Миколаївський районний суд Миколаївської області
Справа № 945/2842/25
Провадження № 2-н/945/149/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2025 року м. Миколаїв

Суддя Миколаївського районного суду Миколаївської області Павленко І.В., перевіривши матеріали цивільної справи за заявою ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ГАЗОПОСТАЧАЛЬНА КОМПАНІЯ «НАФТОГАЗ УКРАЇНИ» (далі - ТОВ «ГАЗОПОСТАЧАЛЬНА КОМПАНІЯ «НАФТОГАЗ УКРАЇНИ») до ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за надання послуг ЖКГ,

ВСТАНОВИВ:

18 грудня 2025 року ТОВ «ГАЗОПОСТАЧАЛЬНА КОМПАНІЯ «НАФТОГАЗ УКРАЇНИ» (далі - заявник, стягувач) в особі представника - адвоката Василенко Анастасії Миколаївни через систему «Електронний суд» звернулися до Миколаївського районного суду Миколаївської області з заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 (далі - боржник) заборгованості за спожитий природний газ за адресою: АДРЕСА_1 , в розмірі 41 050,95 гривень.

В обґрунтування заяви представник заявника зазначає, що боржник ОСОБА_1 став споживачем постачальника «останньої надії» (далі - ПОН) та був включений до Реєстру споживачів і споживав газ за ціною тарифного плану «Надійний». Згідно з вимогами п. 1 розділу VI Правил, постачальник «останньої надії» здійснює постачання природного газу споживачам на умовах договору постачання природного газу, який укладається з урахуванням вимог цього розділу та має відповідати Типовому договору постачання природного газу постачальником «останньої надії», затвердженому постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року № 2501, який є публічним, а його умови - однаковими для всіх споживачів.

Зазначає, що договір ПОН укладається у випадках, передбачених п. 3 цього розділу, з урахуванням вимог статей 205, 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України, шляхом публічної оферти постачальника «останньої надії» та її акцептування споживачем через факт споживання газу за відсутності іншого постачальника. Договір ПОН не потребує двостороннього підписання. На письмове звернення споживача постачальник «останньої надії» зобов`язаний протягом десяти робочих днів з дня отримання такого письмового звернення надати споживачу підписаний уповноваженою особою постачальника примірник договору постачання природного газу. Однак, як про це зазначає представник заявника, боржник не скористався таким правом та не звернувся до ТОВ «ГК «Нафтогаз України» із заявою про надання йому підписаної уповноваженою особою постачальника письмової форми Договору ПОН, при цьому акцептував його, фактично споживаючи природний газ. Тому, оскільки, боржник ОСОБА_1 не в повному обсязі сплачував нараховані суми за спожитий природний газ, у нього утворилась заборгованість за наданий йому заявником за період з 01.05.2022 року по 30.11.2025 року (включно) газ на загальну суму 41 050,95 гривень.

Розглянувши матеріали заяви про видачу судового наказу, суддя дійшов висновку, що у видачі судового наказу необхідно відмовити з таких підстав.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 160 ЦПК України, судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб. Судовий наказ підлягає виконанню за правилами, встановленими для виконання судових рішень у порядку, встановленому законом.

Відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 161 ЦПК України, судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості.

Згідно з положеннями ст. 162 ЦПК України, заява про видачу судового наказу подається до суду першої інстанції за загальними правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.

За змістом ч. 5 ст. 19 ЦПК України, умови, за яких суд має право розглядати вимоги про стягнення грошових сум у наказному провадженні визначаються цим Кодексом.

Відповідно до ч. 3 ст. 19 ЦПК України, наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Відповідно до ч. 2 ст. 167 ЦПК України, за результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

Згідно вимог ч. 1-2 ст. 163 ЦПК України, заява про видачу судового наказу подається до суду у письмовій формі та підписується заявником або його представником. У заяві повинно бути зазначено: 1) найменування суду, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України заявника та боржника, реєстраційний номер облікової картки платника податків заявника та боржника (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта заявника та боржника (для фізичних осіб - громадян України), а також інші дані, якщо вони відомі заявнику, які ідентифікують боржника, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету; 3) ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) представника заявника, якщо заява подається представником, його місце проживання або місцезнаходження; 4) вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються; 5) перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Частиною 3 ст. 163 ЦПК України встановлено, що до заяви про видачу судового наказу додаються: 1) документ, що підтверджує сплату судового збору; 2) документ, що підтверджує повноваження представника, якщо заява підписана представником заявника; 3) копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості; 4) інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Відповідно до п. 13 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 грудня 2011 року № 14 «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження», якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні послуги, судовий наказ може бути видано за наявності відповідних договорів про надання таких послуг, інших письмових доказів, що підтверджують фактичне надання та отримання таких послуг. Крім того, заявник має обґрунтувати свої вимоги та додати документи, що вказують на правильність і безспірність розрахунків, а також застосування тарифів на відповідні послуги.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 165 ЦПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заява подана з порушеннями вимог статті 163 цього Кодексу.

Як встановлено суддею з матеріалів заяви про видачу судового наказу, заявником ТОВ «Газопостачальна Компанія «Нафтогаз України», звертаючись до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за спожитий природний газ, не долучено, такого обов`язкового для належного розгляду заяви документа, як копії договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості.

Матеріали справи містять Витяг з білінгової системи «Gasolina» - «Фінансовий стан» у вигляді роздруківки інформації по особовому рахунку № НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_1 , в якому не зазначено жодних відомостей про власника цього особового рахунку і який безумовно не свідчить про наявність між заявником та боржником договірних відносин, а також не замінює собою копію договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості.

Крім того, до матеріалів заяви про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за надання послуг ЖКГ долучено Інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 455051864 від 04.12.2025 року, з якої слідує, що житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , має двох власників, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відтак, суддя дійшов висновку, що заява подана з порушеннями вимог ст. 163 ЦПК України, а тому, згідно п. 1 ч. 1 ст. 165 ЦПК України наявні підстави для відмови у видачі судового наказу.

Оскільки суддею відмовлено ТОВ «Газопостачальна Компанія «Нафтогаз України» у видачі судового наказу, керуючись положеннями ч. 2 ст. 164 ЦПК України, сплачена сума судового збору заявнику не повертається. Водночас, у разі пред`явлення заявником позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

Керуючись статтями 163, 165, 166, 260-261, 353 ЦПК України, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у видачі судового наказу за заявою товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна Компанія «Нафтогаз України» про видачу судового наказу за вимогою про стягнення із ОСОБА_1 заборгованості за спожитий природний газ.

Роз`яснити товариству з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна Компанія «Нафтогаз України», що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 165 ЦПК України, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою після усунення її недоліків.

Копію ухвали направити заявнику.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею проте може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга може бути подана до Миколаївського апеляційного суду протягом 15 (п`ятнадцяти) днів з дня складення ухвали.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення процесуального строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 15 (п`ятнадцяти) днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала складена та підписана суддею 24 грудня 2025 року.

Суддя І.В. Павленко

24.12.2025