Справа № 308/8287/21
У Х В А Л А

про розгляд клопотання про залишення позовної заяви без руху

17 грудня 2025 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді Бенца К.К.,

при секретарі Майор Ю.В.

за участі:

прокурора Романець О.

представника відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгород цивільну справу за позовною заявою Керівника Ужгородської окружної прокуратури до Ужгородської міської ради, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_1 про скасування рішення Ужгородської міської ради щодо відведення земельної ділянки за кадастровим номером :48:001:0042, площею 0,06 га та її витребування, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Ужгородського міськрайонного суду знаходиться цивільна справа за позовом Керівника Ужгородської окружної прокуратури до Ужгородської міської ради, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_1 про скасування рішення Ужгородської міської ради щодо відведення земельної ділянки за кадастровим номером :48:001:0042, площею 0,06 га та її витребування.

На адресу суду 11.08.2025 року надійшло клопотання представника відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2 про залишення позовної заяви без руху на підставі ч. 11 ст. 187 ЦПК України.

Клопотання обґрунтовує тим, що 09.04.2025 набрав чинності Закону України від 12 березня 2025 року № 4292-ІХ «Про внесення змін до Цивільного кодексу України щодо посилення захисту прав добросовісного набувача»

Вказує, що прикінцевими та перехідними положеннями Закону № 4929-ІХ передбачено, що його положення мають зворотну дію в часі в частині умов та порядку компенсації органом державної влади або органом місцевого самоврядування добросовісному набувачеві вартості нерухомого майна, оцінка (експертно-грошова оцінка земельної ділянки) якого здійснена в порядку, визначеному законом, чинна на дату подання позовної заяви, у справах, в яких судом першої інстанції не ухвалено рішення про витребування майна у добросовісного набувача на день набрання чинності цим Законом, а також у частині порядку обчислення та перебігу граничного строку для витребування чи визнання права щодо:

- нерухомого майна, право власності на яке зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно до дня набрання чинності цим Законом;

- нерухомого майна, щодо якого на момент його передачі першому набувачеві законом не була встановлена необхідність державної реєстрації правочину або реєстрації права власності і дата його передачі першому набувачеві передує дню набрання чинності цим Законом.

Зазначає, що згідно частини 5 (п`ятої) статті 390 ЦК України суд одночасно із задоволенням позову органу державної влади, органу місцевого самоврядування або прокурора про витребування нерухомого майна від добросовісного набувача на користь держави чи територіальної громади вирішує питання про здійснення органом державної влади або органом місцевого самоврядування компенсації вартості такого майна добросовісному набувачеві.

Суд постановляє рішення про витребування нерухомого майна від добросовісного набувача на користь держави чи територіальної громади, за умови попереднього внесення органом державної влади, органом місцевого самоврядування або прокурором вартості такого майна на депозитний рахунок суду. Перерахування грошових коштів як компенсації вартості нерухомого майна з депозитного рахунку суду здійснюється без пред`явлення добросовісним набувачем окремого позову до держави чи територіальної громади.

Представник вказує на те, що предмет спору по справі № 308/8287/21 стосується правомірності відведення із комунальної власності земельної ділянки за кадастровим номером :48:001:0042, яка в подальшому відчужена ОСОБА_1 , і право власності якого щодо неї зареєстроване в ДРРПНМ. Окрім цього, матеріали справи підтверджують, що ОСОБА_1 є добросовісним набувачем такої землі.

Вважає, що хоч Закон № 4292-ІХ набув чинності 09 квітня 2025 року, його положення підлягають застосуванню до спірних матеріальних та процесуальних правовідносин по справі № 308/8287/21, зокрема виходячи із правової позиції Верховного Суду, яка викладена в постанові від 04.06.2025 у справі № 522/9654/19. Як наслідок, очевидним та беззаперечним є те, що у випадку витребування такої ділянки на користь територіальної громади міста Ужгорода, її вартість підлягає компенсації ОСОБА_1 , а саме згідно положень статей 390 ЦК України та 265 ЦПК України.

Представник відповідача вказує, що із матеріалів справи № 308/8287/21 вбачається, що прокурором не проведено та не долучено до матеріалів такої справи експертно-грошову оцінку земельної ділянки за кадастровим номером :48:001:0042, яка є предметом витребування по цій справі. Також, у матеріалах справи відсутнє платіжне доручення чи інший розрахунковий документ на підтвердження внесення на депозитний рахунок суду грошових коштів у розмірі експертно-грошової оцінки земельної ділянки за кадастровим номером :48:001:0042, яка є предметом витребування по цій справі.

Вважає, що наведені вище обставини дозволяють стверджувати про наявність обґрунтованих підстав для залишення судом позовної заяви керівника Ужгородської окружної прокуратури про скасування рішення Ужгородської міської ради щодо відведення земельної ділянки за кадастровим номером :48:001:0042, площею 0,06 га та її витребування без руху, в порядку передбаченому частиною 11 статті 187 ЦПК України, з огляду на порушення вимог Закону України від 12 березня 2025 року за № 4292-ІХ «Про внесення змін до Цивільного кодексу України щодо посилення захисту прав добросовісного набувача».

З посиланням на викладене просить суд залишити без руху позовну заяву керівника Ужгородської окружної прокуратури у справі № 308/8287/21, у відповідності до положень статті 187 ЦПК України так Закону України від 12.03.2025 за № 4292-ІХ, з мотивів вказаних у цьому клопотанні.

Позиція сторін

Представник відповідача ОСОБА_1 Глеба П. судовому засіданні подане клопотання підтримав, з підстав викладених у клопотанні. Надав пояснення аналогічні викладеним у клопотанні. Просив суд його задовільнити та залишити позовну заяву без руху.

Прокурор в судовому засіданні проти клопотання представника відповідача ОСОБА_1 Глеба П. про залишення позовної заяви без руху заперечила. Зокрема зазначила, що справа перебуває на стадії судових дебатів, а відтак процесуальними нормами права не передбачено залишення позовної заяви без руху на даній стадії судового процесу. Просила суд відмовити у задоволенні клопотання.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явились.

Суд, дослідивши матеріали справи в межах заявленого клопотання про залишення позовної заяви без руху, заслухавши доводи прокурора, представника відповідача ОСОБА_1 Глеба П., дійшов висновку, що клопотання про залишення позовної заяви без руху не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

09.04.2025 набрав чинності Закон України "Про внесення змін до Цивільного кодексу України щодо посилення захисту прав добросовісного набувача" (далі - Закон №4292-ІХ), абзацом 1 пункту 3 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення якого внесено зміни до Господарського процесуального кодексу України, зокрема, до статей 164, 174 Господарського процесуального кодексу України:

- статтю 164 доповнити частиною шостою такого змісту: "6. У разі подання органом державної влади, органом місцевого самоврядування або прокурором позовної заяви про витребування нерухомого майна від добросовісного набувача на користь держави чи територіальної громади до позову додаються документи, що підтверджують внесення на депозитний рахунок суду грошових коштів у розмірі вартості спірного майна, оцінка (експертно-грошова оцінка земельної ділянки) якого здійснена в порядку, визначеному законом, чинна на дату подання позовної заяви";

- частину другу статті 174 доповнити абзацом третім такого змісту: "Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави невнесення у визначених законом випадках на депозитний рахунок суду грошових коштів у розмірі вартості спірного майна, оцінка (експертно-грошова оцінка земельної ділянки) якого здійснена в порядку, визначеному законом, чинна на дату подання позовної заяви, суд у такій ухвалі зазначає про обов`язок позивача внести відповідну грошову суму";

Окрім того, 09.04.2025 набрав чинності Закон України "Про внесення змін до Цивільного кодексу України щодо посилення захисту прав добросовісного набувача" (далі - Закон №4292-ІХ), абзацом 2 пункту 3 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення якого внесено зміни до Цивільногопроцесуального кодексу України, зокрема, до статей 177, 185 Цивільного процесуального кодексу України:

частину четверту статті 177 доповнити абзацом другим такого змісту:

"У разі подання органом державної влади, органом місцевого самоврядування або прокурором позовної заяви про витребування нерухомого майна від добросовісного набувача на користь держави чи територіальної громади до позову додаються документи, що підтверджують внесення на депозитний рахунок суду грошових коштів у розмірі вартості спірного майна, оцінка (експертно-грошова оцінка земельної ділянки) якого здійснена в порядку, визначеному законом, чинна на дату подання позовної заяви";

у статті 185:

частину другу доповнити абзацом третім такого змісту:

"Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави невнесення у визначених законом випадках на депозитний рахунок суду грошових коштів у розмірі вартості спірного майна, оцінка (експертно-грошова оцінка земельної ділянки) якого здійснена в порядку, визначеному законом, чинна на дату подання позовної заяви, суд у такій ухвалі зазначає про обов`язок позивача внести відповідну грошову суму";

перше речення частини третьої викласти в такій редакції:

"3. Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, внесе у визначених законом випадках на депозитний рахунок суду грошову суму у розмірі вартості спірного майна, оцінка (експертно-грошова оцінка земельної ділянки) якого здійснена в порядку, визначеному законом, чинна на дату подання позовної заяви, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду";

статтю 265 доповнити частиною чотирнадцятою такого змісту:

"14. У разі відмови у задоволенні позову органу державної влади, органу місцевого самоврядування або прокурора про витребування майна від добросовісного набувача на користь держави чи територіальної громади, закриття провадження у справі, залишення позову без розгляду суд вирішує питання про повернення позивачу внесених ним на депозитний рахунок суду грошових коштів як компенсації вартості майна, оцінка (експертно-грошова оцінка земельної ділянки) якого здійснена в порядку, визначеному законом, чинна на дату подання позовної заяви, а у разі задоволення позову - про перерахування грошових коштів на користь добросовісного набувача";

Також, Законом №4292-ІХ доповнено статтю 390 Цивільного кодексу України частиною п`ятою наступного змісту:

"Суд одночасно із задоволенням позову органу державної влади, органу місцевого самоврядування або прокурора про витребування нерухомого майна від добросовісного набувача на користь держави чи територіальної громади вирішує питання про здійснення органом державної влади або органом місцевого самоврядування компенсації вартості такого майна добросовісному набувачеві.

Суд постановляє рішення про витребування нерухомого майна від добросовісного набувача на користь держави чи територіальної громади, за умови попереднього внесення органом державної влади, органом місцевого самоврядування або прокурором вартості такого майна на депозитний рахунок суду. Перерахування грошових коштів як компенсації вартості нерухомого майна з депозитного рахунку суду здійснюється без пред`явлення добросовісним набувачем окремого позову до держави чи територіальної громади.

Держава чи територіальна громада, яка на підставі рішення суду компенсувала добросовісному набувачеві вартість майна, набуває право вимоги про стягнення виплачених грошових коштів як компенсації вартості майна до особи, з вини якої таке майно незаконно вибуло з володіння власника. Порядок компенсації, передбачений цією частиною, не застосовується щодо об`єктів приватизації, визначених Законом України "Про приватизацію державного житлового фонду".

Для цілей цієї статті під вартістю майна розуміється вартість майна, оцінка (експертно-грошова оцінка земельної ділянки) якого здійснена в порядку, визначеному законом, чинна на дату подання позовної заяви".

Відповідно до п. II. Закону №4292-ІХ:

1. Цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування.

2. Положення цього Закону мають зворотну дію в часі в частині умов та порядку компенсації органом державної влади або органом місцевого самоврядування добросовісному набувачеві вартості нерухомого майна, оцінка (експертно-грошова оцінка земельної ділянки) якого здійснена в порядку, визначеному законом, чинна на дату подання позовної заяви, у справах, в яких судом першої інстанції не ухвалено рішення про витребування майна у добросовісного набувача на день набрання чинності цим Законом, а також у частині порядку обчислення та перебігу граничного строку для витребування чи визнання права щодо: нерухомого майна, право власності на яке зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно до дня набрання чинності цим Законом; нерухомого майна, щодо якого на момент його передачі першому набувачеві законом не була встановлена необхідність державної реєстрації правочину або реєстрації права власності і дата його передачі першому набувачеві передує дню набрання чинності цим Законом.

Статтею 4 ЦПК України Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Жодна особа не може бути позбавлена права на участь у розгляді своєї справи у визначеному цим Кодексом порядку.

Позицію щодо незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів неодноразово висловлював Конституційний Суд України. Так, згідно з висновками щодо тлумачення змісту ст. 58 Конституції України, викладеними у рішеннях Конституційного Суду України від 13 травня 1997 року № 1-зп, від 9 лютого 1999 року № 1-рп/99, від 5 квітня 2001 року № 3-рп/2001, від 13 березня 2012 року № 6-рп/2012, закони та інші нормативно-правові акти поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності; дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється із втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце; дія закону та іншого нормативно-правового акта не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання чинності цим законом або іншим нормативно-правовим актом.

Єдиний виняток з даного правила, закріплений у частині 1 статті 58 Конституції України, складають випадки, коли закони та інші нормативно-правові акти пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Аналогічний підхід застосовується і щодо дії процесуальної норми права (такий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 07.11.2024 у справі № 9901/468/21).

Зокрема, у статті 3 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Особливістю дії у часі норм процесуального права є те, що така дія має негайний характер, і це означає обов`язок застосування норми, яка була чинною на момент здійснення відповідної процесуальної дії (більш пізня норма процесуального права скасовує дію попередньої норми, яка регулює ті самі відносини). При цьому, суд повинен враховувати загальні вимоги процессуального закону, згідно з якими при зміні правил процесу забороняється встановлювати нові обов`язки, скасовувати чи звужувати процесуальні права, належні учасникам судового провадження, чи обмежувати їх використання (такий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 26.04.2023 у справі № 924/1277/20).

Аналогічна правова позиція викладена Верховним судом у постанові від 14.01.2025 у справі № 910/11028/20.

Так, позовну заяву Керівником Ужгородської окружної прокуратури подано до суду 30.06.2021, провадження у справі відкрито ухвалою суду від 16.12.2021.

Станом на момент реалізації прокурором повноважень з представництва інтересів держави в суді шляхом звернення з позовом до суду діяла редакція ст. 177 ЦПК України, відповідно до якої позовна заява прокурора відповідає вимогам, які визначені у згаданій нормі.

Отже, оскільки станом на момент подання прокурором до суду даного позову ч. 4 ст. 177 ЦПК України не містила інших вимог, крім вимоги додання до позовної заяви документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документів, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону, заява представника відповідача про залишення позовної заяви без руху є необґрунтованою.

Також суд ураховує, що вирішення питання щодо добросовісності/недобросовісності відповідача у спірних правовідносинах здійснюється судом під час ухвалення судового рішення за результатами вирішення спору та не може бути предметом вирішення під час розгляду даної заяви представника відповідача.

Отже, відкриття провадження у справі відбулося до набрання законної сили частиною п`ятою статті 390 ЦК України. Справа перебуває на стадії судового провадження, під час якого суд вирішує справу по суті.

Отже, залишення позовної заяви прокурора без руху буде суперечити негайному характеру дії норм процесуального права у часі та встановлювати нові обов`язки, скасовувати чи звужувати процесуальні права прокурора, що заборонено при зміні правил процесу.

Таким чином, суд приходить до висновку, що зобов`язання вчинити позивача дії щодо внесення коштів на депозитний рахунок суду на підставі клопотання представника відповідача за наявності заперечень позивача є таким, що не відповідатиме приписам чинного законодавства.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що відсутні підстави для залишення позову прокурора без руху, оскільки останнім при зверненні до суду дотримані у повному обсязі вимоги статей 175, 177 ЦПК України, а тому підстави для задоволення клопотання представника відповідача ОСОБА_1 Глеба П. про залишення позовної заяви без руху відсутні.

З урахуванням викладеного та зважаючи на конкретні обставини у справі, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав, для залишення позовної заяви без руху, а тому заявлене клопотання задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 177,185,187, ст.ст. 258-260 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання представника відповідача ОСОБА_1 Глеба П. про залишення позовної заяви без руху - відмовити.

Ухвала окремо від рішення суду оскарженню не підлягає. Заперечення на ухвалу включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду К.К. Бенца