ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

про закриття провадження

23 грудня 2025 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд колегією суддів у складі:

судді-доповідача Никифоряка Л.П.,

суддів Гапонова А.В., Новікової Г.В.,

за участі секретаря судового засідання Сахарова Д.О.,

Учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

особа, яка подала апеляційну скаргу Акціонерне товариство «Банк Кредит Дніпро»,

розглянув відкрито в залі судових засідань апеляційного суду в м. Дніпро справу, що виникла з цивільних правовідносин в якій подана апеляційна скарга Акціонерним товариством «Банк Кредит Дніпро» на ухвалу Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 28 квітня 2023року, головуючий у суді першої інстанції Казак С.Ю.

В С Т А Н О В И В:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог та вимог заяви

У квітні 2023року ОСОБА_1 подав в суд позов проти ОСОБА_2 з вимогою про стягнення заборгованості за договором позики від 06 лютого 2023року в сумі 7 000 000,00грн.

27 квітня 2023року ОСОБА_1 подав в суд заяву про забезпечення позову, в якій просив вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони суб`єктам державної реєстрації, що діють відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державним реєстратором, а також будь-яким іншим органам чи особам уповноваженим на виконання функцій державних реєстраторів, нотаріусам, що діють відповідно до Закону України «Про нотаріат» та беруть участь у вчиненні нотаріальних дій, вчиняти реєстраційні дії у будь-який спосіб щодо нерухомого майна, а саме домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 .

Існування таких вимог пов`язував з тим, що ОСОБА_2 не виконує зобов`язань за договором позики від 06 лютого 2023року, укладеним з ОСОБА_1 , у строк до 06 квітня 2023року позику в сумі 7 000 000,00грн не повернула. Оскільки заборгованість відповідача перед позивачем за договором позики є значною та не була погашена нею після пред`явлення позивачем відповідної вимоги, то наявні підстави вважати, що відповідачка буде уникати повернення коштів та з метою уникнення виконання зобов`язань може відчужити належне їй майно на користь третіх осіб, а тому необхідним є вжиття судом заходів забезпечення позову шляхом заборони вчинення реєстраційних дій щодо належного відповідачці на праві власності домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 .

Вважав, що вжиття заходів забезпечення позову сприятиме запобіганню порушення прав позивача та забезпечить можливість реального судового захисту.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 28 квітня 2023року задоволено заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову.

Заборонено суб`єктам державної реєстрації, що діють відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державним реєстратором, а також будь-яким іншим органам чи особам уповноваженим на виконання функцій державних реєстраторів, нотаріусам, що діють відповідно до Закону України «Про нотаріат» та беруть участь у вчиненні нотаріальних дій, вчиняти реєстраційні дії у будь-який спосіб щодо нерухомого майна, а саме: домоволодіння АДРЕСА_1 (реєстраційний номер майна 20103734), що належить на праві приватної власності ОСОБА_2 .

Суд першої інстанції, задовольняючи заяву, виходив з того, що між сторонам наявний спір щодо стягнення суми боргу за договором позики, який становить значний розмір, та відчуження відповідачкою належного їй на праві власності нерухомого майна може ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позову за рахунок реалізації вказаного майна.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

24 жовтня 2025 року Акціонерне товариство «Банк Кредит Дніпро», яке не брало участі у справі, але вважало, що суд вирішив питання про його права, подало безпосередньо до суду апеляційної інстанції за допомогою системи «Електронний суд» апеляційну скаргу на ухвалу Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 28 квітня 2023 року.

В апеляційній скарзі Банк висловив вимогу про скасування ухвали суду та відмову у задоволенні заяви позивача про забезпечення позову.

Незаконність та необґрунтованість ухвали суду на думку заявника полягає у тому, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини справи та відповідні їм правовідносини, не враховано, що застосовані ухвалою суду заходи забезпечення позову не відповідають предмету позову та порушують права і законні інтереси АТ «Банк Кредит Дніпро» як іпотекодержателя домоволодіння, щодо якого судом заборонено вчиняти реєстраційні дії.

Заявник стверджував, що у зв`язку з забороною вчиняти реєстраційні дії щодо нерухомого майна він не може реалізувати своє право на звернення стягнення на предмет іпотеки в позасудовому порядку.

Також вважав, що вжиті оскаржуваною ухвалою заходи забезпечення позову мають штучний характер, з метою створення Банку перешкод у зверненні стягнення на предмет іпотеки.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

Інші учасники справи своїм правом, передбаченим статтею 360 ЦПК України, не скористались та відзиву на апеляційну скаргу не подавали.

Надходження апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції

29 жовтня 2025року ухвалою судді Дніпровського апеляційного суду було витребувано з Центрального районного суду міста Дніпра цивільну справу №203/2049/23; та 05 листопада 2025року справа надійшла на адресу апеляційного суду.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 10 листопада 2025року відкрито апеляційне провадження у справі.

27 листопада 2025року ухвалою Дніпровського апеляційного суду справу призначено до судового розгляду на 1540год 23 грудня 2025року.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що про час та місце слухання даної справи апеляційним судом сторони у справі повідомлені належним чином у відповідності до вимог статей 128-130 ЦПК України, що підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень та довідкою про доставку електронного листа.

Мотивувальна частина

Позиція апеляційного суду

Суд апеляційної інстанції заслухав суддю-доповідача щодо змісту судового рішення, яке оскаржено, дослідив доводи апеляційної скарги та з`ясував межі, в яких повинна здійснюватися перевірка ухвали, встановлюватися обставини і досліджуватися докази, а також з`ясував чи вирішувались судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки скаржника.

Вислухав пояснення учасників справи котрі з`явились до суду, за відсутності інших учасників справи, які повідомлені про дату, час і місце судового засідання у спосіб встановлений законом апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційне провадження у справі слід закрити, оскільки судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки скаржника не вирішувалося.

Мотиви та норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції

Відповідно до статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, у тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це тимчасове обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

У статті 150 ЦК України встановлені види забезпечення позову. Зокрема, позов забезпечується забороною вчиняти певні дії.

Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (частина 3 статті 150 ЦПК України).

Чинний ЦПК України містить декілька норм, що регулюють участь в апеляційному перегляді осіб, які не брали участі у справі.

У статті 17 ЦПК України передбачено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках на касаційне оскарження судового рішення.

У статті 18 ЦПК України зазначено, що обов`язковість судового рішення не позбавляє осіб, які не брали участі у справі, можливості звернутися до суду, якщо ухваленим судовим рішенням вирішено питання про їхні права, свободи чи інтереси.

Відповідно до частини першої статті 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Суд апеляційної інстанції першочергово має з`ясувати, чи стосується оскаржуване судове рішення безпосередньо прав та обов`язків скаржника, та лише після встановлення таких обставин вирішити питання про скасування судового рішення, а у випадку встановлення, що права заявника оскаржуваним судовим рішенням не порушені та питання про його права і обов`язки стосовно сторін у справі судом першої інстанції не вирішувалися - закрити апеляційне провадження, оскільки в останньому випадку така особа не має права на апеляційне оскарження рішення суду.

АТ «Банк Кредит Дніпро», який не брав участь у справі, оскаржуючи в апеляційному порядку ухвалу місцевого суду про забезпечення позову наполягав на тому, що наявність заборони суб`єктам державної реєстрації вчиняти реєстраційні дії щодо нерухомого майна на підставі ухвали суду у даній справі порушує його права як іпотекодержателя та позбавляє можливості реалізувати своє право на звернення стягнення на предмет іпотеки.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, сформованої станом на 24 жовтня 2025року, номер інформаційної довідки 449146582, за ОСОБА_2 зареєстровано право приватної власності на домоволодіння АДРЕСА_1 , реєстраційний номер майна 20103734.

Матеріалами справами підтверджується, що за договором іпотеки № 291207-USD-іп від 29 грудня 2007року, укладеним між Закритим акціонерним товариством «Кредит-Дніпро» та ОСОБА_2 , посвідченим нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Вербою В.М., зареєстрованим в реєстрі за №5672, вищевказане домоволодіння є предметом іпотеки, наданим в іпотеку з метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитними договорами №291207-USD від 29 грудня 2007року та №291207/1-USD від 29 грудня 2007року.

В Державному реєстрі іпотек наявний запис про вказану іпотеку, обтяження зареєстровано 06 червня 2011року, реєстраційний номер обтяження 11255738, обтяжувач АТ «Банк Кредит Дніпро».

В Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна також наявне обтяження реєстраційний номер 6354094, зареєстроване 29 грудня 2007року на підставі вищезазначеного договору іпотеки.

Так, за правилами частин п`ятої, шостої статті 3 Закону України «Про іпотеку» №898-IV від 05 червня 2003року іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. У разі порушення боржником основного зобов`язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки.

У статті 1 Закону України «Про іпотеку» закріплено такі визначення: пріоритет - переважне право однієї особи відносно права іншої особи на те ж саме нерухоме майно; вищий пріоритет - пріоритет, встановлений раніше будь-якого іншого пріоритету стосовно одного й того ж нерухомого майна; нижчий пріоритет - пріоритет, встановлений пізніше пріоритету будь-якого іншого пріоритету стосовно одного й того ж нерухомого майна. Конструкція пріоритету спрямована на вирішення колізії прав (як цивільних, так і публічних) на той же самий предмет іпотеки. Особа, право якої виникло раніше, має переважне право на задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки, перед іншими суб`єктами.

Тож, заборона суб`єктам державної реєстрації вчиняти реєстраційні дії щодо нерухомого майна, переданого в іпотеку, не позбавляє кредитора права задовольнити свої вимоги в майбутньому й не скасовує для нього правил пріоритетності, передбачених Законом України «Про іпотеку», оскільки відповідно до статті 1 зазначеного Закону іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Колегія суддів виходить з того, що вжиті заходи забезпечення позову у цьому випадку спрямовані виключно на обмеження суб`єктивних прав відповідача як власника нерухомого майна на вчинення дій з можливого його відчуження. При цьому суті іпотеки як виду забезпечення такі заходи не змінюють та не обмежують права іпотекодержателя.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду від 05 травня 2025року у справі №466/2651/23 Об`єднана палата Касаційного цивільного суду відступила від висновку Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду, викладеного у постанові від 17 серня 2022року по справі №361/3446/21 та у постанові від 31 травня 2023року у справі №2-4758/10, в яких зроблені висновки про порушення права іпотекодержателя забезпеченням позову на передане в іпотеку майно. Об`єднаною палатою Касаційного цивільного суду зроблено висновок, що у випадку забезпечення позову у справі, де іпотекодержатель не є учасником справи, та в якій забезпечується позов щодо майна, переданого в іпотеку, та право іпотекодержателя ця особа набула до забезпечення позову, права та інтереси іпотекодержателя захищені правилами пріоритетності іпотеки, й потреби в оскарженні будь-якого забезпечення позову, з огляду на порушення прав іпотекодержателя, немає.

Враховуючи викладене, встановлення заборони суб`єктам державної реєстрації вчиняти реєстраційні дії щодо спірного нерухомого майна в порядку забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики не порушує прав АТ «Банк Кредит Дніпро», який незалежно від результату розгляду даного позову, залишається іпотекодержателем, а забезпечення позову у виді заборони на вчинення реєстраційних дій щодо цього майна не скасовує іпотеку чи пріоритетність іпотекодержателя на задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки в майбутньому.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що права АТ «Банк Кредит Дніпро» як іпотекодержателя оскаржуваною ухвалою Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 28 квітня 2023року не вирішувались і не порушуються.

Якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося, то апеляційний суд своєю ухвалою закриває апеляційне провадження на підставі пункту 3 частини першої статті 362 ЦПК України, оскільки у такому випадку не існує правового зв`язку між скаржником і сторонами у справі, в зв`язку з чим відсутній суб`єкт апеляційного оскарження.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 362 ЦПК України суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 01 серпня 2019 року в справі № 412/1277/12 (провадження № 61-3704св19) також зроблено висновок, що у разі подання апеляційної скарги особи, яка не брала участі у справі, і апеляційним судом установлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося, апеляційне провадження підлягає закриттю, а рішення суду першої інстанції не має переглядатися по суті.

У випадку встановлення, що права заявника оскаржуваним судовим рішенням не порушені та питання про його права і обов`язки стосовно сторін у справі судом першої інстанції не вирішувалися, то така особа не має права на апеляційне оскарження рішення суду. При цьому, питання щодо законності та обґрунтованості судового рішення першої інстанції судом апеляційної інстанції не вирішується.

Оскільки оскаржувана ухвала суду першої інстанції не порушує прав та інтересів особи, яка звернулася із апеляційною скаргою, апеляційне провадження підлягає закриттю та, відповідно, питання щодо законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції судом апеляційної інстанції не вирішується.

Закриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою АТ «Банк Кредит Дніпро» не може вважатись порушенням принципу доступу до правосуддя та права на судовий захист, що передбачено, поряд з процесуальними нормами, статтею 129 Конституції України та статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Саме з такого розуміння вищезазначених обставин та норм матеріального і процесуального права виходить суд апеляційної інстанції та приходить до висновку, що апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро» на ухвалу Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 28 квітня 2023року підлягає закриттю.

Керуючись статтею 362 ЦПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро» на ухвалу Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 28 квітня 2023року за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики закрити.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 23 грудня 2025року.

Судді: