ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2025 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого Пищиди М.М.

суддів Свистунової О.В., Ткаченко І.Ю.

розглянувши у спрощеному позовному провадженні в місті Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Чечелівського районного суду міста Дніпра від 16 вересня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , про відшкодування шкоди, завданої неповнолітньою особою,-

В С Т А Н О В И Л А:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

У січні 2025 позивач звернувся з позовом до ОСОБА_1 , треті особи ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , про відшкодування шкоди, завданої неповнолітньою особою.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 02 серпня 2024 року, о 21 годині 19 хвилин по вулиці Макарова перед перехрестям з вулицею Незалежності у місті Дніпрі, сталося дорожньо-транспортна пригода за наслідками якої його автомобіль Skoda Oktavia, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , отримав пошкодження. Вказує, що причиною дорожньо-транспортної пригоди, було порушення відповідачем ОСОБА_1 правил дорожнього руху, зокрема приписів пунктів 4.7 та 4.14-а Правил дорожнього руху. Зазначає, що вказаний факт підтверджується листом Управління патрульної поліції в Дніпропетровської області від 08 серпня 2024 року, в якому, з-поміж іншого, зазначено про те, що протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 не складався, так як останній не досяг віку (16 років) адміністративної відповідальності. Стверджує, що відповідач, перебігав дорогу у не призначеному для переходу проїзної частини ділянці дороги. Внаслідок дій відповідача, він вимушений був здійснити маневр, в умовах обставин не переробної сили, з метою відвернення тяжких наслідків у вигляді ушкодження здоров`я відповідача та майна третіх осіб, миттєво загальмувавши. Однак, зіткнення з відповідачем та пошкодження автомобіля не вдалося уникнути, натомість вдалося запобігти отриманню відповідачем тяжких або середньої тяжкості тілесних ушкоджень. Стверджує, що відповідач при цьому не постраждав. Вказує, що згідно розписок від батьків відповідача, вони не мають вимог та претензій до позивача. В свою чергу, відповідно до звіту № Б09082402 від 14 серпня 2024 року незалежного оцінювача, завданий йому як власнику автомобіля Skoda Oktavia, peєстраційний номер НОМЕР_2 , матеріальний збиток становить 28 976 гривень 79 копійок. В той же час, згідно технічного огляду пошкодженого автомобілю, вартість ремонтних робіт становить 56 562 гривень, з яких вартість запасних частин становить 40 195 гривень 58 копійок, вартість роботи 3055 гривень, вартість фарбування та матеріалу 6 531 гривня 42 копійки. Вказує, що даний факт підтверджується експертним висновком-калькуляцією від 12 серпня 2024 року. Крім того, зазначає, що він окрім витрат на відновлення автомобілю поніс витрати в сумі 3000 гривень на підготування звіту №509082402 про матеріальний збиток, а відтак загальна сума завданих йому матеріальних збитків становить 59 562 гривні, які він прохає суд стягнути з відповідача разом, із судовими витратами по справі.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Чечелівського районного суду міста Дніпра від 16 вересня 2025 року позовні вимоги ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_3 ) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ), треті особи ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 ) та ОСОБА_4 ( АДРЕСА_2 ), про відшкодування шкоди, завданої неповнолітньою особою задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 » на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду у сумі 28 976 (двадцять вісім тисяч дев`ятсот сімдесят шість) гривень 79 (сімдесят дев`ять) копійок.

Стягнуто з ОСОБА_1 » на користь ОСОБА_2 судові витрати на проведення експертного дослідження по визначенню вартості матеріального збитку у сумі 3 000 (три тисячі) гривень.

Стягнуто з Стягнути з ОСОБА_1 » на користь ОСОБА_2 сплачений судовий збір у сумі 650 (шістсот п`ятдесят) гривень 25 (двадцять п`ять) копійок.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції виходив з наявності підстав для часткового задоволення позову, оскільки відповідачем не спростовано жодними належними, достатніми та допустимими доказами відсутність у його діях вини внаслідок порушення ним вимог п. 4.7 та п. 4.14-а ПДР України, що стало причиною дорожньо-транспортної пригоди з транспортним засобом Skoda Oktavia, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням позивача, в результаті якої транспортний засіб останнього отримав пошкодження з матеріальними збитками, розмір яких, з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу КТЗ становить 28 976 гривень 79 копійок, при цьому розмір таких збитків відповідачем жодним чином не спростовано, а доказів того, що він не має майна, достатнього для відшкодування завданої шкоди останнім суду не надано.

Короткий зміст вимог та доводів апеляційної скарги

Не погодившись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що судом першої інстанції було неповно та неправильно встановлено деякі обставини, що мають значення для справи, внаслідок неправильного дослідження і оцінки наданих суду доказів.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду, в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Позивач на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 (а. с. 4) є власником легкового (ліфт бек) автомобіля Skoda Oktavia, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 .

З відповіді начальника УПП в Дніпропетровській області Калюжного А. від 08 серпня 2024 року № 10543/41/19/03-2024 (а. с. 22) вбачається, що за фактом дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 02 серпня 2024 року у м. Дніпрі на вул. Макарова, за участю водія ОСОБА_2 та неповнолітнього пішохода ОСОБА_1 , було зібрано матеріали за якими проведено розгляд й встановлено, що причиною дорожньо-транспортної пригоди стало порушення неповнолітнім пішоходом ОСОБА_1 вимог п. 4.7 та п. 4.14-а ПДР України, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП, але на підставі ст. 12 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення не складався, про що складено відповідну записку. Роз`яснено порядок відшкодування матеріальних збитків.

