Єдиний унікальний номер судової справи: 489/9311/24
Номер провадження 22-ц/812/875/25 Суддя - доповідач апеляційного суду Крамаренко Т.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 грудня 2025 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Миколаївського апеляційного суду в складі:

головуючого - Крамаренко Т.В.,

суддів - Локтіонової О.В., Ямкової О.О.,

із секретарем судового засідання - Чистої В.В.,

за участю представника позивача - адвоката Бондар М.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_1

на рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 20 березня 2025 року ухваленого під головуванням судді - Коваленка І.В., в приміщенні того ж суду по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяною дорожньо-транспортною пригодою,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2024 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяною дорожньо-транспортною пригодою.

Позов обґрунтовано тим, що 22 серпня 2024 о 18:28 год. в м. Миколаєві водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем VOLKSWAGEN GOLF, реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався по вул. Маршала Василевського, зі сторони вул. Чкалова в напрямку вул. Кузнецької, в порушення підпункту «б» пункту 2.3, пункту 16.11 Правил дорожнього руху України, не був уважним та не стежив за дорожньою обстановкою та її зміною, не виконав вимогу дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу», внаслідок чого здійснив виїзд на вул. Пограничну та допустив зіткнення з транспортним засобом HYNDAI SONATA, реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , який рухався по вул. Пограничній зі сторони вул. Садової в напрямку проспекту Миру. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Постановою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 04 жовтня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП.

На момент ДТП, відповідальність ОСОБА_1 за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 09 лютого 2024 року, була застрахована у Приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія «УСГ».

Згідно звіту про незалежну оцінку майна від 31 серпня 2024 року вартість матеріального збитку, заподіяного внаслідок ДТП власникові автомобіля HYNDAI SONATA, реєстраційний номер НОМЕР_2 на дату ДТП - 22 серпня 2024 року становить 459 651 грн, ринкова вартість автомобіля дорівнює 459 651 грн на дату ДТП, вартість відновлювального ремонт становить 488 533,34 грн (з врахуванням ПДВ в запчастинах).

20 вересня 2024 року ПАТ «СК «УСГ» ОСОБА_2 було виплачено страхове відшкодування у розмірі 160 000 грн.

Посилаючись на викладене та на те, що в досудовому порядку спір не врегулювано, позивач просив суд стягнути на свою користь з ОСОБА_1 різницю між фактичним розміром шкоди та страховим відшкодуванням у розмірі 299 651 грн (459 651 грн - 160 000 грн), а також 2 397,21 грн судового збору та 5000 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 20 березня 2025 року, в якому ухвалою того ж суду від 15 квітня 2025 року виправлені описки, позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 матеріальні збитки заподіяні дорожньо-транспортною пригодою у розмірі 299 651 грн, 2397,21 грн судового збору та 5000 грн витрат на правничу допомогу.

Рішення суду мотивовано тим, що оскільки потерпілий звернувся до страховика відповідача і одержав страхове відшкодування з урахуванням встановлених законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком, що не спростовується наявними у справі доказами, але отриманого відшкодування недостатньо для повного покриття матеріальної шкоди, відповідно деліктне зобов`язання зберігається до виконання відповідачем, яким завдана шкода, свого обов`язку згідно зі статтею 1194 ЦК України - відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика. За такого, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та їх задоволення шляхом стягнення з відповідача різниці між загальним розміром заподіяної внаслідок ДТП матеріальної шкоди та страховим відшкодуванням, яка складає 299 651 грн (459 651 грн - 160 000 грн). Вирішуючи питання про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5000 грн, суд враховував, що незначний розмір понесених позивачем витрат, який відповідає співмірності та розумності наданих адвокатом послуг та складності справи.

Не погодившись з рішення суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, невідповідність висновків суду обставинам справи та неправильне встановлення обставин, що мають значення для справи, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що ОСОБА_1 був позбавлений можливості участі в суді першої інстанції, оскільки не був належним чином повідомлений про розгляд справи, жодні документи по даній справі ним не отримано, справа була розглянута без його участі. Крім того, зазначає, що позивачем не надано суду доказів вартості залишків пошкодженого автомобіля позивача, яка має бути враховано при вирішення питання про дійсний розмір матеріальних збитків від ДТП з вини відповідача. Суд першої інстанції передчасно дійшов висновків про повне задоволення позовних вимог у справі, адже позивачем не доведено дійсний розмір матеріальних збитків із урахуванням вартості залишків пошкодженого автомобіля позивача. Вказує на те, що судом не визначено кому саме мають бути передані залишки пошкодженого автомобіля позивача позивачу з урахуванням їх вартості при визначенні розміру стягнення з відповідача, чи відповідачу з покладенням на нього при цьому обов`язку щодо повного відшкодування вартості автомобіля позивача перед ДТП. Матеріали справи не містять доказів у якому стані зараз перебувають залишки автомобіля позивача та в кого вони наразі знаходяться і на якій правовій підставі.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

У судове засідання позивач ОСОБА_2 , відповідач ОСОБА_1 та його представник - адвокат Коваль В.І. не з`явились, про місце й час розгляду справи повідомлені належним чином, ОСОБА_1 надав заяву про розгляд справи у його відсутність.

Заслухавши суддю-доповідача, представника позивача - адвоката Бондар М.В., дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України).

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст. 4 ЦПК України).

Згідно зі ст. 5 ЦПК України суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. А у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Зі змісту статті 367 ЦПК України вбачається, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до положень ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із вимогами ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Таким вимогам закону оскаржуване рішення в повній мірі не відповідає.

З матеріалів справи вбачається і таке встановлено судом, що 22 серпня 2024 о 18:28 год. в м. Миколаєві водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем VOLKSWAGEN GOLF, реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався по вул. Маршала Василевського, зі сторони вул. Чкалова в напрямку вул. Кузнецької, в порушення підпункту «б» пункту 2.3, пункту 16.11 Правил дорожнього руху України, не був уважним та не стежив за дорожньою обстановкою та її зміною, не виконав вимогу дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу», внаслідок чого здійснив виїзд на вул. Пограничну та допустив зіткнення з транспортним засобом HYNDAI SONATA, реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , який рухався по вул. Пограничній зі сторони вул. Садової в напрямку проспекту Миру. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Постановою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 04 жовтня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП.

На момент настання ДТП, відповідальність ОСОБА_1 за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №ЕР-219338621 від 09 лютого 2024 року, була застрахована у Приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія «УСГ» (надалі ПАТ «СК «УСГ»).

Згідно звіту про незалежну оцінку майна від 31 серпня 2024 року, складеного суб`єктом оціночної діяльності ПП ОСОБА_3 на замовлення ОСОБА_2 , вартість матеріального збитку, заподіяного внаслідок ДТП власникові автомобіля HYNDAI SONATA, реєстраційний номер НОМЕР_2 на дату ДТП - 22 серпня 2024 року становить 459 651 грн, ринкова вартість автомобіля дорівнює 459 651 грн на дату ДТП, вартість відновлювального ремонту становить 488 533,34 грн (з врахуванням ПДВ в запчастинах).

20 вересня 2024 року ОСОБА_2 як власнику пошкодженого транспортного засобу HYNDAI SONATA, реєстраційний номер НОМЕР_2 відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №ЕР-219338621 виплачено страхове відшкодування ПАТ «СК «УСГ» як страховиком особи відповідальної за завдану шкоду внаслідок дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_4 в межах встановленого ліміту у сумі 160 000 грн, що підтверджується Протоколом-узгодження про розмір страхового відшкодування від 10 вересня 2024 року та не заперечується сторонами.

Інша частина матеріального збитку ОСОБА_2 як власнику автомобіля HYNDAI SONATA, реєстраційний номер НОМЕР_2 не відшкодована.

Засадничими принципами цивільного судочинства є змагальність та диспозитивність, що покладає на позивача обов`язок доведення обґрунтованості та підставності усіх заявлених вимог, саме на позивача покладається обов`язок надати належні та допустимі докази на доведення власної правової позиції.

За правилами статей 12, 81 ЦПК України року кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина четверта статті 12 ЦПК України).

За змістом статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно зі статтею 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Статтею 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Основного Закону України.

Як на підставу задоволення своїх вимог позивач посилається на те, що оскільки вина відповідача щодо пошкодження належного йому транспортного засобу доведена, а відтак саме з ОСОБА_1 підлягає стягненню різниця між отриманими страховими виплатами та реальними матеріальними збитками в сумі 299 651 грн, яка визначена звітом про незалежну оцінку майна від 31 серпня 2024 року.

Так, відповідно до частини першої статті 16 ЦК України, частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно із статтею 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

За змістом частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до частини першої статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо - і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (частина друга статті 1187 ЦК України).

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення (частина перша статті 1188 ЦК України).

Частиною першою статті 1194 ЦК України встановлено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

У статті 1 Закону України «Про страхування» визначено, що страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України).

Відповідно до статті 980 ЦК України предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності).

Розрізняють добровільну та обов`язкову форми страхування (стаття 5 Закону України «Про страхування»). Добровільним може бути, зокрема, страхування наземного транспорту (пункт 6 частини четвертої статті 6 Закону України «Про страхування»). Законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування) (частина перша статті 999 ЦК України).

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Статтями 28, 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті дорожньо-транспортної пригоди; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди. При цьому у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Згідно зі статтею 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди (пункт 30.1 статті 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди (пункт 30.2 статті 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Як встановлено, що під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася з вини водія ОСОБА_1 , транспортний засіб автомобіля марки HYNDAI SONATA, реєстраційний номер НОМЕР_2 власником якого є ОСОБА_2 , отримав механічні пошкодження.

Вина ОСОБА_1 встановлена постановою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 04 жовтня 2024 року, у справі про адміністративне правопорушення № 489/6679/24.

У відповідності до звіту про незалежну оцінку майна від 31 серпня 2024 року, складеного суб`єктом оціночної діяльності ПП ОСОБА_3 на замовлення ОСОБА_2 , вартість матеріального збитку, заподіяного внаслідок ДТП власникові автомобіля HYNDAI SONATA, реєстраційний номер НОМЕР_2 на дату ДТП - 22 серпня 2024 року становить 459 651 грн, ринкова вартість автомобіля дорівнює 459 651 грн на дату ДТП, вартість відновлювального ремонту становить 488 533,34 грн (з врахуванням ПДВ в запчастинах).

Ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 09 липня 2025 року за клопотанням відповідача ОСОБА_1 у справі було призначено судову автотоварознавчу експертизу, проведення якої було доручено Одеському Науково-дослідному інституту судових експертиз.

Згідно висновку експерта №3319-34-25 від 30 жовтня 2025 року транспорно-товарознавчої експертизи, проведеної за матеріалами справи, ринкова вартість КТЗ HYNDAI SONATA, реєстраційний номер НОМЕР_2 станом на дату ДТП - 22 серпня 2024 року становить 352 309 грн. Ринкова вартість КТЗ HYNDAI SONATA, реєстраційний номер НОМЕР_2 станом на дату ДТП - 22 серпня 2024 року у пошкодженому після ДТП становить 99 468 грн. Вартість матеріального збитку, завданого власнику КТЗ HYNDAI SONATA, реєстраційний номер НОМЕР_2 станом на дату ДТП (22 серпня 2024 року) приймається у розмірі ринкової вартості КТЗ та становить 352 309 грн.

З висновками вказаної вище судової товарознавчої експертизи сторони погодилися заперечень щодо розрахунків не заявляли.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 як водія транспортного засобуVOLKSWAGEN GOLF, реєстраційний номер НОМЕР_1 , на момент вчинення ним дорожньо-транспортної пригоди 22 серпня 2024 року була забезпечена полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №ЕР-219338621 від 09 лютого 2024 року у ПАТ «СК «УСГ», відповідно до якого встановлений ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну потерпілих - 160 000 грн.

ОСОБА_2 як власнику пошкодженого транспортного засобу КТЗ HYNDAI SONATA, реєстраційний номер НОМЕР_2 відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів КТЗ HYNDAI SONATA, реєстраційний номер НОМЕР_2 , ПАТ «СК «УСГ» як страховиком особи, відповідальної за завдану шкоду внаслідок дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_1 в межах встановленого ліміту в сумі 160 000 грн здійснено виплату 20 вересня 2024 року.

Як встановлено, розмір завданої внаслідок пошкодження автомобіля КТЗ HYNDAI SONATA, реєстраційний номер НОМЕР_2 шкоди, що підлягала відшкодуванню власнику, становить 252 841 грн, що є різницею між ринковою вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди (352 309 грн - 99 468 грн).

Оскільки вказаний розмір перевищує суму виплаченого у розмірі ліміту відповідальності за шкоду, заподіяну майну потерпілих, страхового відшкодування слід дійти висновку, що різниця між фактичним розміром завданої шкоди (252 841 грн) і сумою страхового відшкодування (160 000 грн) у сумі 92 841 грн підлягає стягненню з відповідача як особи, з вини якої сталася дорожньо-транспортна пригода.

За таких обставин, рішення суду на підставі п. 1,2 ч.1 ст. 376 ЦПК України підлягає зміні шляхом часткового задоволення позову, стягнувши з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 матеріальні збитки заподіяні дорожньо-транспортною пригодою в розмірі 92 841 грн.

