ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 604/413/25Головуючий у 1-й інстанції Сташків Н.Б.
Провадження № 22-ц/817/1227/25 Доповідач - Хома М.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 грудня 2025 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Хома М.В.

суддів - Гірський Б. О., Костів О. З.,

секретар Гичко К.С.

з участю представника ТОВ «Агрологістика» -

адвоката Сміхури В.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРОЛОГІСТИКА», в інтересах якого діє адвокат Сміхура Василь Романович на ухвалу Підволочиського районного суду Тернопільської області від 23 жовтня 2025 року, постановлену суддею Сташків Н.Б. у справі №604/413/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРОЛОГІСТИКА» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої працівником,-

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2025 року ТОВ «АГРОЛОГІСТИКА» звернулось до суду з вказаним позовом.

Ухвалою Підволочиського районного суду Тернопільської області від 23 жовтня 2025 року позов залишено без розгляду на підставі п.3 ч.1 ст. 257 ЦПК України.

В апеляційній скарзі представник ТОВ «АГРОЛОГІСТИКА» - адвокат Сміхура В.Р. просить ухвалу Підволочиського районного суду Тернопільської області від 23 жовтня 2025 року скасувати, справу направити для продовження розгляду. Вважає ухвалу незаконною, необгрунтованою, ухваленою з порушенням норм процесуального права. Зазначає, що судом не взято до уваги явку адвоката до Підволочиського районного суду Тернопільської області 10 вересня 2025 року на судове засідання, яке мало відбутись у даній справі, однак було відкладено за клопотанням відповідача без проведення судового засідання. Вважає, що причини, які зазначені в клопотанні про відкладення судового засідання від 01 жовтня 2025 року, є поважними оскільки він перебував у відпустці за власний рахунок через хворобу.

Відзиву на апеляційну скаргу не подано, що відповідно до ч. 3 ст. 360 ЦПК України, не перешкоджає перегляду ухвали суду першої інстанції.

Заслухавши пояснення представника ТОВ "АГРОЛОГІСТИКА" - адвоката Сміхури В.Р., який підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити, ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що з моменту вступу 21 серпня 2025 року у справу представника позивача - адвоката Сміхури В.Р. у призначені підготовчі засідання останній жодного разу не з`явився. Представник позивача не з`явився у судові засідання 10 вересня 2025 року, 02 жовтня 2025 року та 23 жовтня 2025 року, при цьому був належним чином повідомлений судом про розгляд справи. Заява позивача про розгляд справи по суті за його відсутності до суду не надходила.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 5 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився у підготовче засідання чи в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Таким чином, згідно з вимогами ЦПК України суд не зобов`язаний з`ясовувати причини повторної неявки в судове засідання належним чином повідомленого позивача і у випадку повторної неявки позивача, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Отже, правове значення в даному випадку має лише належне повідомлення позивача про день та час розгляду справи, повторність неявки в судове засідання та неподання заяви про розгляд справи за відсутності позивача.

Аналогічні висновки викладені в постановах Верховного Суду від 07 жовтня 2019 року у справі № 612/403/16-ц, від 26 вересня 2019 року у справі № 295/19734/13-ц, від 20 червня 2019 року по справі № 522/7428/15, від 06 червня 2019 року у справі № 760/3301/13-ц, від 22 травня 2019 року у справі № 310/12817/13, від 28 лютого 2019 року у справі № 752/9188/13-ц, від 24 жовтня 2018 року у справі № 569/347/16-ц, від 20 вересня 2018 року у справі № 756/8612/16-ц.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Підволочиського районного суду Тернопільської області від 01 травня 2025 року відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду в порядку загального позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Розгляд справи в подальшому неодноразово відкладався за клопотаннями сторін.

Залишаючи позовну заяву без розгляду, суд першої інстанції, керуючись п.3 ч.1 ст.257 ЦПК України, виходив з того, що належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання без поважних причин.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. 4 ст. 12 ЦПК України).

Згідно з ч. 1 ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами, зловживання процесуальними правами не допускається.

На осіб, які беруть участь у справі, покладається обов`язок добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. Під добросовісністю необхідно розуміти таку реалізацію прав і виконання обов`язків, що передбачають користування правами за призначенням, здійснення обов`язків у межах, визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників цивільного процесу, заборона зловживати наданими правами.

У постановах Верховного Суду від 30 червня 2022 року у справі № 461/1190/2, від 26 жовтня 2022 року у справі № 758/3200/19 зазначено, що обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається насамперед на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється залежно від обставин справи та з огляду на її складність, поведінку сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини першої ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі "Смірнова проти України", заява № 36655/02).

Отже, суд зобов`язаний відповідним чином реагувати на недобросовісні дії позивача та залишати позов без розгляду в разі повторної неявки до суду належно повідомленого позивача, від якого не надійшло заяви про розгляд справи без його участі. Зазначене забезпечує дотримання судом строків розгляду справи та балансу інтересів сторін спору, зокрема, забезпечує захист інтересів відповідача, який змушений витрачати час, кошти на свою чи представника явку в судові засідання.

Законодавець диференціює необхідність врахування судом поважності (неповажності) причин неявки позивача до суду залежно від того, яка це неявка: перша чи повторна. Тобто процесуальний закон не вказує на необхідність врахування судом поважності причин повторної неявки позивача до суду. Такі положення процесуального закону пов`язані з принципом диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до змісту якого особа, яка бере участь у справі, самостійно розпоряджається наданими їй законом процесуальними правами.

Зазначені наслідки настають незалежно від причин повторної неявки, які можуть бути поважними. Відповідно, навіть за наявності доказів поважності причин неявки позивача суд повинен залишити позовну заяву без розгляду. Вказана норма дисциплінує позивача як ініціатора судового розгляду, стимулює його належно користуватися своїми правами та не затягувати розгляд справи. Якщо позивач не може взяти участь в судовому засіданні, він має право подати заяву про розгляд справи за його відсутності. Така заява може бути подана на будь-якій стадії розгляду справи (такий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 14 липня 2022 року у справі № 295/13823/14-ц).

Правове значення у цьому випадку має лише належне повідомлення позивача про день та час розгляду справи, повторність неявки в судове засідання та неподання заяви про розгляд справи за відсутності позивача (такий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 31 березня 2022 року у справі № 158/2344/20).

Згідно з положеннями ч. ч. 1,2 ст. 211 ЦПК України розгляд справи відбувається в судовому засіданні. Про місце, дату і час судового засідання суд повідомляє учасників справи.

У постанові Верховного Суду від 28 липня 2021 року у справі № 756/6049/19 зазначено, що залишення позову без розгляду - це форма закінчення розгляду цивільної справи без ухвалення судового рішення, у зв`язку із виникненням обставин, які перешкоджають розгляду справи, але можуть бути усунуті в майбутньому. Однією з підстав для залишення позову без розгляду є повторна, тобто двічі поспіль, неявка в судове засідання позивача, якщо від нього не надходило заяви про розгляд справи без його участі та існують перешкоди для такого розгляду. При цьому позивач має бути належним чином і в установленому порядку повідомлений про дату, час і місце як першого, так і другого судового засідання, в яке він не з`явився. Процесуальний закон не вказує на необхідність врахування судом поважності причин повторної неявки позивача до суду. Такі положення процесуального закону пов`язані із принципом диспозитивності цивільного судочинства, у відповідності до змісту якого учасник справи самостійно розпоряджається наданими йому законом процесуальними правами. Зазначені наслідки настають незалежно від причин повторної неявки, які можуть бути поважними. Таким чином, навіть маючи докази поважності причин неявки позивача, суд залишає позовну заяву без розгляду, якщо нез`явлення позивача є перешкодою для розгляду справи. Зазначена норма дисциплінує позивача, як ініціатора судового розгляду, стимулює його належно користуватися своїми правами та не затягувати розгляд справи. Якщо позивач не може взяти участь в судовому засіданні, він має право подати заяву про розгляд справи за його відсутності. Така заява може бути подана на будь-якій стадії розгляду справи. З матеріалів справи вбачається, що заява про розгляд справи за відсутності позивача ані позивачем, ані його представником подана не була. Правове значення в даному випадку має лише належне повідомлення позивача про день та час розгляду справи, повторність неявки в судове засідання та неподання заяви про розгляд справи за відсутності позивача.

Отже, 02 жовтня 2025 року представник позивача не зявився у судове засідання, однак повідомив суд про причину неявки та просив визнати причину неявки поважною. Суд задовольнив таке клопотання та відклав розгляд справи на 23 жовтня 2025 року, про яке позивач був належним чином завчасно повідомлений.

У судове засідання 23 жовтня 2025 року представник позивача не повторно з`явився до суду, не повідомив суд про причину неявки та подав суду жодних клопотань і заяв.

Отже, враховуючи, що неявка представника позивача у судове засідання 23 жовтня 2025 року є другою неявкою поспіль, заява про розгляд справи за відсутності представника позивача до суду не надходила, тому за таких обставин, незалежно від причини другої неявки, суд вправі залишити позов без розгляду.

Доводи апеляційної скарги щодо поважності причини неявки в судове засідання 2 жовтня 2025 року суд апеляційної інстанції до уваги не приймає, оскільки наявність двох поспіль неявок та неподання позивачем заяви про розгляд справи за його відсутності має наслідком залишення позову без розгляду, а причина повторної відсутності при повторній поспіль неявці правового значення не має.

Повторна неявка позивача або його представника є підставою для залишення позову без розгляду незалежно від причин такої неявки.

Вказані положення процесуального закону направлені на додержання розумного строку розгляду справи та на спонукання сторін до добросовісної реалізації ними своїх процесуальних прав.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків суду першої інстанції про наявність повторної неявки в судове засідання (2 жовтня 2025 року та 23 жовтня 2025 року) належним чином повідомленого позивача.

Отже, наявні всі обов`язкові умови для застосування передбачених п. 3 ч.1 ст. 257 ЦПК України процесуальних наслідків неявки позивача у судове засідання.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції відповідає обставинам справи, ухвалена із додержанням норм процесуального права, а тому не може бути скасована з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРОЛОГІСТИКА», в інтересах якого діє адвокат Сміхура Василь Романович - залишити без задоволення.

Ухвалу Підволочиського районного суду Тернопільської області від 23 жовтня 2025 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 22 грудня 2025 року.

Головуюча Хома М.В.

Судді Гірський Б.О.

Костів О.З.