Провадження № 6/761/808/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2025 року

Шевченківський районний суд м. Києва

в складі:

головуючого судді: Кондратенко О.О.

при секретарі: Тихій П.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Шевченківського районного суду м. Києва подання державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Савчука Костянтина Петровича про оголошення розшуку боржника ОСОБА_1

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2025 року державний виконавець Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Савчука К.П. (надалі по тексту - державний виконавець) звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва із поданням про оголошення розшуку боржника ОСОБА_1 , у зв`язку з необхідністю виконання вимог виконавчого листа №760/22374/23, виданого 03 квітня 2025 Солом`янським районним судом м. Києва.

Своє подання державний виконавець обґрунтовує тим, що у нього на виконанні перебуває виконавче провадження №77717179 щодо виконання виконавчого листа №760/22374/23, виданого 03 квітня 2025 Солом`янським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліментів в розмірі 3 500, 00 грн. щомісячно, починаючи з 26 вересня 2026 року і до повноліття дитини.

Оскільки, боржник ігнорує виклики державного виконавця на його вимогу не надав витребувані документи, декларацію про майно та доходи не подав, державний виконавець звернувся до суду з вищезазначеним поданням.

В судовому засіданні державний виконавець на задоволенні подання наполягав у повному обсязі з підстав, викладених у поданні.

Суд, дослідивши матеріали подання та додані до нього копії матеріалів виконавчого провадження, прийшов до висновку, що воно не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Перевіряючи обставини по справі судом встановлено, що 03 квітня 2025 року Солом`янським районним судом м. Києва видано виконавчий лист №760/22374/23 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання чина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліментів в розмірі 3 500, 00 грн щомісячно, починаючи з 26 вересня 2023 року і до повноліття дитини.

04 квітня 2025 року головним державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Савчука К.П. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження по виконанню виконавчого листа №760/22374/23, виданого 03 квітня 2025 року Солом`янським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання чина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліментів в розмірі 3 500, 00 грн щомісячно, починаючи з 26 вересня 2023 року і до повноліття дитини.

Згідно долученого до матеріалів подання листа від 04 квітня 2025 року, державним виконавцем на адресу боржника - АДРЕСА_1 було направлено для відома та виконання вищезазначену опію постанови про відкриття виконавчого провадження.

Однак, даний лист не містить відомостей інформації щодо кількості додатків, які були надіслані на адресу боржника.

Крім того, суду не надано доказів, а саме: опис вкладення, що саме було надіслано на адресу боржника.

20 серпня 2025 року державним виконавцем сформовано виклик боржнику до державного виконавця на 02 вересня 2025 року об 11 год. 30 хв. за адресою: м. Київ, вул. Саксаганського, 110, який направлено на ім`я ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

Вказаний лист повернувся на адресу державного виконавця у зв`язку із закінченням встановленого терміну зберігання.

Перевіряючи матеріали виконавчого провадження, які були додані державним виконавцем до подання, судом не встановлено, що державним виконавцем, з метою встановлення майнового стану боржника та виявлення належного йому майна, на яке можна звернути стягнення, було здійснено ряд дій, передбачених Законом України "Про виконавче провадження", зокрема, зроблено наступні запити: до Головного управління Держгеокадастру у м. Києві та Київській області, Державної інспекції архітектури та містобудування України, Центрального міжрегіонального управління Держпраці, Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області, Відділу контролю за обігом зброї Головного управління Національної поліції у м. Києві, Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в м. Києві, банківських установ; Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта; МВС України, щодо наявності транспортних засобів у боржника.

02 вересня 2025 року державним виконавцем складено акт, яким встановлено, що за адресою: АДРЕСА_1 боржника та належного йому майна не виявлено.

Відповідно до ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження", виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження", виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну.

Відповідно до Інструкції з організації примусового виконання рішень, перед зверненням до суду з поданням про винесення ухвали про розшук боржника - фізичної особи або дитини, який здійснюється відповідно Закону України "Про виконавче провадження", державний виконавець має вжити заходів, спрямованих на встановлення фактичного місцезнаходження боржника - фізичної особи.

Відповідно до ст.438 ЦПК України, розшук боржника або дитини, привід боржника оголошуються за місцем виконання рішення або за останнім відомим місцем проживання (перебування) боржника або дитини чи місцезнаходженням їхнього майна, або за місцем проживання (перебування) стягувача. Суд має право витребувати від виконавця всі необхідні документи для вирішення питання про оголошення розшуку. Суд розглядає подання виконавця протягом десяти днів.

Згідно ч.1, ч.2 ст.36 Закону України "Про виконавче провадження", у разі відсутності відомостей про місце проживання, перебування боржника - фізичної особи, а також дитини за виконавчими документами про відібрання дитини виконавець звертається до суду з поданням про винесення ухвали про розшук боржника або дитини.

Розшук боржника - юридичної особи, майна боржника організовує виконавець шляхом подання запитів до відповідних органів, установ або проведення перевірки інформації про майно чи доходи боржника, що міститься в базах даних і реєстрах, та перевірки майнового стану боржника за місцем проживання (перебування) або його місцезнаходженням.

Аналіз наведеної норми прямої дії свідчить про те, що перед тим, як застосовувати засоби і способи примусу, державний виконавець повинен пересвідчитися, чи отримав боржник копію постанови про відкриття виконавчого провадження, яка має бути направлена на зазначену у виконавчому документі адресу боржника та встановити факт отримання боржником копії цієї постанови, якою встановлено строк для добровільного виконання рішення. Отже, у разі з`ясування факту неодержання боржником копії постанови про відкриття виконавчого провадження державний виконавець не вправі вчиняти виконавчі дії.

Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 07.05.2018 у справі №916/1605/15-г та від 31.07.2019 у справі №554/13475/15-ц.

Відповідно до ч. 5 ст. 19 Закону України "Про виконавче провадження", боржник зобов`язаний утримуватися від вчинення дій, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення.

Звернення виконавця до суду із поданням про розшук боржника повинно бути підтверджене відповідними документами, що обґрунтовують наявність невиконаного виконавчого провадження з вини боржника.

З урахуванням вищезазначеного, наведене свідчить, що в рамках виконавчого провадження приватним виконавцем не було вжито достатньо заходів з метою встановлення майнового стану боржника та виявлення належного йому майна, на яке можна звернути стягнення.

Вказані обставини свідчать, що державним виконавцем не вжито усіх заходів, щодо виявлення належного боржнику майна, на яке можна було б звернути стягнення, як і не виявлено самого боржника за адресою його місця проживання, вказаною у виконавчому документі.

Вирішуючи наявність підстав для оголошення розшуку боржника, суд враховує наступне.

Державний виконавець не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження тієї обставини, що боржник не проживає за відомою державному виконавцю адресою.

Обґрунтовуючи подання державний виконавець вказував на те, що надіслано на адресу боржника виклик із зобов`язанням останнього з`явитися до нього за адресою: АДРЕСА_2 , однак, боржник на вимогу приватного виконавця за вказаною адресою не з`явилася без поважних причин.

Однак, до подання не надані докази на підтвердження того, що має місце повторної неявки ОСОБА_1 на виклик державного виконавця, так як матеріали справи не містять фіксації доказів неявки останнього (відповідний акт).

Як встановлено судом, підставою для розшуку боржника ОСОБА_1 державний виконавець зазначає відсутність боржника за місцем його проживання, вказаним у виконавчому документі. Крім того, державний виконавець вказує, що боржник ОСОБА_1 на виклик державного виконавця не з`явився та про поважні причини неявки не повідомив.

Матеріалами виконавчого провадження підтверджується, що усі документи по виконавчому провадженню направлялися державним виконавцем на вказану вище адресу боржника. Зокрема, до подання державним виконавцем додано копії супровідних листів, описів поштових вкладень та поштових накладних, якими підтверджуються факти направлення кореспонденції на таку адресу.

Разом із цим, відомостей про фактичне отримання боржником документів, які направлялися йому державним виконавцем на вказану адресу, матеріали виконавчого провадження не містять.

При цьому, в матеріалах справи відсутні докази того, що вказана у виконавчому документі адреса зареєстрованого місця проживання боржника є також його фактичним місцем проживання, у зв`язку з чим суд ставить під сумнів взагалі факт обізнаності боржника про наявність виконавчого провадження.

Будь-якої іншої адреси місця проживання (зареєстрованого місця проживання) боржника ОСОБА_1 державним виконавцем в ході виконавчого провадження не встановлено.

Наведене вище дає підстави суду зробити висновок про те, що державним виконавцем не доведено факту невиконання виконавчого провадження з вини боржника, оскільки, матеріали виконавчого провадження не містять належних та достатніх доказів на підтвердження факту обізнаності боржника про наявність виконавчого провадження щодо нього.

Приватним виконавцем не надано доказів отримання боржником ні постанов про відкриття виконавчих проваджень, ні виклику боржника до державного виконавця, а отже, не доведено і факту злісного ухилення боржника від зобов`язань за виконавчим листом, що є підставою для оголошення боржника в розшук.

Окрім того, в матеріалах справи відсутні відомості про ухилення боржника від сплати аліментів, про привід боржника, відсутні докази, які б підтверджували вичерпність заходів, вжитих приватним виконавцем щодо встановлення місця перебування боржника.

Зокрема, у матеріалах подання відсутні будь-які докази щодо перевірки виконавцем відомостей стосовно перебування боржника в закладах охорони здоров`я, кримінально-виконавчих установах, що має значення для вирішення питання про оголошення у розшук боржника.

У відповідності до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з ч. 1 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно зі ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення подання державного виконавця, оскільки, ним не подано до суду достатніх і достовірних доказів про відсутність відомостей щодо місця проживання, перебування чи місцезнаходження боржника - фізичної особи, а також доказів, які б підтверджували вичерпність заходів, вжитих виконавцем щодо встановлення місця знаходження боржника та виявлення його майна, хоча це є його обов`язком, що може призвести до безпідставного оголошення розшуку боржника ОСОБА_1 , чим будуть порушені права останнього.

Відмовляючи у задоволенні подання, суд також виходить із того, що розшук боржника є суттєвим втручанням у приватне життя особи у розумінні ст. 8 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, і тому має бути легітимним, виправданим та пропорційним цілям, які мали бути досягнуті.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), висловлену у п. 33 рішення ЄСПЛ у справі "Фельдман проти України", за яким будь-яке втручання у право особи на повагу до її приватного та сімейного життя становитиме порушення статті 8 Конвенції, якщо воно не здійснювалося «згідно із законом», не переслідувало легітимну ціль та було «необхідним у демократичному суспільстві» у тому сенсі, що воно було пропорційним цілям, які мали бути досягнуті.

Зважаючи на викладене, суд вважає, що в задоволенні подання про оголошення розшуку боржника слід відмовити.

Разом з цим, суд звертає увагу, що відмова у задоволенні подання про оголошення у розшук боржника не перешкоджає повторному зверненню приватного виконавця до суду з аналогічним поданням у випадку доведеності ним необхідності оголошення останнього у розшук.

Керуючись ст.ст. 259-261, 353-355, 438 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Подання державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Савчука Костянтина Петровича про оголошення розшуку боржника ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили негайно після проголошення.

Суддя: