ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Єдиний унікальний номер 644/178/25
Номер провадження 22-ц/818/4106/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 грудня 2025 року м. Харків

Харківський апеляційний суд у складі:

головуючого судді - Мальованого Ю.М.,

суддів Пилипчук Н.П., Яцини В.Б.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 на заочне рішення Індустріального районного суду м. Харкова від 12 червня 2025 року в складі судді Зайцевої М.С. по справі № 644/178/25 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на непрацездатну матір,

В С Т А Н О В И В :

У січні 2025 року ОСОБА_1 звернулась з позовом до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на непрацездатну матір в сумі 2000,00 грн щомісяця.

В обґрунтування вимог зазначала, що вона є інвалідом другої групи за загальним захворюванням з ураженням опорно рухового апарату, наразі їй 63 роки. За станом здоров`я вона не може працювати, розмір пенсії становить 2980,00 грн. Єдине джерело її існування - пенсія за інвалідністю, розмір якої є недостатнім для задоволення її мінімальних життєвих потреб та придбання ліків. Вона потребує матеріальної допомоги, оскільки пенсія не покриває всіх необхідних витрат. Відповідач по справі є її сином, знаходиться в працездатному стані та віці, не здійснює виплат по аліментах, а тому може надавати їй допомогу та сплачувати на аліменти у розмірі 2000,00 грн щомісяця.

Заочним рішенням Індустріального районного суду м. Харкова від 12 червня 2025 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 звернулась з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що судом першої інстанції було неповно та неправильно встановлено деякі обставини, що мають значення для справи, внаслідок неправильного дослідження і оцінки наданих суду доказів.

Зазначає, що їй не вистачає коштів на медичні допоміжні приладдя, оскільки позивач є інвалідом другої групи, вона не може пересуватися майже по квартирі, постійно знаходиться у ліжку. Оплата комунальних послуг ОСОБА_1 проводиться по можливості, в повному обсязі вона не може оплачувати своє житло. Таким чином просить задовольнити її позовні вимоги.

Відповідно до частин 1, 2, 4, 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Частиною 3 статті 3 ЦПК України встановлено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Суд апеляційної інстанції розглядає апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 на заочне рішення Індустріального районного суду м. Харкова від 12 червня 2025 року в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними в ній матеріалами на підставі частини 1 статті 369 ЦПК України.

Колегія суддів, вислухавши суддю доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

При цьому колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано доказів, які б дали можливість оцінити матеріальний стан останньої та потреби у витратах на лікування, а саме відсутні відомості про наявність у позивача на праві власності нерухомого та (або) рухомого майна, наявність або відсутність субсидій на оплату комунальних послуг, не надано переліку лікарських препаратів, які призначені лікарем та є необхідними для придбання та вживання позивачем.

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_1 є матір?ю відповідача по справі ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 8).

ОСОБА_1 є особою з інвалідністю другої групи за загальним захворюванням та отримує пенсію по інвалідності, що підтверджується довідкою про доходи № 4991 0994 7992 2911 Індустріального об`єднаного управління ПФУ м. Харкова, розмір пенсії складає 2980,00 грн щомісячно, відомості за вересень 2024 року - листопад 2024 року (а.с. 6, 10).

Згідно висновку № 2546 КНП «Міська поліклініка № 18» ОСОБА_1 рекомендовано соціальні послуги догляд вдома, висновок дійсний до 03 червня 2024 року.

Також судом встановлено, що позивачка на даний час у шлюбі не перебуває, інших дітей, окрім відповідача, вона не має.

Статтею 51 Конституції України передбачено, що повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків.

Відповідно до ч.1 ст. 202 СК України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

Аналіз даної норми свідчить про те, що необхідною умовою для виникнення обов`язку повнолітніх дітей утримувати своїх батьків є наявність двох обов`язкових підстав - непрацездатність батьків та потреба у матеріальній допомозі.

Положеннями ст. 205 СК України передбачено, що суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі або у частці від заробітку з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. При визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред`явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків.

У п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" судам роз`яснено, що обов`язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (ст. 202 СК України), не є абсолютним. У зв`язку з цим суд на вимогу дочки, сина, до яких пред`явлено позов про стягнення аліментів, зобов`язаний перевірити їхні доводи про ухилення батьків від виконання своїх обов`язків щодо них (ст. 204 СК України).

Таким чином, колегія суддів встановила, що позивачка є пенсіонеркою, непрацездатною, інвалідом другої групи, а тому має необхідність у матеріальній допомозі, яку відповідач, який є її сином, не надає, хоча є працездатним і має можливість сплачувати аліменти на утримання матері.

Підстав, передбачених положеннями ст. 204 СК України, для звільнення відповідачів від обов`язку утримувати непрацездатну матір не встановлено.

Висновки суду першої інстанції про те, що позивачка хоча і є непрацездатною, проте отримує пенсію у розмірі, який не є меншим прожиткового мінімуму, встановлений законом для осіб, які втратили працездатність, а тому не потребує необхідності отримувати сторонню матеріальну допомогу, є безпідставними, так як положення ст. 202, 203 СК України, які регулюють спірні правовідносини, не передбачають врахування лише прожиткового мінімуму, встановленого законом, як безумовної умови для стягнення чи відмови у стягненні аліментів.

Тлумачення ст. 202 СК України свідчить, що обов`язок повнолітніх дітей по утриманню своїх батьків виникає на підставі складу юридичних фактів: 1) походження дитини від матері, батька (кровне споріднення) або наявність між ними інших юридично значущих зв`язків (зокрема, усиновлення); 2) непрацездатність матері, батька; 3) потреба матері, батька в матеріальній допомозі. Зобов`язання повнолітніх дітей по утриманню батьків не виникає у разі відсутності хоча б однієї із вказаних умов. Обов`язок повнолітніх дітей не пов`язується з їх працездатністю і можливістю надавати батькам матеріальну допомогу.

При з`ясуванні питання чи батьки потребують матеріальної допомоги, повинні враховуватися будь-які обставини, які свідчать про необхідність в матеріальній допомозі. При цьому, отримання матір`ю чи батьком доходів, які є більшими за прожитковий мінімум, автоматично не свідчить, що батько (мати) не потребують матеріальної допомоги.

Колегія суддів вважає, що позивачка обґрунтовувала позовні вимоги посиланням на те, що вона є непрацездатною, інвалідом, отримує пенсію, більшу частину з яких витрачає на придбання ліків, оплату комунальних послуг та продуктів харчування. Коштів, необхідних для забезпечення її життєдіяльності не вистачає, а тому зважаючи на скрутне матеріальне становище вона потребує матеріальної допомоги, яку має можливість надавати син.

Таким чином, оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, колегія суддів вважає за можливе, виходячи з обов`язку дітей утримувати батьків, які є непрацездатними та потребують допомоги, вимоги задовольнити та стягувати з відповідача аліменти на утримання матері у розмірі 2000,00 грн щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і довічно. Саме такий розмір аліментів суд вважає обґрунтованим та доцільним.

За таких обставин, судова колегія приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог.

На підставі ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір за розгляд апеляційної скарги у розмірі 1816,80 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. 367, 368, 374, 376, 381- 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 задовольнити.

Заочне рішення Індустріального районного суду м. Харкова від 12 червня 2025 року скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти на її утримання у розмірі 2000 (дві тисячі) грн. 00 коп. щомісячно, починаючи з 09 січня 2025 року і довічно.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь держави судовий збір за розгляд апеляційної скарги в сумі 1816,80 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повне судове рішення складено 23 грудня 2025 року

Головуючий Ю.М. Мальований

Судді Н.П. Пилипчук

В.Б. Яцина