справа № 824/117/25
провадження № 22-ск/824/49/2025
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 грудня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Писаної Т.О.

за участю секретаря судового засідання - Івкової Д.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву Компанії «NANOTECH DEFENCE LTD» про скасування рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 29 серпня 2025 року у справі за позовом Дочірнього підприємства Державної компанії «Укрспецекспорт» - Державного підприємства «Укроборонсервіс» (Україна) до Компанії «NANOTECH DEFENCE LTD» (Румунія) про стягнення 28 125 000,00 євро попередньої оплати, а також витрат зі сплати арбітражного збору,

ВСТАНОВИВ:

29 серпня 2025 року рішенням Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України у справі за позовом Дочірнього підприємства Державної компанії «Укрспецекспорт» - Державного підприємства «Укроборонсервіс» (Україна) до Компанії «NANOTECH DEFENCE LTD» (Румунія) про стягнення 28 125 000,00 євро попередньої оплати, а також витрат зі сплати арбітражного збору стягнено з Компанії «NANOTECH DEFENCE LTD» (Bucharest-Domnesti road 20, Olteni-Clinceni, Jud. Ilfov-Romania; реєстраційний номер: RO 36897560) на користь Дочірнього підприємства Державної компанії «Укрспецекспорт» - Державного підприємства «Укроборонсервіс» (Україна, 02093, м. Київ, вул. Зеленого Отамана, будинок З-A; ідентифікаційний код: 21552117) 28 125 000,00 євро попередньої оплати та 66 401,98 євро на відшкодування витрат по сплаті арбітражного збору, а всього 28 191 401,98 євро (двадцять вісім мільйонів сто дев`яносто одну тисячу чотириста один євро 98 євроцентів).

10 жовтня 2025 року до Київського апеляційного суду надійшла заява Компанії «NANOTECH DEFENCE LTD» про скасування рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 29 серпня 2025 року у справі за позовом Дочірнього підприємства Державної компанії «Укрспецекспорт» - Державного підприємства «Укроборонсервіс» (Україна) до Компанії «NANOTECH DEFENCE LTD» (Румунія) про стягнення 28 125 000,00 євро попередньої оплати, а також витрат зі сплати арбітражного збору.

Заява мотивована тим, що 7 липня 2025 року зважаючи на існування обставин, які викликають обґрунтовані сумніви щодо незалежності та неупередженості арбітра І. Ємельянової, Компанією «NANOTECH DEFENCE LTD» було заявлено відвід зазначеному арбітру, що не був вирішений належним чином.

Вказує, що матеріали справи свідчать про те, що арбітром І. Ємельяновою не були створені повноцінні умови для реалізації процесуальних прав Компанії «NANOTECH DEFENCE LTD», та не забезпечене рівне ставлення до Компанії «NANOTECH DEFENCE LTD» у порівнянні з Дочірнім підприємством Державної компанії «Укрспецекспорт» - Державним підприємством «Укроборонсервіс».Навпаки, протягом всього часу права Компанії «NANOTECH DEFENCE LTD» та її представників обмежувалися арбітром І. Ємельяновою. Такі обмеження знайшли свій прояв у відмові в задоволенні низки клопотань Компанії «NANOTECH DEFENCE LTD», спрямованих на доказування його позиції, в тому числі про виклик та допит свідків, надання додаткового часу для подання висновку лінгвістичної (семантико-текстуальної) експертизи на підтвердження підстав відзиву, що прямо дозволяється частиною першою статті 20 Регламенту МКАС.

Також вказує, що оскаржуване рішення підлягає скасуванню з підстав того, що арбітражне рішення суперечить публічному порядку України (підпункт «б» пункту 2 частини другої статті 459 ЦПК України).

Вважає арбітражним судом не враховано, що сторони, незважаючи на тривалість форс-мажорних обставин більш ніж 90 календарних днів, не ставили питання про розірвання Контракту №К29.-1.1/35, та фактично погодились зі зміною умов поставки виробів, кінцевий строк виконання якої не був визначений Сторонами додатковою угодою.

Під час судового розгляду даної справи, представники Дочірнього підприємства Державної компанії «Укрспецекспорт» - Державного підприємства «Укроборонсервіс» (Україна) - адвокати Чубар С.В. та Алексєєнко Я.Я. заперечували щодо доводів, викладених в поданій заяві та просили її залишити без задоволення.

Сторона заявника Компанії «NANOTECH DEFENCE LTD» (Румунія) в судове засідання не з`явилась, була належним чином повідомлена про розгляд справи шляхом направлення судової повістки на офіційну електронну адресу, що підтверджується матеріалами справи.

23 грудня 2025 року на адресу Київського апеляційного суду надійшло клопотання від заявника Компанії «NANOTECH DEFENCE LTD» (Румунія), підписане Головним виконавчим директором Крістіаном Захаріа, в якому він просив:

Повідомити заявника про рух справи за заявою, у тому числі про відкриття провадження, призначення та результати судових засідань, ухвалення судом конкретних процесуальних рішень;

Забезпечити подальше належне та своєчасне повідомлення заявника про рух зазначеної справи;

Здійснювати всі судові повідомлення та направлення процесуальних документів з перекладом заявнику з урахуванням його перебування за межами України шляхом завчасного направлення їх на офіційну поштову адресу заявника на території Румунії у порядку, передбаченому міжнародними договорами;

Забезпечити можливість отримання заявником процесуальних документів з перекладом, у випадках, коли відсутність перекладу унеможливлює належне розуміння їх змісту та підготовку правової позиції;

Ураховувати об`єктивні часові та організаційні труднощі, пов`язані з перебуванням заявника за кордоном, при вирішенні питань щодо встановлення та продовження процесуальних строків, призначення судових засідань тощо.

В обґрунтування клопотання вказував, що Компанія «NANOTECH DEFENCE LTD» є іноземною юридичною особою та фактично не перебуває на території України, у зв`язку з чим реалізація її процесуальних прав без належного процесуального забезпечення з боку апеляційного суду є істотно ускладненою. Компанія «NANOTECH DEFENCE LTD» звертає увагу, що з моменту подання зазначеної заяви про скасування рішення МКАС при ТПП України жодної інформації щодо руху даної справи на адресу Компанії «NANOTECH DEFENCE LTD» не надходило, в тому числі повідомлень про прийняття заяви до провадження та призначення судових засідань або інших процесуальних документів апеляційного суду з перекладом.

Вказує, що оскільки Компанія «NANOTECH DEFENCE LTD» перебуває за межами України, відсутність будь-якого інформування про рух справи фактично позбавляє його можливості своєчасно реалізувати процесуальні права, зокрема право на участь у судовому розгляді, подання пояснень, заяв та клопотань.

Розглянувши заявлене клопотання, апеляційний суд дійшов висновку, що таке не підлягає задоволенню з урахуванням наступного.

Так, у заявленому клопотанні заявник посилається на те, що не отримував жодного процесуального документу від суду, однак такі доводи спростовуються матеріалами справи, а саме з матеріалів справи вбачається, що суд повідомляв заявника Компанію «NANOTECH DEFENCE LTD» на офіційну електронну адресу указану ним самим у заяві про скасування рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 29 серпня 2025 року. Така ж електронна адреса була указана заявником у даному клопотанні та використовувалась, як офіційна електронна адреса під час розгляду справи у Міжнародному комерційному арбітражному суді.

Якщо учасник надав суду електронну адресу (хоча міг цього і не робити), зазначивши їх у заяві (скарзі), то слід припустити, що учасник бажає, принаймні не заперечує, щоб ці засоби комунікації використовувалися судом. Таку позицію висловив Верховний Суд у справі 759/14068/19, постанова від 30 листопада 2022 року.

Також відповідно до контракту від 19 квітня 2023 року № К29-1.1/35 сторони узгодили, що мова судочинства є українською, відтак жодних обґрунтувань, за яких обставин є необхідність перекладати процесуальні документи на румунську мову не наведено.

Безпосередньо стороною заявника було ініційовано питання щодо скасування рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 29 серпня 2025 року та жодних перешкод щодо можливості поцікавитись і ознайомитись з рухом справи не наведено.

Згідно постанов Верховного Суду від 20 січня 2023 року у справі № 465/6147/18, від 30 листопада 2022 року у справі № 759/14068/19, від 30 листопада 2022 року у справі № 725/486/22, суд, який комунікує з учасником за допомогою повідомлених ним засобів, діє правомірно і добросовісно. Тому слід виходити з «презумпції обізнаності»: особа, якій адресовано повідомлення суду через такі засоби комунікації, знає або принаймні повинна була дізнатися про повідомлення.

