ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2025 року Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Красвітної Т.П.,

суддів: Городничої В.С., Петешенкової М.Ю.,

за участю секретаря Марченко С.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Індустріального районного суду м. Дніпра у складі судді Недобитюк Н.В. від 04 серпня 2025 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Управління освіти, молоді та спорту Лиманської міської ради Донецької області про визнання наказу про звільнення незаконним, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,-

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2025 року ОСОБА_1 звернулась до суду з даним позовом, посилаючись на те, що вона наказом від 07.12.2020 №579-К/тр була призначена на посаду директора Тернівського навчально-виховного комплексу «загальноосвітня школа 1-111 ступенів дошкільний навчальний заклад» Лиманської міської ради, як така, що пройшла конкурс, нею укладено контракт терміном на 2 роки з 08.12.2020 по 07.12.2022. З початком широкомасштабного вторгнення та веденням бойових дій на території Лиманської міської ради позивач була вимушена залишити територію України. Разом з цим, постійно перебуваючи на зв`язку з представниками відповідача, яким також було повідомлено про відсутність необхідності перебування на роботі, у зв`язку із військовою агресією. 04.07.2022 представником відповідача позивачці було повідомлено, що трудові відносини з нею призупинені відповідно до статті 13 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» від 15.03.2022 №2136-ІХ, у зв`язку з військовою агресією проти України, а також повідомлено, що за нею зберігається місце роботи. У зв`язку з відсутністю інформації від відповідача та поверненням позивачки в Україну, 20.10.2024 на адресу роботодавця був направлений адвокатський запит про надання інформації щодо працевлаштування ОСОБА_1 . Відповідачем 28.10.2024 надано належним чином завірену копію акту від 10.12.2022 №11 «Про відсутність на роботі ОСОБА_1 », про що повідомлено у супровідному листі. 21.02.2025 позивачкою отримана відповідь відповідача про відсутність вакансій для працевлаштування ОСОБА_1 та надані копії документів а саме копію акту від 10.11.2022 № 11 «Про відсутність на роботі ОСОБА_1 », відповідно до якого з 01.07.2022 представник відповідача намагався зв`язатися з ОСОБА_1 , але телефон був вимкнутий. Разом з цим зазначено, що «в зв`язку з тимчасовим призупиненням діяльності закладу освіти, відповідно до наказу управління освіт, молоді та спорту Лиманської міської ради від 09.08.2022 №187 присутність ОСОБА_1 на роботі була обов`язковою...». 21.02.2025 була направлена копія наказу від 30.11.2022 №300-К/Тр про звільнення з займаної посади ОСОБА_1 30 листопада 2022 року в зв`язку з відсутністю працівника на роботі та інформації про причини такої відсутності понад чотири місяці поспіль, п.8-3 частина перша ст.36 КЗпП України, на підставі акту від 10.11.2022 №11 « Про відсутність на роботі ОСОБА_1 ». Разом з тим, будь-яких документів на підтвердження обставин відсутності зв`язку з позивачкою надані не були. ОСОБА_1 жодної заяви про звільнення з роботи не подавала, в будь-який інший спосіб своє волевиявлення на звільнення не виявляла, розрахунок при звільненні не отримувала, накази про звільнення чи призупинення трудових відносин з відповідачем не отримувала. Відповідачеві були відомі контактна інформація щодо один одного, зв`язок підтримувався та відповідач не був позбавлений можливості направити вимоги приступити до роботи. Інформація про причини відсутності позивачки на роботі відповідачу була відома, жодних дій спрямованих на поновлення виконання позивачкою своєї трудової функції не вживалося. Тому позивачка просила визнати незаконним наказ №399-К/тр від 30.11.2022 Управління освіти, молоді та спорту Лиманської міської ради Донецької області про звільнення ОСОБА_1 на підставі п. 8-3 ст. 36 КЗпП України; поновити позивачку на посаді директора Тернівського навчально-виховного комплексу «Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів - дошкільний навчальний заклад» Лиманської міської ради з 30 листопада 2022 року; стягнути з Управління освіти, молоді та спорту Лиманської міської ради Донецької області середній заробіток за час вимушеного прогулу з 30 листопада 2022 року по дату прийняття рішення, при виплаті суми середнього заробітку за час вимушеного в гулу здійснити утримання податків та інших обов`язкових платежів.

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпра від 04 серпня 2025 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, ставить питання про скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового про задоволення позовних вимог.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного рішення, виходячи з наступного.

Встановлено судом та стверджується зібраними у справі доказами, що ОСОБА_1 наказом від 07.12.2020 №579-К/тр була призначена на посаду директора Тернівського навчально - виховного комплексу «загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів - дошкільний навчальний заклад» Лиманської міської ради, як така, що пройшла конкурс та з нею укладено контракт терміном на 2 роки з 08.12.2020 по 07.12.2022 (а.с. 15, 56).

З 24 лютого 2022 року територія Лиманської міської територіальної громади, на яку поширюються діяльність виконавчого органу Лиманської міської ради - Управління освіти, молоді та спорту, розташовувалась у безпосередній близькості до району активних бойових дій, що було визначено наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України №309 від 22.12.2022.

У період з 11 березня 2022 року по 31 березня 2022 року позивачці надавалась відпустка без збереження заробітної плати, відповідно до наказу роботодавця від 01.04.2022 №138-К/тр (а.с. 255).

З огляду на безпекову ситуацію позивачка покинула територію України та перетнула кордон 07 квітня 2022 року. Після цього ОСОБА_1 проживає у Німеччині по цей час та до України не поверталась, відповідно до її письмових пояснень апеляційному суду від 24.11.2025 (а.с. 189-190).

Наказом Управління освіти, молоді та спорту Лиманської міської ради від 02.05.2022 №174-К/тр-А, у зв`язку з військовою агресією проти України, що виключає можливість надання працівнику роботи та виконання працівником роботи, відсутністю даних про місце перебування працівника та відсутністю будь-якого зв`язку з ОСОБА_1 , дія трудового договору з позивачкою призупинена з 02 травня 2022 року (а.с. 16, 40, 57).

З 01 вересня 2022 року на період воєнного стану, але не більше як на шість місяців з дня його припинення чи скасування, тимчасово призупинено діяльність, у тому числі, Тернівського навчально - виховного комплексу «Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів - дошкільний навчальний заклад» Лиманської міської ради, що підтверджується копією наказу Управління освіти, молоді та спорту Лиманської міської ради від 09.08.2022 №187 (а.с. 42-43, 256-257).

Відповідно до наказу Управління освіти, молоді та спорту Лиманської міської ради від 30.11.2022 №399-К/тр, ОСОБА_1 була звільнена з займаної посади 30 листопада 2022 року, згідно пункту 8-3 частини 1 ст. 36 КЗпП України, в зв`язку з відсутністю працівника на роботі та інформації про причини такої відсутності понад чотири місяці поспіль (а.с. 18, 59).

Також сторонами надано копію акту №11, складеного 10.11.2022 Діденко Н.М. - начальником, Анацькою Н.Л. - інспектором з кадрів, Чепурним О.Ю. - начальником відділу матеріально-технічного забезпечення Управління освіти, молоді та спорту Лиманської міської ради, за змістом якого з березня 2022 року, після початку активних бойових дій директор ОСОБА_1 не з`являлася на робочому місці та з нею був відсутній зв`язок будь-якими засобами телекомунікації. Починаючи з 01 липня 2022 року начальник управління, інспектор з кадрів управління, заступники директорів закладу освіти неодноразово намагалися зв`язатися з ОСОБА_1 за номером НОМЕР_1 , який був раніше визначений, як засіб зв`язку але телефон був вимкнутий. В зв`язку з тимчасовим призупиненням діяльності закладу освіти відповідно до наказу від 09.08.2022 №187, присутність ОСОБА_1 на роботі була обов`язковою, тому що остання, як керівник закладу, повинна була здійснити заходи, необхідні для проведення усіх відповідних процедур, пов`язаних з призупиненням діяльності закладу, як з учнями так і з працівниками закладу, але будь-який зв`язок з ОСОБА_1 був відсутній і місцезнаходження її було невідомо. Після деокупації території Лнманської об`єднаної громади ОСОБА_1 не повернулася до місця постійного проживання, місце її знаходження нікому із співробітників закладу освіти та управління невідомо. На зв`язок з керівництвом ОСОБА_1 також не виходить до теперішнього часу (а.с. 17, 58).

Однією з гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений у статті 5-1 КЗпП України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

Статтею 21 КЗпП України передбачено, що трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Підстави припинення трудового договору визначені у статті 36 КЗпП України.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022, затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який у подальшому продовжено, і він триває досі.

15 березня 2022 року прийнято Закон України № 2136-ІХ «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану».

Згідно з пунктом 2 розділу «Прикінцеві положення» цього Закону главу XIX «Прикінцеві положення» КЗпП України доповнено пунктом 2 такого змісту: «2. Під час дії воєнного стану, введеного відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану», діють обмеження та особливості організації трудових відносин, встановлені Законом України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану».

Норми Закону України від 15 березня 2022 року № 2136-ІХ «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», які регулюють деякі аспекти трудових відносин інакше, ніж КЗпП України, мають пріоритетне застосування на період дії воєнного стану.

Законом України від 01 липня 2022 року №2352-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин», який набрав чинності з 19 липня 2022 року, внесено зміни, зокрема, до КЗпП України, а саме частину першу статті 36 КЗпП України було доповнено пунктами 8-1, 8-2 і 8-3 такого змісту: 8-1) смерть роботодавця - фізичної особи або набрання законної сили рішенням суду про визнання такої фізичної особи безвісно відсутньою чи про оголошення її померлою; 8-2) смерть працівника, визнання його судом безвісно відсутнім або оголошення померлим; 8-3) відсутність працівника на роботі та інформації про причини такої відсутності понад чотири місяці поспіль.