Зі звіту № Б09082402 про матеріальний збиток, завданий власнику автомобіля Skoda Oktavia, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який складений оцінювачем ОСОБА_5 (а. с. 5-21) вбачається, що ринкова вартість автомобіля Skoda Oktavia, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , на момент пошкодження складає 290 755 гривень 65 копійок; коефіцієнт фізичного зносу складає 0,7; вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу КТЗ 28 976 гривень 79 копійок; втрата товарної вартості не нараховуються на підставі п. 8.6.2 Методики; вартість матеріального збитку становить 28 976 гривень 79 копійок. (визначена як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнту фізичного зносу складових КТЗ та величини ВТВ).

Мотиви, якими керується апеляційний суд

Згідно з частинами першою, другою статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Відповідно до ч.1, 2, 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1, 2, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до вимог ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Згідно з вимогами ч. ч 1, 2 ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Таким чином, ч. 2 ст. 1187 ЦК України встановлює суб`єкта відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, яким є особа, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Наведене зумовлює неможливість покладання відповідальності за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, на підставі статті 1187 ЦК України на особу, яка не є власником або володільцем джерела підвищеної небезпеки, яке зумовило (спричинило) настання шкоди, або у разі, якщо таке володіння не є правомірним.

Тобто, пішохід, як учасник дорожнього руху (стаття 14 Закону України «Про дорожній рух»), не є особою, на яку розповсюджуються приписи статті 1187 ЦК України, і навіть у разі скоєння правопорушення, що потягло за собою заподіяння шкоди власнику транспортного засобу не може вважатись належним суб`єктом відповідальності за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки (транспортним засобом).

Таким чином, в силу імперативних норм ч. 2 ст. 1187 ЦК України на пішохода, який винний у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, не може бути покладений обов`язок по відшкодуванню шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки.

Натомість, неможливість кваліфікації пішохода в якості належного суб`єкта відповідальності за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, в порядку, передбаченому ст. 1187 ЦК України, не свідчить про відсутність правових підстав для притягнення пішохода, з вини якого сталася дорожньо-транспортна пригода, до цивільно-правової відповідальності за завдану його неправомірними діями шкоди на загальних підставах, оскільки на спірні правовідносини поширюються норми ст. 1166 ЦК України.

Такий висновок викладений Верховним Судому у постанові від 20 листопада 2019 року у справі № 296/2509/16-ц.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Таким чином, з урахуванням наявності у діях пішохода вини щодо порушення ПДР, внаслідок яких (причинно-наслідковий зв`язок) іншим учасникам дорожнього руху було завдано майнову або моральну шкоду, пішохід має нести цивільно-правову відповідальність щодо відшкодування шкоди на загальних підставах, зокрема, застосовуючи положення ст. 1166 ЦК України.

Відповідно до вимог ст. 12 КУпАП адміністративній відповідальності підлягають особи, які досягли на момент вчинення адміністративного правопорушення шістнадцятирічного віку.

Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 6 ст.81 ЦПК України визначено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).

Відповідно до положень статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З копії свідоцтва про народження відповідача вбачається, що відповідач народився ІНФОРМАЦІЯ_1 (а. с. 67).

З відповіді начальника УПП в Дніпропетровській області Калюжного А. від 08 серпня 2024 року № 10543/41/19/03-2024 (а. с. 22) вбачається, що за фактом дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 02 серпня 2024 року у м. Дніпрі на вул. Макарова, за участю водія ОСОБА_2 та неповнолітнього пішохода ОСОБА_1 , було зібрано матеріали, за результатами розгляду яких встановлено, що причиною дорожньо-транспортної пригоди стало порушення неповнолітнім пішоходом ОСОБА_1 вимог п. 4.7 та п. 4.14-а ПДР України, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП, але на підставі ст. 12 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення відносно останнього не складався, тобто через те, що останній не досяг віку адміністративної відповідальності.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, та не спростовано стороною відповідача, станом на дату дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_1 було 15 років 1 місяць 14 днів, тобто дійсно останній на момент вчинення адміністративного правопорушення не досяг віку адміністративної відповідальності, тому відповідний протокол відносно останнього за порушення правил ПДР працівниками поліції не складався.

З огляду на викладене, зважаючи на те, що відповідачем не спростовано жодними належними, достатніми та допустимими доказами відсутність у його діях вини, внаслідок порушення ним вимог п. 4.7 та п. 4.14-а ПДР України, що стало причиною дорожньо-транспортної пригоди з транспортним засобом Skoda Oktavia, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням позивача, в результаті якої транспортний засіб останнього отримав пошкодження з матеріальними збитками, суд першої інстанції дійшов до вірного висновку про наявність правових підстав, передбачених приписами ст. 1166 ЦК України, для відшкодування такої шкоди.

Доводи відповідача в апеляційній скарзі щодо незгоди із висновками суду першої інстанції, які, на його думку, не відповідають дійсним обставинам справи, колегія суддів відхиляє, оскільки такі жодним чином не спростовують правильних висновків суду.

Доводи апеляційної скарги не містять підстав для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, №63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до положень статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 381 - 384 ЦПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Чечелівського районного суду міста Дніпра від 16 вересня 2025 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку відповідно до чинного законодавства.

Повний текст постанови складено 24 грудня 2025 року.

Головуючий:

Судді: