка є пенсіонером та особою з інвалідністю 1 групи, не є безумовною підставою для їх зменшення.

Зазначає, що вказані особи (син, дружина та матір) перебувають на утриманні позивача, на їх утримання позивач добровільно сплачує кошти.

Вказує, що під час розгляду справи про стягнення аліментів суд не розглядав питання сімейного стану ОСОБА_1 та не міг врахувати обставин, які виникли у позивача під час звернення до суду із цим позовом, оскільки їх на той момент не існувало.

Мотивуючи наведеним, просить суд апеляційну скаргу задовольнити, рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 11 серпня 2025 року скасувати.

Зменшити розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на підставі постанови Київського апеляційного суду з 7000,00 грн до 2500,00 грн щомісячно, з дня набрання рішенням суду законної сили до досягнення дитиною повноліття.

4. Доводи особи, яка подала відзив на апеляційну скаргу.

24 жовтня 2025 року на адресу Київського апеляційного суду від представника відповідачки ОСОБА_2 - адвоката Нейрановського А.О. надійшов відзив на апеляційну скаргу.

Стверджує, що позовні вимоги мають корисний мотив задля максимального зменшення розміру аліментів та зменшення рівня відповідальності щодо належного утримання доньки ОСОБА_6 з огляду на суперечливу позицію позивача та недоведеність підстав позову.

В обґрунтування відзиву посилається на приховування позивачем перед судом свого реального майнового стану. Стороною відповідачки установлено, що за час розгляду справи про стягнення аліментів судом першої інстанції позивачем 02 вересня 2024 року зареєстровано нерухоме майно ? однокімнатну квартиру в новобудові «Комфорт» класу в Дніпровському районі м. Києва. Підставою для державної реєстрації Квартири вказує договір купівлі-продажу майнових прав №92/2ФС від 07 червня 2019 року. Вказує, що вказане нерухоме майно отримано позивачем 28 серпня 2024 року відповідно до акту приймання-передачі квартири після повного виконання грошових обов`язків перед забудовником за договором купівлі-продажу майнових прав №92/2ФС.

Вказує, що балансова вартість цієї квартири становить 2 945 725,73 грн.

Зазначає, що спосіб життя позивача не відповідає тому незадовільному рівню майнового стану, про який він заявляє в позові, а саме керування транспортним засобом, що потребує додаткових витрат (приблизно 410 000 грн); відпочинок у гірськолижному курорті «Буковель» (приблизно 60 000 - 80 000 грн на тиждень); купівля квартири в 2019 році (приблизно 3 800 000 - 4 100 000 грн).

Вказує, що факти відсутності у позивача офіційного місця роботи, наявність на утриманні сина та матері, наявність нерухомого майна, були встановлені та існували під час розгляду іншої справи про стягнення аліментів, відтак не є обставинами, що підлягають перегляду в межах цієї справи. Погоджується із висновком апеляційного суду у справі про стягнення аліментів.

Заперечує проти доводів позивача щодо укладення шлюбу із ОСОБА_4 . У справі про стягнення аліментів судом досліджувалось, що на утриманні позивача перебуває син ОСОБА_7 , 2013 року народження, матір`ю якого є ОСОБА_4 . Уважає очевидним той факт, що позивач увесь час з народження сина проживав із ОСОБА_4 , виховуючи спільну дитину, відтак укладення шлюбу не є обставиною, що погіршила матеріальний стан позивача.

Звертає увагу, що укладення шлюбу із ОСОБА_4 мало місце через три дні (28.02.2025 року) після ухвалення апеляційним судом рішення у справі про стягнення аліментів (25.02.2025 року), що не могло значно погіршити майновий стан позивача за такий короткий строк.

Вказує, що документами (довідка МСЕК) щодо інвалідності ОСОБА_4 підтверджено строк установленої інвалідності до 01 січня 2025 року, проте позовну заяву подано в березні 2025 році, тобто такі документи є неналежними доказами. Крім того, довідкою МСЕК №262808 підтверджено надання дозволу ОСОБА_4 на працю у відповідно створених умовах.

Вказує, що позиція позивача щодо утримання матері взаємосуперечлива. Мати позивача проживає в с. Томашівка, Фастівського р-ну, Київської області, позивач проживає в м. Києві. Позивач не повідомляє, у який спосіб та за які кошти добирається до місця проживання матері, скільки разів на місяць. Вказує, що позивач має рідну сестру, відтак не можна стверджувати, що догляд та утримання матері здійснюється позивачем одноосібно. Звертає увагу на суперечливі твердження позову та апеляційної скарги щодо утримання позивачем матері.

Щодо переліку придбаних медичних препаратів вказує, що роздруківки з особистого кабінету покупця не персоналізовані, містять препарати загального вжитку, відсутні доказі призначення саме цих препаратів позивачу, частина роздруківок датована 2024 роком.

Посилається на правові висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 28.05.2021 року у справі №715/2073/20, від 03.06.2020 року у справі №760/9783/18-ц, від 16.09.2020 року у справі №565/2071/19/

Мотивуючи наведеним, просить суд відхилити апеляційну скаргу, рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 11 серпня 2025 року залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції у розмірі 8 000 грн.

5. Позиція учасників справи.

Відповідно до частини 1 статті 369 ЦПК України справа розглядається без повідомлення учасників справи.

Представником скаржника одночасно із поданням апеляційної скарги подано документи, які, не надавались стороною позивача до суду першої інстанції, а саме копії таких документів: витяг форми ОК-5 стосовно ОСОБА_1 з Пенсійного фонду України, сформований 23 липня 2024 року; витяг форми ОК-7 стосовно ОСОБА_1 з Пенсійного фонду України, сформований 12 червня 2022 року; витяг з застосунку «Резерв+» стосовно ОСОБА_1 , сформований 10 вересня 2025 року; договір купівлі-продажу деривативу №84296-А від 07 червня 2019 року; довідку ТОВ «Компанія з управління активами «Ейві Інвестмент» №790 від 10 червня 2019 року; додаткова угода №1 від 27 серпня 2024 року до договору купівлі-продажу майнових прав № 92/2ФС від 07 червня 2019 року; огляд гастроентеролога від 08 квітня 2024 року; протокол МРТ обох кульшових суглобів від 08 вересня 2024 року; свідоцтво про смерть ОСОБА_8 ; витяг з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи ОСОБА_4 від 24 червня 2025 року (том 2 а.с.140-143) .

Подаючи вказані документи до апеляційного суду, представником скаржника не порушено питання щодо поновлення процесуального строку про їх долучення та не заявлено клопотання про їх долучення.

За змістом статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

В постанові Верховного Суду від 12 жовтня 2023 року у справі №499/895/19 роз`яснено, що сторони мають усвідомлювати, що інститути апеляційного та касаційного перегляду впроваджені для усунення можливих помилок судового розгляду справ у першій інстанції, а не для усунення помилок сторони, допущених нею під час розгляду справи судом першої інстанції, у формулюванні стороною своїх позовних вимог, аргументів та формуванні їх доказової бази. Це відповідає і практиці ЄСПЛ, яка є джерелом права відповідно до Закону України від 23 лютого 2006 року 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини». Наприклад, ЄСПЛ у своєму рішенні від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» (Ponomaryov v. Ukraine, заява № 3236/03, пункт 40) зазначив, що повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду.

Відтак, оскільки ОСОБА_1 є позивачем у справі, тобто ініціатором судового провадження, приймаючи участь у розгляді справи в суді першої інстанції, розпоряджаючись своїми правами на власний розсуд, протягом всього часу розгляду справи у суді першої інстанції не скористався своїм правом на подачу вказаних доказів, колегія суддів не убачає підстав для прийняття таких документів та їх врахування при ухваленні судового рішення, оскільки такі документи в порушення статей 13, 81, 83 ЦПК України не було подано до суду першої інстанції, та скаржником в апеляційній скарзі не заявлено клопотання про їх долучення до матеріалів справи, як і не наведено обґрунтування неможливості подачі цих документів до суду першої інстанції.

6. Позиція суду апеляційної інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого по справі судового рішення, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

7. Фактичні обставини справи, установлені судом.

З матеріалів справи убачається, що ОСОБА_3 народилась ІНФОРМАЦІЯ_4 , батьками якої є сторони по справі, що підтверджується даними свідоцтва про народження серїі НОМЕР_1 , актовий запис №1193 (том 1 а.с.187).

Постановою Київського апеляційного суду від 25 лютого 2025 року у справі №381/2619/24 змінено рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 22 жовтня 2024 року. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти у розмірі 7000 грн щомісячно, починаючи з 30 травня 2024 року і до досягнення дитиною повноліття (том 1 а.с.19-24).

Позивач та ОСОБА_4 уклали шлюб 28 лютого 2025 року, що підтверджується даними свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 , актовий запис №149 (том 1 а.с.25).

З даних довідки до акту МСЕК серії 12 ААГ №262808 убачається, що ОСОБА_4 присвоєно другу групу інвалідності з 18 грудня 2023 року строком до 01 січня 2025 року, причина: загальне захворювання; висновок про умови та характер праці: робота у відповідно створених умовах (том 1 а.с.31-32).

ОСОБА_5 народився ІНФОРМАЦІЯ_5 , батьком якого є позивач, матір`ю - ОСОБА_4 , що підтверджується даними свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , актовий запис №3698 (том 1 а.с.26).

Згідно даних свідоцтва про народження № НОМЕР_4 , актовий запис №1523 від 27 липня 1985 року, матір`ю позивача є ОСОБА_9 (том 1 а.с.27).

З даних довідки до акту МСЕК серії АВ №1060341 та пенсійного посвідчення № НОМЕР_5 убачається, що ОСОБА_9 присвоєно першу групу інвалідності (підгрупа Б) з 05 липня 2022 року довічно, причина: загальне захворювання (том 1 а.с.28-29, 30).

З даних тимчасового посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_6 рядовий ОСОБА_2 11 квітня 2024 року визнаний обмежено придатним, зарахований у запас (том 1 а.с.39).

17 січня 2025 року ОСОБА_1 складено розписку про те, що він 17 січня 2025 року отримав від ОСОБА_10 кошти у розмірі 25 000 грн та зобов`язується повернути 01 квітня 2025 року (том 1 а.с.49).

03 березня 2025 року ОСОБА_1 складено розписку про те, що він 03 березня 2025 року взяв у борг у ОСОБА_11 30 000 грн строком до «06.30.2025 року» (як в документі) та зобов`язується повернути (том 1 а.с.50).

Позивачем надано виписку щодо руху коштів по картці monobank від 25 березня 2025 року за період з 01 вересня 2024 року по 25 березня 2025 року (том 1 а.с.51-52).

Матеріали справи містять копії чеків про придбання медичних препаратів в період з 01 липня 2024 року по 25 березня 2025 року (том 1 а.с.53-60).

Матеріали справи містять копії копію платіжного документу від 13 січня 2025 року щодо оплати замовлення ОСОБА_4 за послуги (4936) * МРТ головного мозку з контрастуванням та (4915) * Друк плівки МРТ (1 шт) вартістю 6000 грн та 200 грн відповідно (том 1 а.с.48).

З даних договору купівлі-продажу квартири від 30 травня 2019 року убачається, що продавці ОСОБА_9 (мати позивача), ОСОБА_12 та позивач ОСОБА_1 передали (продали), а покупець ОСОБА_13 прийняла у власність (купила) квартиру АДРЕСА_1 (пункт 1 договору). Продаж зазначеної квартири за домовленістю сторін вчинено за 1 170 800 грн, які покупець перерахував на рахунки продавців (пункт 3 договору) (том 1 а.с.61-62).

За змістом цього договору позивачу та його матері належали по 1/4 проданої квартири.

Згідно даних листа Томашівської сільської ради Фастівського району Київської області №02-19/134 від 16 травня 2025 року, листа Фастівської районної військової адміністрації Фастівської РДА Київської області №06-69/2566 від 19 травня 2025 року та листа Управління соціальної та ветеранської політики Деснянської РДА в м. Києві № від 20 травня 2025 року убачається, що представника відповідачки - адвоката Нейрановського А. повідомлено про те, що від ОСОБА_1 не надходило звернень щодо встановлення опіки чи піклування стосовно ОСОБА_4 (дружини позивача), ОСОБА_9 (мати позивача), звернень позивача про встановлення опіки / піклування від ОСОБА_1 на особами ОСОБА_4 (дружина позивача), ОСОБА_9 (мати позивача) не надходило і опіка не встановлювалась (том 1 а.с.144, 145, 146).

Згідно даних Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстр прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта убачається, що мати позивача ОСОБА_9 має у власності земельну ділянку площею 0,8908 га, яка здається в оренду ТОВ «ФАСТІВ АГРО», земельну ділянку площею 0,3719 га, земельну ділянку площею 0,25 газемельну ділянку площею 0,0985 га (том 1 а.с.147-149).

Згідно даних Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстр прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта убачається, що дружина позивача ОСОБА_4 має у власності закінчений будівництвом об`єкт, загальна площа 63,3 кв.м у Дніпропетровській області, земельну ділянку площею 0,1248 га, земельну ділянку площею 0,25 га, земельну ділянку площею 6,17 га, 1/6 частини трьохкінматної квартири, загальна площа 56,1 кв.м в м. Путивль, Сумської області (том 1 а.с.152-154).

Згідно даних Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстр прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта убачається, що позивач має у власності квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , загальна площа - 50,4 кв.м (том 1 а.с.150-151).

07 червня 2019 року ТОВ «ФАСАД» та ОСОБА_1 укладено договір №92/2ФС купівлі-продажу майнових прав (том 1 а.с.155-162).

28 серпня 2024 року ТОВ «ФАСАД» та ОСОБА_1 складено акт приймання-передачі квартири (том 1 а.с.163).

За умовами цього договору Товариство продає, а ОСОБА_1 купує майнові права на квартиру будівельний №квартири АДРЕСА_3 , які після набуття ОСОБА_1 їх у власність реалізуються шляхом набуття права власності на квартиру після прийняття об`єкта будівництва в експлуатацію, за умови проведення 100% розрахунків за цим договором і підписання акта приймання-передачі та оформлення самостійно ОСОБА_1 відповідних документів, що встановлюють право власності. Ціна майнових прав за 1 кв.м квартири становить 466,50 доларів США, що станом на дату укладення цього договору еквівалентно 12 500 грн. Орієнтована загальна ціна майнових прав на квартиру за цим договором становить 23 189,88 доларів США, що станом на дату укладення цього договору еквівалентно 621 375 грн.

Згідно акта приймання-передачі квартири Товариство передало, а ОСОБА_1 прийняв квартиру за номером АДРЕСА_4 . Момент передачі майна зафіксовано вірно - 10 год. 00 хв 28 серпня 2024 року.

Згідно даних довідки про оціночну вартість об`єкта нерухомості від 15 листопада 2024 року оціночна вартість вказаної квартири становить 2 945 725,73 грн (том 1 а.с.165-167).

Рішенням Київської міської ради №4948/4989 від 25 серпня 2022 року перейменовано вулицю АДРЕСА_2 в Дніпровському районі міста Києва на вулицю АДРЕСА_2

Згідно даних Відповіді на запит №264933887 від 24 квітня 2025 року з Державної податкової служби України убачається, що за 4 квартал 2024 року позивачу ГУ Пенсійного фонду України в м. Києві нараховано дохід за ознакою «157» у розмірі 78 740 грн (том 1 а.с.181).

В провадженні Деснянського ВДВС у м.Києві перебуває виконавче провадження №77878524 щодо виконання судового рішення у справі №381/2619/24 про стягнення з позивача на користь відповідачки на утримання доньки ОСОБА_6 аліментів у розмірі 7 000 грн щомісячно, починаючи з 30 травня 2024 року і до досягнення дитиною повноліття (том 1 а.с.192).

З даних листа Державної прикордонної служби України №19/54656/25 від 02 липня 2025 року убачається, що за результатами проведеної перевірки інформації, що зберігається в базі даних «Відомості про осіб, які перетнули державний кордон України, в`їхали на тимчасово куповану території України або виїхали з такої території» відомостей про перетинання державного кордону України, лінії розмежування з тимчасово окупованою територією України у період з 01 січня 2025 року по 11 червня 2025 року громадянином України ОСОБА_14 в базі даних не виявлено (том 2 а.с.19).

Виконавчим комітетом Фастівської міської ради Київської області 07 липня 2025 року надано відомості з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень щодо зареєстрованого майна ОСОБА_1 , а саме закінчений будівництвом об`єкт нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_2 , загальна площа - 50,4 кв.м (том 2 а.с.26-28).

Державною податковою службою України листом №5/99-00-12-04-02-05 від 10 липня 2025 року надано відомості щодо джерела та суми доходів, отриманих ОСОБА_1 за період з січня 2025 року по травень 2025 року. Із наданої відомості ДПС убачається, що ОСОБА_1 отримано у квітні 2025 року від податкових агентів (юридичних осіб / ФОП) ОСОБА_15 - 37 500 грн, ОСОБА_16 ? 62 500 грн (том 2 а.с.42-44).

8. Мотиви, якими керується колегія суддів апеляційного суду, та застосовані норми права.

Відповідно до частини 1 статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до частини 3 статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку (частина 1 статті 8 Закону України «Про охорону дитинства»).

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною 5 статті 157 цього Кодексу.

Відповідно до частин 2, 3 статі 150, статті 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; утримувати дитину до повноліття.

Згідно з частинами 1-3 статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно до частини 1 статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, не вважається незмінним. Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Аналіз статті 192 СК України дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів.

При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного, і зміни матеріального стану. Однак, зміна сімейного стану є самостійною, не залежною від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів.

Подібний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду: від 14 грудня 2022 року у справі № 727/1599/22 (провадження № 61-7814св22), від 10 жовтня 2023 року у справі №682/2454/22 (провадження № 61-10748св23).

Відхиляючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів зазначає про таке.

Доводи позивача в частині неправильної оцінки апеляційним судом у справі стягнення аліментів обставин, пов`язаних із придбанням позивачем нерухомого майна, а також посилання скаржника на факт утримання сина ОСОБА_7 , 2013 року народження, та матері ОСОБА_9 , колегія суддів відхиляє, оскільки ці обставини існували на час розгляду судами першої та апеляційної інстанції справи №381/2619/24 про стягнення аліментів у розмірі 7000 грн, ним надано оцінку, відтак такі не підлягають переоцінці судом в межах цієї справи.

Отже, посилання скаржника на факт утримання сина ОСОБА_7 , 2013 року народження, та матері ОСОБА_9 не є тією, обставиною, що може давати підстави для зменшення розміру аліментів, оскільки ці обставини є незмінними з часу розгляду справи про стягнення аліментів.

Доводи апеляційної скарги в частині погіршення стану здоров`я позивача, апеляційний суд відхиляє з огляду на таке.

Із матеріалів справи убачається, що медичні документи на підтвердження стану здоров`я ОСОБА_1 датовані 2023 та 2024 роками, а роздруківки в особистого кабінету в аптеках не персоналізовані. Із наданих документів неможливо установити, що придбання вказаних у роздруківках медичних препаратів здійснено безпосередньо позивачем, а також не є доведеним необхідність придбання цих препаратів відповідно до його стану здоров`я за відсутності виписаних лікарями рецептів.

Окрім того, апеляційний суд вказує на те, що судове рішення, яким визначено розмір аліментів 7000 грн, ухвалено 25 лютого 2025 року, із позовом про зменшення цього розміру позивач звернувся 27 березня 2025 року, доказів на підтвердження суттєвого погіршення стані здоров`я в цей період позивачем не надано.

Щодо обставини зміни сімейного становища, апеляційний суд звертає увагу на те, що шлюб з ОСОБА_4 укладено 28 лютого 2025 року, тобто через три дні після завершення розгляду справи про стягнення аліментів.

Медичними документами ОСОБА_4 , які надано суду першої інстанції, засвідчено, що останній установлено інвалідність строком до 01 січня 2025 року. При цьому, цей позов подано 27 березня 2025 року, тобто поза межами документально підтвердженого факту наявності у ОСОБА_4 інвалідності 2 групи.

Крім того, позивачем не надано суду відомостей про перебування дружини на його утриманні, як і не надано відомостей про неможливість ОСОБА_4 здійснювати трудову діяльність за станом здоров`я.

Отже апеляційний суд констатує, що лише оформленням шлюбних відносин між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 не призвело до погіршення матеріального становища позивача, яке б унеможливило сплату них аліментів на доньку у визначеному судовим рішенням розмірі.

Доказів значної зміни майнового стану, що давало б підстави для зменшення розміру аліментів, позивачем не надано.

З урахуванням вище наведеного, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про недоведеність позивачем, що у зв`язку із зміною сімейного стану або матеріального становища, що мало місце у часових межах після ухвалення 25 лютого 2025 року судом рішення про стягнення аліментів до звернення 27 березня 2025 року із цим позовом до суду, настали обставини, які давали б підстави для зменшення визначеного судом розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та на їх правильність не впливають.

Порушень норм процесуального права, які призвели б до неправильного вирішення справи, колегією суддів не установлено.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції робить висновок про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 11 серпня 2025 року ? без змін.

Керуючись статтями 259, 268, 367, 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу апеляційною скаргою ОСОБА_1 , подану адвокатом Якименко Ольгою Ігорівною, залишити без задоволення.

Рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 11 серпня 2025 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, установлених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач Н.В. Поліщук

Судді О.В. Желепа

В.В. Соколова