Верховний Суд в ухвалі від 17 листопада 2022 року по справі № 560/5541/20 висловив позицію, що суд, який добросовісно інформує учасника справи з наміром забезпечити здійснення правосуддя, не повинен нести «ризик незнання» учасника, який надав суду свої номери та адреси, але не користується чи не стежить за ними. Попри те, що конституційне право на суд є правом, його реалізація покладає на учасників справи певні обов`язки. Практика ЄСПЛ визначає, що сторона, яка задіяна у ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Як зазначено у рішенні ЄСПЛ у справі «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року, сторони мають вживати заходи, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання (рішення ЄСПЛ у справі «Юніон Аліментарія Сандерс С. А. проти Іспанії» від 07 липня 1989 року). Крім того, у рішенні ЄСПЛ у справі «Тойшлер проти Германії» 04 жовтня 2001 року наголошено, що обов`язком заінтересованої сторони є прояв особливої старанності при захисті своїх інтересів. Зважаючи на вищевикладене, байдужа поведінка учасника справи, що виявляється, зокрема у неотриманні повідомлень суду, не повинна схвалюватися судовою практикою. Навпаки, судова практика повинна стимулювати учасників справи використовувати прогресивні форми роботи.

Витративши значні ресурси, Україна створила інформаційне поле, де зацікавлена особа легко знайде інформацію про судову справу. Функціонує Єдиний державний реєстр судових рішень. На сайті судової влади доступні персоналізовані відомості про автоматичний розподіл справ та розклад засідань. Працює підсистема «Електронний кабінет» ЄСІТС. Все безкоштовно і доступно.

Використання цих інструментів та технологій забезпечує добросовісній особі можливість звертатися до суду, брати участь у розгляді справи у зручній формі та з мінімальними витратами. Тобто держава Україна забезпечила можливість доступу до правосуддя і право знати про суд.

В ухвалі у справі Войцеховський Артур Сергійович проти України (заява № 41881/18) зазначено, що органи влади можуть нести відповідальність лише за ненадсилання відповідних документів заявнику. Сам факт того, що заявник не отримав кореспонденцію, надіслану йому Касаційним судом, недостатньо, щоб закласти аргументовану основу для заяви про те, що права заявника за статтею 6 § 1 Конвенції були порушені. 11. Більше того, Суд зазначає, що заявник не запитав суди про стан провадження у своїй справі протягом більше року після винесення рішення апеляційного суду, незважаючи на високу ймовірність, враховуючи те, що історії провадження, що відповідач буде оскаржувати рішення, винесене на користь заявника. 12. У зв`язку з цим Суд повторює, що зацікавлена сторона зобов`язана виявляти особливу старанність у захисті своїх інтересів і вживати необхідних заходів, щоб залишатися в курсі подій у провадженні (див., серед іншого, Teuschler проти Німеччини (dec.), № 47636/99, 4 жовтня 2001 року).

Таким чином, суд вважає, що заявник був повідомлений належним чином про рух справи. Так само, суд враховує, що заявник є ініціатором цього судового процесу, та всі свої доводи і міркування виклав у своїй заяві, тобто, є почутим.

Вивчивши заяву, вислухавши представників учасників справи суд дійшов висновку, що у задоволенні заяви слід відмовити з наступних підстав.

Згідно з частиною першою статті 20 Закону України "Про міжнародний комерційний арбітраж" сторони можуть на свій розсуд домовитись про місце арбітражу. У разі відсутності такої домовленості місце арбітражу визначається третейським судом з урахуванням обставин справи, включаючи фактор зручності для сторін.

Частиною першою статті 34 Закону України "Про міжнародний комерційний арбітраж" передбачено, що оспорювання в суді арбітражного рішення може бути проведено тільки шляхом подання клопотання про скасування згідно з пунктами 2 та 3 цієї статті.

Відповідно до частини другої статті 459 ЦПК України, яка узгоджується із частиною другою статті 34 Закону України "Про міжнародний комерційний арбітраж", рішення міжнародного комерційного арбітражу може бути скасовано у разі, якщо: 1) сторона, що подала заяву про скасування, надасть докази того, що: а) одна із сторін в арбітражній угоді була недієздатною; або ця угода є недійсною за законом, якому сторони цю угоду підпорядкували, а в разі відсутності такої вказівки - за законом України; або б) її не було належним чином повідомлено про призначення арбітра чи про арбітражний розгляд або з інших поважних причин вона не могла подати свої пояснення; або в) рішення винесено щодо не передбаченого арбітражною угодою спору або такого, що не підпадає під її умови, або містить постанови з питань, що виходять за межі арбітражної угоди, проте якщо постанови з питань, які охоплюються арбітражною угодою, можуть бути відокремлені від тих, що не охоплюються такою угодою, то може бути скасована тільки та частина арбітражного рішення, яка містить постанови з питань, що не охоплюються арбітражною угодою; або г) склад міжнародного комерційного арбітражу або арбітражна процедура не відповідали угоді сторін, якщо тільки така угода не суперечить закону, від якого сторони не можуть відступати, або, за відсутності такої угоди, не відповідали закону; 2) суд визначить, що: а) відповідно до закону спір, з огляду на його предмет, не може бути переданий на вирішення міжнародного комерційного арбітражу; або б) арбітражне рішення суперечить публічному порядку України.