Доводи апеляційної скарги про неналежне повідомлення про розгляд справи не заслуговують на увагу, оскільки направлена на адресу ОСОБА_1 судова повістка була повернута на адресусуду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», що відповідного ч.8 ст. 128 ЦПК України вважається належним повідомленням сторони про судовий розгляд. До того ж, про розгляд справи сторони повідомлялися шляхом розміщення повідомлення на офіційному вебсайті судової влади.

Інші доводи апеляційної скарги не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до вимог частин 1, 13 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно із підпунктами «б», «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України постанова суду апеляційної інстанції складається, крім іншого, з нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку із розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення та розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Враховуючи, що апеляційний суд дійшов висновку про часткове задоволення апеляційної скарги відповідача на 69 % та задоволення позову на 31 %, а відтак з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 743,13 грн судового збору за подання позову, а з позивача на користь відповідача 3101,38 грн за розгляд справи в апеляційній інстанції. На підставі ч.10 ст. 141 ЦПК України враховуючи взаєморозрахунок з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 2 358,25 грн (3 101, 38 грн - 743,13 грн) судового збору.

Крім того, у справі Одеським науково-дослідним інститутом судових експертиз була проведена судова транспортна-товарознавча експертиза оплату якої у розмірі 25 444,80 грн здійснено ОСОБА_1 .

Враховуючи те, що вказана експертиза проводилась за матеріалами цивільної справи з урахуванням звіту про незалежну оцінку майна від 31 серпня 2024 року, складеного суб`єктом оціночної діяльності ПП Богомолов В.Є. на замовлення ОСОБА_2 та вирішення експертом кількості питань які безпосередньо стосується предмету спору (2) та часткове задоволення позову (31%) та апеляційної скарги (69%), колегія вважає за необхідне стягнути з позивача на користь відповідача витрати за проведення судової транспортно-товарознавчої експертизи у розмірі 2 800 грн.

Що стосується витрат на професійну правничу допомогу, колегія виходить з наступного.

Відповідно до статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з частиною другою статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

За приписами частини четвертої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Зазначені критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (Рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України»).

У рішенні Європейського суду «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною.

У постанові Об`єднаної палати Верховного Суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19 висловлено правову позицію, згідно якої розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

В той же час при оцінці розміру витрат на правничу допомогу, що підлягають відшкодуванню, суд застосовує ряд критеріїв - дійсність, обґрунтованість, розумність, реальність, пропорційність, співмірність, а також складність справи, значення справи для сторін і т.п.

Згідно висновків Великої Палати Верховного Суду у справі № 755/9215/15-ц при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських послуг (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану сторін.

Крім того, Верховний Суд у справах № 905/1795/18 та № 922/2685/19 зробив висновки про те, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулось рішення, всі її витрати на адвоката, якщо керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенства права встановить, що розмір гонорару є завищеним, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним згідно ціни позову.

На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу під час розгляду справи в суду першої інстанції так і під час апеляційного розгляду позивачем надано договір № 24-16 про надання правової допомоги від 16 жовтня 2024 року; Свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю серії МК № 001867, виданого адвокату Бондар М.В., Акт приймання-передачі наданих послуг від 06 листопада 2024 року за договором про надання правової допомоги № 24-16 від 16 жовтня 2024 року, згідно якого вартість наданих адвокатом послуг становить 5000 грн, платіжні інструкції № 531 та №2.127315285.1 про перерахування ОСОБА_5 грошових коштів в сумі 5000 грн та 2000 грн.

Заперечень від відповідача щодо не співмірності розміру витрат на правничу допомогу під час розгляду справи не надходило.

Разом з тим, враховуючи принцип пропорційності задоволеним вимогам (31%) з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 2170 грн витрат на професійну правничу допомогу ( 1550 грн (5000 грн х31%) - за розгляд справи у суді першої інстанції + 620 грн (2000 грн х 31%) - розгляд справи в апеляційній інстанції ).

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382 ЦПК України колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 20 березня 2025 року - змінити.

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяною дорожньо-транспортною пригодою - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_4 ) матеріальні збитки заподіяні дорожньо-транспортною пригодою в розмірі 92 841 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 2 358,25 грн судового збору та 2170 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати за проведення судової транспортно-товарознавчої експертизи у розмірі 2 800 грн.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання її повного тексту у порядку та випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий Т.В. Крамаренко

Судді: О.В. Локтіонова

О.О. Ямкова

Повний текст постанови складено 25 грудня 2025 року.