Ічнянський районний суд Чернігівської області
Провадження № 2/733/783/25
Єдиний унікальний №742/5707/25
Рішення

Іменем України

23 грудня 2025 року Ічнянський районний суд Чернігівської області

у складі:

головуючого судді Карапиш Т.В.

при секретарі Чигрин Л.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ічня цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача військова частина НОМЕР_1 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача військова частина НОМЕР_1 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що його батьки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 перебували в зареєстрованому шлюбі, який 29 грудня 2016 року розірвано. Він є сином останніх, на даний час досяг 18-річного віку та навчається на денній формі навчання в Київському національному університеті технологій та дизайну за кошти фізичних осіб. Оскільки навчається на денній формі навчання, то не має можливості влаштуватися на роботу та самостійно отримувати заробіток, перебуває на повному утриманні матері ОСОБА_3 , яка отримує заробітну плату, наближену до мінімальної в розмірі від 8000 до 8200 гривень та має заборгованість за кредитними договорами.

Відповідач, який є його батьком, не сплачував аліменти з 20.03.2017 року по 31.05.2025 року та не сплачує їх дотепер. Останній був призваний на військову службу за мобілізацією та проходив службу у військовій частині НОМЕР_1 , однак зник безвісти за особливих обставин 16.06.2025 року.

Зважаючи на те, що його батько ОСОБА_2 хоча і є безвісти зниклим, однак такий статус не припиняє його правоздатність та дієздатність та на нього може бути покладений обов`язок з утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, так як за ОСОБА_2 за місцем військової служби зберігається основні та додаткові виплати видів грошового забезпечення, які є його доходом та з яких можуть нараховуватися й виплачуватися аліменти.

В зв`язку з цим просить стягнути із ОСОБА_2 на його користь аліменти у зв`язку з навчанням в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів щомісяця, починаючи з дати подання позову та до досягнення ним 23-річного віку за умови, що він буде продовжувати навчання.

Позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Щиголь О.В. в судове засідання не з`явилися, хоча про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином (а.с. 53). В наданій заяві представник позивача адвокат Щиголь О.В. просив суд розглядати справу без його участі та позивача ОСОБА_1 . Позов підтримує та просить його задовольнити (а.с. 49).

Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином (а.с. 55).

Представник третьої особи військової частини НОМЕР_1 в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином (а.с. 54).

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно ст.ст.19, 274 ЦПК України дана справа, яка є малозначною, підлягає розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

Суд, вивчивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 слід задовольнити, виходячи з наступного.

У відповідності зі ст.ст. 12, 13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих сторонами.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 та ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Як встановлено в судовому засіданні, відповідач по справі ОСОБА_2 є батьком позивача ОСОБА_1 , матір`ю якого є ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження ОСОБА_1 (а.с. 13).

Як видно з копії свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_2 від 29.12.2016 року, шлюб між батьками позивача ОСОБА_2 та ОСОБА_3 розірвано (а.с. 14).

На даний час ОСОБА_1 повнолітній та згідно копії довідки від 25.08.2025 року про здобувача освіти за даними Єдиної державної електронної бази з питань освіти, останній навчається на денній формі навчання за спеціальністю «В2.01 графічний дизайн» Київського національного університету технологій та дизайну. Термін навчання з 18.08.2025 року до 30.06.2029 року (а.с. 15).

На час розгляду справи домовленостей з приводу надання матеріальної допомоги позивачу у зв`язку з його навчанням між сторонами не досягнуто.

Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України, обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків.

Згідно ст. 198 СК України, батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.

Нормами ст. 199 СК України передбачено, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Як визначено у пункті 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

За змістом ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 СК України, а саме: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина.

При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Згідно до ч.1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно до копії квитанції № АТ «Райффайзен Банк», ОСОБА_3 06.08.2025 року на користь Київському національному університеті технологій та дизайну сплачено 20250,00 грн., призначення платежу оплата за навчання ОСОБА_1 (а.с. 16).

Як видно з копії довідки про заробітну плату ТОВ «ПРЕМІУМ-БАР» від 03.10.2025 року, розмір заробітної плати ОСОБА_3 в період з січня по вересень місяць 2025 року склав 73400,00 грн. (а.с. 30) та згідно копій довідок АТ КБ «Приватбанк» від 10.10.2025 року остання має кредитну заборгованість перед банком (а.с. 31-32).

Згідно копії довідки про неотримання аліментів від 27.06.2025 року № 152912 Ніжинського ВДВС у Ніжинському районі Чернігівської області Східного МУ МЮ, ОСОБА_3 не отримувала аліменти від ОСОБА_2 у період з 20.03.2017 по 31.05.2025 згідно виконавчого листа № 740/4246/16, виданого Ніжинським міськрайонним судом (а.с. 20).

Відповідно до копії сповіщення про зникнення безвісти № 1/1044 від 07.04.2025 року ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 19), Витягу з Єдиного реєстру ветеранів війни № 085131 від 18.09.2025 року, сформованого Міністерством у справах ветеранів України (а.с. 21), копії Витягу з Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин від 12.09.2025 року (а.с. 25-26), солдат ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , навідник десантно-штурмового відділення десантно-штурмового взводу десантно-штурмової роти військової частини НОМЕР_1 , зник безвісти 05.04.2025 року під час штурмових дій противника поблизу н.п. Олешня Суджанського району Курської області російської федерації.

Як передбачено ч. 1 ст. 25 ЦК України, здатність мати цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи. Цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті (частина 4 статті 25 ЦК України).

Згідно ч. 1 ст. 8 Закону України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин» № 2505-VIII, набуття правового статусу особи, зниклої безвісти за особливих обставин, не зменшує обсяг цивільної правоздатності такої особи.

Відповідно до ч. 2ст. 9 Закону № 2505-VIIIособам, які зникли безвісти за особливих обставин під час проходження військової служби, надаються гарантії, передбачені Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та іншими актами законодавства України.

Згідно з ч. 6 ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», за військовослужбовцями, захопленими в полон або заручниками, а також інтернованими в нейтральних державах або зниклими безвісти, зберігається виплата грошового забезпечення.

Військовослужбовець має право скласти у письмовій довільній формі особисте розпорядження на випадок захоплення його в полон або заручником, інтернування в нейтральних державах або зникнення безвісти про виплату належного йому грошового забезпечення особі (особам) за його вибором, визначивши розмір частки таких осіб у відсотках (далі - особисте розпорядження на випадок полону).

У разі відсутності особистого розпорядження на випадок полону грошове забезпечення виплачується дружині (чоловіку), законним представникам малолітніх (неповнолітніх) дітей, дітям з числа осіб з інвалідністю з дитинства (незалежно від віку) або їх законним представникам та батькам військовослужбовців (крім тих із зазначених осіб, які одержують від військовослужбовця аліменти, а також батьків, позбавлених батьківських прав, за умови що ці права не були поновлені). Таким особам рівними частками виплачується частина грошового забезпечення, що в загальній сумі не перевищує 50 відсотків грошового забезпечення, визначеного після здійснення встановлених законом відрахувань.

У разі відсутності особистого розпорядження на випадок полону та осіб, зазначених вабзаці четвертомуцього пункту, грошове забезпечення виплачується повнолітнім дітям, рідним братам (сестрам), законним представником яких є військовослужбовець. Таким особам рівними частками виплачується частина грошового забезпечення, що в загальній сумі не перевищує 20 відсотків грошового забезпечення, визначеного після здійснення встановлених законом відрахувань.

Виплата грошового забезпечення особі (особам), визначеній (визначеним) в особистому розпорядженні на випадок полону, та особам, передбаченим цим пунктом, здійснюється до повного з`ясування обставин захоплення військовослужбовців у полон або заручниками, інтернування військовослужбовців у нейтральних державах або зникнення безвісти, їх звільнення з полону або визнання судом безвісно відсутніми чи оголошення судом померлими. У всіх випадках виплата грошового забезпечення здійснюється не більше ніж до дня виключення військовослужбовця із списків особового складу військової частини.

Суд зазначає, що хоча відповідач ОСОБА_2 є безвісти зниклим, однак такий статус не зменшує обсяг його цивільної правоздатності, зокрема не позбавляє його обов`язку утримувати повнолітнього сина ОСОБА_1 , який ніде не працює, оскільки навчається на денній формі навчання та не має можливості працювати та самостійно себе утримувати, а тому потребує матеріальної допомоги (а.с. 111). Окрім того, суд враховує також відсутність у платника аліментів інших дітей, на що останній не надав заперечень та враховуючи той факт, що на час зникнення безвісти, відповідачу, як військовослужбовцю зберігається виплата грошового забезпечення і позивач, будучи повнолітнім сином, не належить до першої черги осіб, які отримують таке грошове забезпечення.

На підставі викладеного, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 та стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти у зв`язку з навчанням останнього в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів щомісяця, починаючи з дати подання позову та до закінчення терміну навчання, а саме: до 30 червня 2029 року, але не більше ніж до досягнення ним двадцяти трьох років за умови продовження навчання. Суд вважає, що саме за умови стягнення з відповідача таких сум будуть забезпечені передбачені законом права як самого відповідача, так і його сина, який потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, при зверненні до суду з позовною заявою про стягнення аліментів позивач судового збору не сплачував, оскільки за правилами, визначеними статтею 5 Закону України «Про судовий збір», звільнений від його сплати.

У відповідності до ст. 141 ЦПК України із відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір в сумі 1211 гривень 20 копійок.

Керуючись ст.ст. 4,19,76,81,133,137,141,247, 258-259, 263-265, 274, 354 ЦПК України, ст.ст. 182, 184-185, 198, 199, 200 СК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача військова частина НОМЕР_1 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Антрацит Луганської області, останнє відоме місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрованого в АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_4 , що продовжує навчання, аліменти на його утримання в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів щомісяця, починаючи з 21 жовтня 2025 року та до закінчення терміну навчання, а саме: до 30 червня 2029 року, але не більше ніж до досягнення ним двадцяти трьох років за умови продовження навчання.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок.

Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Рішення може бути оскаржено до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_4 .

Відповідач: ОСОБА_2 , останнє відоме місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 .

Третя особа: військова частина НОМЕР_1 , адреса місця знаходження: АДРЕСА_3 .

Повне рішення складено 23 грудня 2025 року.

Суддя Т. В. Карапиш