Тлумачення статті 459 ЦПК України свідчить, що тягар доведення наявності підстав для скасування рішення міжнародного комерційного арбітражу покладається на сторону, яка звертається із заявою про скасування такого рішення.

Подібний за змістом правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 14 січня 2021 року у справі № 824/178/19, від 13 січня 2022 року у справі № 824/87/21, від 26 січня 2023 року у справі № 824/253/21, від 15 лютого 2024 року у справі № 824/85/23.

Рішення державного суду про скасування арбітражного рішення як результат розгляду справи про оспорювання цього рішення може бути винесено лише за наявності (доведеності) однієї з підстав, передбачених частиною другою статті 34 Закону України "Про міжнародний комерційний арбітраж", частиною другою статті 459 ЦПК України. Отже, законодавство України, допускаючи оспорювання арбітражного рішення шляхом подання клопотання про його скасування, визначає вичерпний перелік підстав, за наявності однієї з яких арбітражне рішення може бути скасоване.

Як вбачається з матеріалів справи, спір, який є предметом цього арбітражного розгляду, виник із укладеного Сторонами Контракту від 19 квітня 2023 року № К29-1.1/35.

У розділі 11 контракту міститься арбітражне застереження наступного змісту:

«11.1. Сторони вживатимуть усіх заходів для вирішення усіх розбіжностей і спорів, які можуть виникнути за цим Контрактом або у зв 'язку з ним, шляхом переговорів.

Якщо спір неможливо вирішити шляхом переговорів, він підлягає передачі на розгляд і остаточне вирішення в Міжнародний комерційний арбітражний суд при Торгово- промисловій палаті України (м. Київ), відповідно до його регламенту й матеріального права України. Мова арбітражу-українська.

Сторона, що вимагає вирішення спорів в судовому порядку, має повідомити іншу Сторону про свій намір рекомендованим листом із вказівкою своїх претензій та обґрунтованими доказами.

Видатки по арбітражному розгляду несе Сторона, визнана арбітражним судом винною у порушенні контрактних зобов 'язань».

Рішенням Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті Україні від 29 серпня 2025 року у справі №9/2025 стягнуто з Компанії «NANOTECH DEFENCE LTD» (Bucharest-Domnesti road 20, Olteni-Clinceni, Jud. Ilfov-Romania; реєстраційний номер: RO 36897560) на користь Дочірнього підприємства Державної компанії «Укрспецекспорт» - Державного підприємства «Укроборонсервіс» (Україна, 02093, м. Київ, вул. Зеленого Отамана, будинок З-A; ідентифікаційний код: 21552117) 28 125 000,00 євро попередньої оплати та 66 401,98 євро на відшкодування витрат по сплаті арбітражного збору, а всього 28 191 401,98 євро (двадцять вісім мільйонів сто дев`яносто одну тисячу чотириста один євро 98 євроцентів).

Заявник Компанія «NANOTECH DEFENCE LTD», звертаючись до суду з даною заявою, посилався на те, що рішення МКАС при ТПП України підлягає скасуванню, оскільки арбітражне рішення суперечить публічному порядку України, оскільки:

арбітр Інна Ємельянова підлягала відводу під час розгляду справи № 9/2025 з підстав наявності обставин, які викликають обґрунтовані сумніви щодо її незалежності та/або неупередженості, про що свідчать матеріали справи;

несвоєчасне виконання зобов`язань за контрактом зумовлене настанням обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин).

Перевіряючи заявлені підстави для скасування рішення МКАС встановлено наступне.

Згідно зі статтею 2 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж» арбітраж - будь-який арбітраж (третейський суд) незалежно від того, чи утворюється він спеціально для розгляду окремої справи, чи здійснюється постійно діючою арбітражною установою, зокрема Міжнародним комерційним арбітражним судом або Морською арбітражною комісією при Торгово-промисловій палаті України.

Відповідно до статті 7 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж» арбітражна угода - це угода сторін про передачу до арбітражу всіх або певних спорів, які виникли або можуть виникнути між ними в зв`язку з будь-якими конкретними правовідносинами, незалежно від того, чи мають вони договірний характер чи ні. Арбітражна угода може бути укладена у вигляді арбітражного застереження в контракті або у вигляді окремої угоди.