У постанові Верховного Суду від 22 травня 2025 року у справі №204/15342/23 зроблено висновок про те, що «чотири місяці рахуються від дня, коли Закон № 2352-IX набрав чинності, тобто з 19 липня 2022 року, оскільки закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи (частина перша статті 58 Конституції України).

Причому цю підставу (пункт 8-3 частини першої статті 36 КЗпП України) для припинення трудового договору не слід ототожнювати зі звільненням у зв`язку з прогулом (пункт 4 частини першої статті 40 КЗпП України).

Для припинення дії трудового договору за відповідною підставою мають бути одночасно дотримані дві обов`язкові умови: 1) фактична відсутність працівника на робочому місці понад чотири місяці поспіль; 2) відсутність інформації у роботодавця про причини такої відсутності понад чотири місяці підряд (при цьому не має значення поважність чи неповажність причин такої відсутності).

У разі невиконання одночасно двох наведених умов звільнення відповідно до такої підстави може бути визнано судом незаконним, наприклад, якщо працівник доведе, що протягом чотирьох місяців інформував роботодавця про причини своєї відсутності».

З урахуванням викладеного вище, відповідачем доведено відсутність позивачки на роботі та інформації про причини такої відсутності понад чотири місяці поспіль у період з 29 липня 2022 року по 30 листопада 2022 року.

Клопотання про витребування доказів судом позивачкою не заявлено, що підтверджується матеріалами справи, протоколами судових засідань.

Долучена разом із позовною заявою роздруківка з месенджера є неналежним доказом та не свідчить про інформування позивачкою роботодавця про причини своєї відсутності на робочому місці понад чотири місяці підряд у період з 29 липня 2022 року по 30 листопада 2022 року. Вказана роздруківка датована за 04 липня 2022 року (за межами вказаного періоду), не містить достовірних даних про осіб, між якими здійснювався діалог у месенджері. Крім того, у повідомленнях, що міститься на роздруківці, відсутнє інформування про причини відсутності позивачки на робочому місці (а.с. 8).

Колегія зауважує також про повідомлення суду позивачкою фактів, які не відповідають дійсності. Так, у позовній заяві, зокрема, позивачка зазначала, що у зв`язку з відсутністю інформації від відповідача та поверненням позивачки в Україну, 20.10.2024 на адресу роботодавця був направлений адвокатський запит про надання інформації щодо працевлаштування ОСОБА_1 . Втім, у своїх письмових поясненнях, на виконання ухвали апеляційного суду про витребування доказів від 05 листопада 2025 року, ОСОБА_1 зазначила, зокрема, що з Німеччини (після виїзду з України у квітні 2022 року) вона жодного разу до України не приїжджала (а.с. 172-173).

Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам, у їх сукупності; враховуючи невстановлення судом факту порушення роботодавцем порядку звільнення ОСОБА_1 згідно пункту 8-3 частини 1 ст. 36 КЗпП України наказом Управління освіти, молоді та спорту Лиманської міської ради від 30.11.2022 №399-К/тр, - колегія дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення позову, відсутність підстав для визнання незаконним вказаного наказу, поновлення позивачки на роботі та стягнення з відповідача середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Необхідно також зауважити, що ОСОБА_1 було призначено на посаду директора за строковим трудовим договором (по контракту) терміном на 2 роки з 08.12.2020 по 07.12.2022. Тобто, строк трудового договору закінчувався б через сім днів після її звільнення наказом Управління освіти, молоді та спорту Лиманської міської ради від 30.11.2022 №399-К/тр.

Доводи апеляційної скарги, що позивачка жодної заяви про звільнення з роботи не подавала, в будь-який інший спосіб своє волевиявлення на звільнення не виявляла, не спростовує викладених вище висновків про наявність підстав для звільнення її з роботи, адже звільнення проведено не на підставі статті 38 КЗпП України (за власним бажанням), а за пунктом 8-3 частини 1 ст. 36 КЗпП України.

Обґрунтування апелянтки, що відповідачу було відомо про місце перебування її поза межами України з обставин листування (переписки) за допомогою месенджера з працівником відповідача - не підтверджується належними та допустимими доказами. Позивачка не зазначає конкретну особу (прізвище, ім`я, посаду, яку вона займала), якій би повідомлялась інформація про причини відсутності ОСОБА_1 понад чотири місяці підряд (перед звільненням); клопотання про допит у якості свідка в судовому засіданні відповідного працівника відповідача - суду не заявлено, інших клопотань про витребування доказів також не заявлено.

Місцевий суд безпідставно послався на положення пункту 4 частини 1 ст. 40 КЗпП України, адже прогул не слід ототожнювати зі звільненням на підставі пункту 8-3 частини першої статті 36 КЗпП України. Що, однак, не призвело до ухвалення незаконного рішення, а тому не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

Суд звертає увагу, що, відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З огляду на вищевикладене, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 375, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Індустріального районного суду м. Дніпра від 04 серпня 2025 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та протягом тридцяти днів може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 25 грудня 2025 року.

Головуючий Т.П. Красвітна

Судді В.С. Городнича

М.Ю. Петешенкова