Арбітражна угода укладається в письмовій формі. Угода вважається укладеною в письмовій формі, якщо вона міститься в документі, підписаному сторонами, або укладена шляхом обміну листами, електронними повідомленнями, якщо інформація, що міститься в них, є доступною для подальшого використання, повідомленнями по телетайпу, телеграфу або з використанням інших засобів електрозв`язку, що забезпечують фіксацію такої угоди, або шляхом обміну позовною заявою та відзивом на позов, в яких одна із сторін стверджує наявність угоди, а інша проти цього не заперечує. Посилання в угоді на документ, що містить арбітражне застереження, є арбітражною угодою за умови, що угода укладена в письмовій формі і це посилання є таким, що робить згадане застереження частиною угоди.

Згідно з положеннями статті 16 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж» питання про компетенцію МКАС при ТПП у кожній конкретній справі вирішує склад арбітражного суду, який розглядає спір.

Відповідно до частини першої статті 20 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж» сторони можуть на свій розсуд домовитись про місце арбітражу. У разі відсутності такої домовленості місце арбітражу визначається третейським судом з урахуванням обставин справи, включаючи фактор зручності для сторін.

Отже, на практиці наведений принцип реалізується таким чином, що сам арбітражний суд має тлумачити зміст арбітражної угоди з метою визначення наявності чи відсутності у нього (суду) компетенції на розгляд конкретної справи.

Відповідно до статті ІІ Конвенції про визнання та виконання іноземних арбітражних рішень від 10 червня 1958 року (Нью-Йорк), яка набрала чинності для України з 08 січня 1961 року (далі - Нью-Йоркська конвенція), кожна Договірна Держава визнає письмову угоду, за якою сторони зобов`язуються передавати до арбітражу всі або будь-які спори, які виникли або можуть виникнути між ними в зв`язку з будь?яким конкретним договірним чи іншим правовідношенням, об`єкт якого може бути предметом арбітражного розгляду.

Нью-Йоркська конвенція закріплює підхід здійснення примусового виконання арбітражних рішень і арбітражних угод, який ґрунтується на презумпції дійсності та автономності арбітражних угод (частина перша статті II Конвенції). Ця презумпція дійсності може бути спростована лише за обмеженим переліком підстав. Принцип автономності арбітражної угоди (separabiliti) свідчить, по-перше, що дійсність основного договору в принципі не впливає на дійсність включеної до нього арбітражної угоди і, по-друге, основний договір і арбітражна угода можуть бути підпорядковані різним законам. Така автономність арбітражної угоди дає можливість сторонам спірних правовідносин мати гарантію, що спір буде розглянуто у будь-якому випадку саме арбітражем, оскільки наявність арбітражного застереження унеможливлює звернення до державних судових установ.

За змістом Нью-Йоркської конвенції кожна Договірна Держава визнає арбітражну угоду, за якою сторони зобов`язуються передавати до арбітражу всі або будь-які суперечки, які виникають або можуть виникнути між ними у зв`язку з якими-небудь конкретними договірними або іншими правовідносинами, об`єкт яких може бути предметом арбітражного розгляду. Зазначений обов`язок визнання арбітражної угоди вимагає від суду також тлумачити будь-які неточності в тексті арбітражної угоди та розглядати сумніви щодо її дійсності, чинності та виконуваності на користь її дійсності, чинності та виконуваності (принцип імунітету та автономії арбітражної угоди).

Схожі висновки викладені у постанові Верховного Суду від 03 березня 2020 року у справі № 920/241/19.

Як вбачається із матеріалів справи, у розділі 11 контракту міститься арбітражне застереження наступного змісту:

«11.1. Сторони вживатимуть усіх заходів для вирішення усіх розбіжностей і спорів, які можуть виникнути за цим Контрактом або у зв`язку з ним, шляхом переговорів.

Якщо спір неможливо вирішити шляхом переговорів, він підлягає передачі на розгляд і остаточне вирішення в Міжнародний комерційний арбітражний суд при Торгово- промисловій палаті України (м. Київ), відповідно до його регламенту й матеріального права України. Мова арбітражу-українська.

Сторона, що вимагає вирішення спорів в судовому порядку, має повідомити іншу Сторону про свій намір рекомендованим листом із вказівкою своїх претензій та обгрунтованими доказами.

Видатки по арбітражному розгляду несе Сторона, визнана арбітражним судом винною у порушенні контрактних зобов`язань».

Отже, вказаний пункт контракту є арбітражним застереженням, який укладений сторонами у письмовій формі з дотриманням вимог статті 7 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж», в яких вони визначили спосіб вирішення спорів - шляхом арбітражу та обрали постійно діючий арбітраж, а саме МКАС при ТПП.

Відповідно до підпункту «б» пункту 2 частини другої статті 459 ЦПК України рішення міжнародного комерційного арбітражу може бути скасовано у разі, якщо суд визначить, що арбітражне рішення суперечить публічному порядку України.

У законодавстві закріплений загальновизнаний у проарбітражних юрисдикціях принцип обмеженого втручання національних судів в арбітражні рішення під час розгляду заяви про їх скасування, оскільки національний суд не має повноважень щодо перегляду рішень міжнародного комерційного арбітражу. Цей принцип передбачає, що суд не може перевіряти правильність застосування складом арбітражу норм матеріального права по суті вирішення спору, не може вдаватися в його переоцінку під час розгляду справи про скасування рішення міжнародного комерційного арбітражу. Інакше це буде перевищенням національним судом його повноважень.

Розгляд заяви про скасування рішення міжнародного комерційного арбітражу не є апеляційним провадженням, у якому суд повторно оцінює докази та перевіряє правильність рішення міжнародного комерційного арбітражу по суті. Тому будь-яка оцінка судом обставин арбітражного спору, повноти та належності доказів, які були надані сторонами арбітражного спору, означала б неправомірне судове втручання, заборонене статтею 5 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж».

Скасування національним судом рішення міжнародного комерційного арбітражу є винятковим засобом оспорювання арбітражного рішення, яке може бути прийнято лише за наявності (доведеності) однієї з вичерпного переліку підстави, передбаченої законом. Тягар доведення наявності підстав для скасування рішення міжнародного комерційного арбітражу покладається на сторону, яка звертається із заявою про скасування такого рішення.

До переліку фундаментальних основ, які складають публічний порядок, належить рівне ставлення до сторін арбітражного розгляду, зокрема: надання сторонам можливості викласти її аргументи, а також коментувати аргументи опонентів; відсутність процедур, які стосуються спору і в яких беруть участь арбітри за відсутності сторін спору; недопустимість подання сторонами підроблених доказів тощо.

Такі висновки виклав Верховний Суд у постанові від 23 січня 2025 року у справі № 824/37/24.

У постанові Верховного Суду від 23 липня 2018 року в справі № 796/3/2018 зазначено, що під публічним порядком слід розуміти правопорядок держави, визначені принципи і засади, які становлять основу існуючого у ній ладу (стосуються її незалежності, цілісності, самостійності й недоторканності й основних конституційних прав, свобод, гарантій тощо).

Публічний порядок будь-якої країни включає фундаментальні принципи і засади правосуддя, моралі, які держава бажає захистити навіть тоді, коли це не має прямого стосунку до самої держави; правила, які забезпечують фундаментальні політичні, соціальні та економічні інтереси держави (правила про публічний порядок); обов`язок держави з дотримання своїх зобов`язань перед іншими державами та міжнародними організаціями. Це ті незмінні принципи, які виражають стабільність міжнародної системи, у тому числі суверенітет держави, невтручання у внутрішні справи держав, забезпечення територіальної цілісності тощо.

Застереження про порушення публічного порядку як підстава для скасування рішення міжнародного комерційного арбітражу є механізмом, який закріплює пріоритет державних інтересів над приватними, охороняє суспільні відносини від негативних впливів на них. Тобто правова концепція публічного порядку існує для того, щоб захистити державу від іноземних арбітражних рішень, які порушують чинні в державі фундаментальні принципи справедливості і правосуддя. Ці положення покликані встановити правовий бар`єр на шляху рішень, ухвалених всупереч фундаментальним процесуальним і матеріально-правовим принципам, на яких тримається публічний порядок.

Як порушення процесуального публічного порядку потрібно розуміти ті процесуальні порушення, допущені арбітражним судом, які є підставою для його скасування відповідно до пункту 1 частини другої статті 459 ЦПК України. Такі підстави для скасування рішення арбітражного суду можуть бути застосовані у тому разі, якщо сторона, яка подала заяву про скасування арбітражного рішення, обґрунтовує таку заяву цими доводами.

Натомість підстави для скасування рішення арбітражного суду відповідно до пункту 2 частини другої статті 459 ЦПК України підлягають перевірці судом ex officio.

Категорія публічного порядку застосовується не лише задля того, щоб захистити державу від таких іноземних арбітражних рішень, що порушують чинні в державі фундаментальні принципи справедливості і правосуддя у країні визнання та виконання таких рішень. Очевидне неправильне застосування арбітражним судом фундаментальних норм національного матеріального права чи грубе порушення норм процесуального права також може призвести до порушення публічного порядку України та підлягає оцінці національним судом під час оскарження у ньому рішення комерційного арбітражу, розташованого у тій самій країні.

Відповідно, рішення МКАС при ТПП також підлягають оцінці судом на предмет порушення публічного порядку України.

У таких висновках Верховний Суд керується тим, що публічний порядок України може бути порушено таким рішенням міжнародного комерційного арбітражного суду, під час постановлення якого істотно та очевидно порушено право на судовий захист. До таких порушень належать невідповідність рішення арбітражу виключній компетенції державного суду на вирішення такого спору або існує рішення національного суду у спорі між тими ж сторонами, про той самий предмет, з тих самих підстав, що і спір, який розглядається арбітражним судом.

Порушення публічного порядку має місце також у тих випадках, коли рішенням арбітражного суду порушено:

1. Засадничі, фундаментальні принципи (засади) українського права, у першу чергу конституційні, основи правопорядку в Україні, а також основні засади цивільного права.

Правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (стаття 19 Конституції України).

Відповідно до статті 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є неприпустимість свавільного втручання у сферу особистого життя людини; неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом; свобода договору; свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом; судовий захист цивільного права та інтересу; справедливість, добросовісність та розумність.

Згідно зі статтею 129 Конституції України суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права. Основними засадами судочинства є: 1) рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; 2) забезпечення доведеності вини; 3) змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; 4) підтримання публічного обвинувачення в суді прокурором; 5) забезпечення обвинуваченому права на захист; 6) гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; 7) розумні строки розгляду справи судом; 8) забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення; 9) обов`язковість судового рішення.

2. Загальноприйняті принципи моралі, законні інтереси осіб, суспільства та держави.

3. Основоположні принципи та норми міжнародного права, у тому числі міжнародно?правові стандарти прав людини.

До таких висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 30 березня 2023 року у справі № 824/50/22.

В заяві представник Компанії «NANOTECH DEFENCE LTD» посилається на те, що Арбітражний суд допустив порушення засадничих принципів процесуального права, які є частиною публічного порядку України, а саме принципів диспозитивності, змагальності та рівності сторін судового процесу, які встановлені у статті 18 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж», а також у частині першій статті 36 «Загальні засади арбітражного розгляду» Регламенту МКАС при ТПП.

На думку заявника, зазначені порушення полягають у відмові представнику Компанії «NANOTECH DEFENCE LTD» в задоволенні низки клопотань (виклик та допит свідків, надання додаткового часу для подання висновку лінгвістичної експертизи), неналежному вирішенні заяви представника Компанії «NANOTECH DEFENCE LTD» про відвід арбітра І. Ємельянової, чим Арбітражний суд позбавив заявника можливості висловлювати свою позицію щодо наданих позивачем доказів.

Зі змісту оскаржуваного рішення МКАС при ТПП від 29 серпня 2025 року у справі № 9/2025 вбачається, що відповідач письмової згоди із запропонованою позивачем кандидатурою одноособового арбітра не надав, ім`я та прізвище погодженого з позивачем одноособового арбітра не повідомив. Таким чином, сторони не погодили кандидатуру одноособового арбітра. В той час, як з моменту отримання відповідачем листа МКАС при ТПП України від 28 січня 2025 року № 246/14-6 електронною поштою минуло 43 дні.

У зв`язку з цим, керуючись частиною першою статті 31 Регламенту МКАС при ТПП України Президент Торгово-промислової падати України постановою від 12 березня 2025 року призначив одноособовим арбітром у справі ОСОБА_1

23 квітня 2025 року до МКАС при ТПП України від відповідача надійшло клопотання № 172 про відкладення засідання Арбітражного суду у зв`язку з необхідністю проведення лінгвістичної експертизи мовлення та науково-правової експертизи.

Відповідно до статей 54 та 55 Регламенту МКАС при ТПП України проведення експертизи в арбітражному процесі обумовлено виключно необхідністю з`ясування питань, які потребують спеціальних знань.

Арбітражний суд відмовляючи в задоволенні клопотання керувався принципом «jura novit curia» («суд знає закони»), який полягає в тому, що: 1) суд знає право; 2) суд самостійно здійснює пошук правових норм щодо спору безвідносно до посилання сторін; 3) суд самостійно застосовує право до фактичних обставин спору.

Таким чином, Арбітражним судом було розглянуто клопотання заявника та вирішено самостійно здійснено кваліфікацію правової природи відносин між позивачем та відповідачем, вибір і застосування до спірних правовідносин відповідних норм права, повне і всебічне з`ясування обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень.

Як вбачається з матеріалів МКАС сторонами заявлялись клопотання, які були МКАС розглянуті та вирішені відповідно до регламенту.

7 липня 2025 року до МКАС при ТПП України від відповідача надійшла заява про відвід одноособового арбітра у справі REG. NO 280/07/07/2025.

Відповідно до частини третьої статті 33 Регламенту МКАС при ТПП України якщо арбітр, якому заявлено відвід, сам не відмовиться від участі у розгляді справи або інша сторона не погоджується з відводом арбітра, питання про відвід арбітра вирішується Президією МКАС.

Згідно статті 57 Регламенту МКАС при ТПП України на прохання сторони або за власною ініціативою склад Арбітражного суду може відкласти розгляд справи.

Керуючись вищевказаними статтями Регламенту МКАС при ТПП України, Арбітражним судом було прийнято рішення відкласти розгляд справи до розгляду Президією МКАС при Т11П України заяви про відвід одноособового арбітра.

18 липня 2025 року Президією МКАС при ТПП України було прийнято рішення відмовити у задоволенні зави про відвід одноособового арбітра Інни Ємельянової.

Таким чином, судом встановлено, що арбітражним суддею було належним чином розглянуто всі клопотання відповідача та надано на кожне клопотання обґрунтовану відповідь, також було розглянуто заяву про відвід одноособового арбітра Інни Ємельянової належним чином.

Суд вважає, що відповідачу, були надані всі процесуальні можливості для викладення своєї позиції щодо суті спору, у тому числі брати участь в усних слуханнях у справі, заявляти клопотання, подавати заперечення тощо.

З огляду на викладене, на думку суду, доводи представника Компанії «NANOTECH DEFENCE LTD» про те, що Арбітражний суд під час розгляду справи № 9/2025 допустив порушення засадничих принципів процесуального права, які є частиною публічного порядку України, а саме принципів диспозитивності, змагальності та рівності сторін судового процесу, не підтвердилися під час розгляду справи в апеляційному порядку.

Заявник не надав до суду доказів на підтвердження того, що оскаржуване арбітражне рішення впливає на суспільні, економічні та соціальні основи діяльності держави Україна або таке рішення заподіє шкоду суверенітету чи безпеці держави Україна.

Обставини, встановлені оскаржуваним рішенням МКАС при ТПП, не стосуються суспільних, економічних та соціальних основ держави Україна, рішення ухвалено у спорі, передбаченому арбітражним застереженням, стосується, зокрема, боржника Компанії «NANOTECH DEFENCE LTD» як окремої юридичної особи та самостійного учасника господарського обороту, тому виконання зазначеного рішення не суперечить публічному порядку України, що спростовує доводи заяви у цій частині.

Доводи заявника щодо наявності підстав для звільнення від відповідальності за невиконання зобов`язань внаслідок непереборної сили відносяться до предмету доказування саме під час розгляду справи арбітражним судом.

Таким чином, такі доводи зводяться до переоцінки рішення МКАС по суті спору.

Однак відповідно до вимог статті 5 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж» з питань, що регулюються цим Законом, ніяке судове втручання не повинно мати місця, крім як у випадках, коли воно передбачене в цьому Законі. Будь-яка оцінка судом першої інстанції обставин арбітражного спору, повноти та належності доказів, які були подані сторонами арбітражного розгляду тощо, означала б неправомірне судове втручання, заборонене статтею 5 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж», та порушення принципу юридичної визначеності судового рішення.

За таких обставин відсутні підстави для скасування рішення арбітражного суду у зв`язку з порушенням публічного порядку України.

Отже, розглянувши справу в межах доводів заяви, надавши правову оцінку доводам сторін у справі, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про відсутність належних та достатніх правових підстав для скасування рішення МКАС при ТПП від 29 серпня 2025 року у справі № 9/2025.

Керуючись ст.ст.268, 457, 460 ЦПК України, Київський апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви Компанії «NANOTECH DEFENCE LTD» про скасування рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 29 серпня 2025 року у справі за позовом Дочірнього підприємства Державної компанії «Укрспецекспорт» - Державного підприємства «Укроборонсервіс» (Україна) до Компанії «NANOTECH DEFENCE LTD» (Румунія) про стягнення 28 125 000,00 євро попередньої оплати, а також витрат зі сплати арбітражного зборувідмовити.

Рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті Україні від 29 серпня 2025 року прийняте у місті Києві у складі одноособового арбітра Інни Ємельянової, у справі №9/2025 за позовом Дочірнього підприємства Державної компанії «Укрспецекспорт» - Державного підприємства «Укроборонсервіс» (Україна) до Компанії «NANOTECH DEFENCE LTD» (Румунія) про стягнення 28 125 000,00 євро попередньої оплати, а також витрат зі сплати арбітражного збору залишити без змін.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину ухвали зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту ухвали.

Ухвала суду якщо вона не була оскаржена в апеляційному порядку, набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження.

У разі подання апеляційної скарги ухвала суду набирає законної сили після розгляду справи судом апеляційної інстанції.

ГоловуючийТ.О. Писана