КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
апеляційне провадження №22-ц/824/8609/2025
справа №756/9851/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2025 року м.Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Поліщук Н.В.

суддів Верланова С.М., Соколової В.В.

розглянувши у письмовому провадженні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Оболонського районного суду міста Києва від 30 січня 2025 року, ухвалене під головуванням судді Майбоженко А.М.,

у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

встановив:

1. Короткий виклад доводів пред`явленого позову.

У липні 2024 року ТОВ "КОЛЛЕКТ ЦЕНТР" звернулося до суду із позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позову вказує, що 07 липня 2021 року між ТОВ "МІЛОАН" та ОСОБА_1 укладено договір про споживчий кредит №3170759, відповідно до якого кредитодавець зобов`язався на умовах, визначених цим договором, на строк, визначений пунктом 1.3 договору, надати позичальнику грошові кошти у сумі, визначеній у пункті 1.2 договору, а позичальник зобов`язався повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у встановлений пунктом 1.4 договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та строки/терміни, що визначені договором.

Згідно пункту 1.2 договору сума кредиту становить 5 000,00 гривень.

Крім цього, 20 серпня 2021 року між ТОВ "МІЛОАН" та відповідачем укладено договір про споживчий кредит №101791239, відповідно до якого кредитодавець зобов`язався на умовах, визначених цим договором, на строк, визначений пунктом 1.3 договору, надати позичальнику грошові кошти у сумі, визначеній у пункті 1.2 договору, а позичальник зобов`язався повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у встановлений пунктом 1.4 договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та строки/терміни, що визначені договором.

Згідно пункту 1.2 договору сума кредиту становить 5 000,00 гривень.

Підписанням договору відповідач підтвердив, що він ознайомлений з усіма його істотними умовами та йому була надана вся інформація, передбачена вимогами чинного законодавства.

Зазначає, що 15 грудня 2021 року укладено договір №15/12-2021-22, відповідно до якого ТОВ "МІЛОАН" відступило на користь ТОВ "ВЕРДИКТ КАПІТАЛ" право вимоги за кредитними договорами до позичальників, у тому числі за договором №3170759.

17 грудня 2021 року укладено договір №17/12-2021-62, відповідно до якого ТОВ "МІЛОАН" відступило на користь ТОВ "ВЕРДИКТ КАПІТАЛ" право вимоги за кредитними договорами до позичальників, у тому числі за договором №101791239.

10 січня 2023 року укладено договір №10-01/2023, відповідно до якого ТОВ "ВЕРДИКТ КАПІТАЛ" відступило на користь ТОВ "КОЛЛЕКТ ЦЕНТР" права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договорами №3170759 та №101791239.

Отже, ТОВ "КОЛЛЕКТ ЦЕНТР" наділено правом вимоги до відповідача за договорами №3170759 та №101791239.

Зазначає, що відповідач у порушення умов договорів не погашає заборгованість, проценти за користування коштами не сплачує, у зв`язку із чим у відповідача обліковується прострочена заборгованість.

На момент звернення до суду із позовом заборгованість відповідача за кредитним договором №3170759 від 07 липня 2021 року становить 24 146,17 гривень, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) - 3 202,00 гривень; заборгованість за нарахованим процентам на дату відступлення права вимоги 20 944,17 гривень.

Загальний розмір заборгованості за кредитним договором №101791239 від 20 серпня 2021 року становить 32 477,02 гривень, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) - 4 365,00 гривень; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 28 112,02 гривень.

Отже, загальний розмір заборгованості відповідача за вищевказаним договорами становить 56 623,19 гривень, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) - 7 567,00 гривень; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 49 056,19 гривень.

Вказує, що розмір витрат на професійну правничу допомогу становить 17 000,00 гривень.

Мотивуючи наведеним, просить стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ "КОЛЛЕКТ ЦЕНТР" заборгованість за договорами №3170759 від 07 липня 2021 року, №101791239 від 20 серпня 2021 року у розмірі 56 623,19 гривень.

Стягнути судові витрати.

2. Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 30 січня 2025 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ "КОЛЛЕКТ ЦЕНТР":

3 202,00 гривень - заборгованість за тілом кредиту за Договором про споживчий кредит № 3170759 від 07 липня 2021 року;

20 944,17 гривень - заборгованість за процентами за Договором про споживчий кредит № 3170759 від 07 липня 2021 року;

4 365,00 гривень - заборгованість за тілом кредиту за Договором про споживчий кредит № 101791239 від 20 серпня 2021року;

28 112,02 гривень - заборгованість за процентами за Договором про споживчий кредит № 101791239 від 20 серпня 2021 року;

3 028,00 гривень - судового збору;

17 000,00 гривень - витрати на професійну правничу допомогу.

Задовольнивши позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач належним чином не виконував свої зобов`язання за кредитними договорами про споживчі кредити № 3170759 від 07 липня 2021 року та №101791239 від 20 серпня 2021 року у загальному розмірі 56 623,19 гривень.

З посиланням на положення статей 137, 141 ЦПК України суд першої інстанції стягнув судові витрати у розмірі 3 028,00 гривень за сплату судового збору та 17 000,00 гривень витрат на професійну правничу допомогу.

3. Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Не погодившись з ухваленим рішенням, ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на незаконність та необґрунтованість ухваленого рішення.

Посилається на порушення порядку об`єднання позовних вимог, зокрема частини 1 статті 188 ЦПК України, вказуючи, що в позовній заяві об`єднано позовні вимоги, що стосуються двох окремих договорів від 07 липня 2021 року №3170759 та 20 серпня 2021 року №101791239. За обставин цієї справи вказує, що позовні вимоги базуються на різних договорах, укладених із різними контрагентами, у різний час і за різних умов, що виключає наявність спільних підстав чи доказів.

Вказує, що позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що наявний в матеріалах справи договір позики (у вигляді паперової копії) було створено у порядку, визначеному Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг" та що він підписувався електронним підписом уповноваженою на те особою, який є обов`язковим реквізитом електронного документу.

Стверджує, що не укладав договори позики, які долучені представником позивача в якості копії до позовної заяви, в редакції, що наведена представником позивача, не погоджував проценту ставку та інші умови кредитування. Жоден доказ не підтверджує, що відповідач погодив кожну сторінку з наданих договорів, або договори в цілому.

Звертає увагу, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази часу та способу генерування одноразового ідентифікатора, його направлення відповідачу, підтвердження відповідачем пропозиції щодо укладенні договору, зокрема, довідка про ідентифікацію клієнта, хронологія вчинення дій щодо укладення кредитних договорів у формі електронного правочину тощо.

Посилається на неправомірне нарахування процентів. Вимога про нарахування та сплату процентів, які є явно завищені, не відповідає передбаченому у частині 3 статті 509 та частинам 1, 2 статті 627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності, розумності, як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права. Крім цього, посилається на положення Закону України "про захист прав споживачів".

Вказує, що заявлена позивачем до стягнення сума процентів у розмірі 49 056,00 гривень не є співмірною сумі кредиту у загальному розмірі 7 567,00 гривень, суперечить принципам розумності та добросовісності, є наслідком дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду позичальника.

Просить при ухваленні рішення зменшити розмір процентів щонайменше до розміру заборгованості за тілом кредитів - 7 567,00 гривень, оскільки надмірні проценти за короткостроковим кредитом, на які скаржник не міг розраховувати, призведуть до скрутного матеріального становища позичальника та надмірного збагачення кредитора.

Вказує на відсутність доказів факту переходу прав вимоги від первісного кредитора, оскільки позивачем не надано належних доказів, що підтверджують перехід до позивача права вимоги у тих сумах, що вказані в додатках до договору факторингу.

Звертає увагу, що реєстр прав вимоги не містить достатніх даних, що підтверджують обсяг та зміст переданих прав, зокрема інформацію про залишок заборгованості, підстави її нарахування, дату, на яку розраховано розмір заборгованості, та відомостей про передачу кредитної справи. Витяг з реєстру не має підписів та печаток, що робить його неналежним доказом. Позивачем не надано доказів сплати за договором факторингу, що є обов`язковим для підтвердження переходу прав.

Звертає увагу, що матеріали справи не містять належного, достатнього та допустимого доказу факту перерахування відповідачу вказаних позик.

Скаржник уважає, що позивач не довів обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, зокрема, не довів укладення кредитних договорів на умовах, що вказані в наданих копіях, перерахування тіла кредиту, розмір фактично наданих у кредит коштів, які просить стягнути.

Щодо витрат на професійну правничу допомогу посилається на неспівмірність заявлених витрат із необхідним часом, які міг витратити адвокат на виконання відповідних робіт у спірних правовідносинах.

Крім цього, із доданих документів на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу не убачається, що така надавалась саме в цій справі.

Мотивуючи наведеним, просить рішення Оболонського районного суду міста Києва від 30 січня 2025 року в частині задоволених позовних вимог скасувати, ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

4. Доводи особи, яка подала відзив на апеляційну скаргу.

08 квітня 2025 року на адресу Київського апеляційного суду надійшов відзив ТОВ "КОЛЛЕКТ ЦЕНТР" на апеляційну скаргу.

Посилається на безпідставність та необґрунтованість апеляційної скарги.

Щодо порушення правил об`єднання позовних вимог вказує, що наразі кредитором та боржником за спірними договорами виступають одні і ті самі особи, позовні вимоги передбачають один і той самий спосіб захисту порушеного права. Отже, позовні вимоги пов`язані підставами виникнення. Об`єднання позовних вимог в даному випадку не розширює предмет доказування, не збільшує коло учасників процесу, кількість доказів, тощо. Таким чином, заперечення скаржника про неможливість повноцінного розгляду справи по двом кредитним договорам в одному судовому провадженні не заслуговують на увагу.

Щодо факту укладення кредитних договорів вказує, що договори позики укладено відповідно до Закону України "Про електронну комерцію". Відповідач здійснив дії, спрямовані на укладення договору позики шляхом заповнення заявки на сайті з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору, та зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки, на рахунок якої в подальшому було перераховано грошові кошти.

Факт ідентифікації відповідача підтверджується Довідкою про ідентифікацію. Згідно даної довідки на номер телефону відповідача направлено одноразовий ідентифікатор, яким і підписано договір.

Укладений між сторонами Договір відповідає вимогам чинного законодавства та вільному волевиявленню сторін; сторонами досягнуто домовленості щодо всіх істотних умов, в тому числі щодо порядку нарахування та оплати процентів за Договором, можливості продовження строку користування кредитними коштами, в порядку та на умовах визначених Договором; позичальник був ознайомлений з умовами Договору, висловив своє волевиявлення шляхом підписання Договору, а також неодноразово, тривалий час частково сплачував заборгованість по обох кредитах, що свідчить про прийняття ним таких умов, а також спрямованість на реальне настання правових наслідків.

Щодо перерахування коштів вказує, що матеріали справи містять платіжні доручення, згідно яких первісним кредитором перераховано позичальнику кредитні кошти.

Щодо нарахування процентів вказує, що сторонами погоджено, що строк користування кредитом продовжується у разі наявності непогашеної заборгованості та таке продовження не потребує додаткових дій ні від кредитора, ні від позичальника. Сторони Договору погодили окремий випадок автоматичної пролонгації договору, без необхідності вчинення будь-яких додаткових дій з боку сторін. Підписанням договору відповідач погодився на зазначені умови. Отже, ним було надано згоду на автопролонгацію договору у разі наявності заборгованості. З розрахунку заборгованості убачається, що відповідач неодноразово продовжував строк кредитування на підставі пункту 2.3.2 а) Договору шляхом сплати відповідних сум, а також, що строк кредитування автоматично продовжувався у зв`язку із наявною заборгованістю на підставі пункту 2.3.2 б) Договору.

Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Оболонського районного суду міста Києва від 30 січня 2025 року - без змін.

5. Позиція учасників справи.

08 квітня 2025 року на адресу Київського апеляційного суду надійшло клопотання ТОВ "КОЛЛЕКТ ЦЕНТР" про розгляд справи у судовому засіданні із викликом учасників справи.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 09 грудня 2025 року у задоволенні клопотання відмовлено.

Відповідно до частини 1 статті 369 ЦПК України справа розглядається без повідомлення учасників справи.

6. Позиція суду апеляційної інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого по справі судового рішення, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

7. Фактичні обставини справи, установлені судом.

З матеріалів справи убачається, що 05 липня 2021 року ОСОБА_1 на сайті miloan.ua створив та заповнив анкету-заяву на кредит № 3170759, в якій зазначив свої особисті дані: прізвище, ім`я, по батькові, ідентифікаційний номер, рік народження, номер мобільного телефону та електронної адреси, паспортні дані, домашню адресу, освіту та щомісячний дохід. Надав також згоду, зокрема, щодо правил кредитування (а.с. 13 зворот).

Анкета-заява на кредит № 3170759 містить інформацію про покроковий процес оформлення та розгляду сформованої заяви. Крім цього, містить відомості щодо суми кредиту 5 000,00 гривень, дату повернення кредиту 06 серпня 2021 року та суми повернення.

07 липня 2021 року між ТОВ "МІЛОАН" та ОСОБА_1 укладено договір про споживчий кредит №3170759, відповідно до якого кредитодавець зобов`язався на умовах, визначених цим договором, на строк визначений пунктом 1.3 договору надати позичальнику грошові кошти у сумі визначеній у пункті 1.2 договору, а позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування у встановлений пунктом 1.4 договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та у строки/терміни, що визначені договором. Кредит надається з метою задоволення потреб позичальника не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю та виконанням обов`язків найманого працівника (а.с. 8-11 зворот).

Сума кредиту становить 5 000,00 гривень (пункт 1.2. договору).

Кредит надається строком на 30 днів з 07 липня 2021 року. Термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом (дата платежу) 06 серпня 2021 року (пункти 1.3. - 1.4. договору).

Відповідно до пункту 1.5.2. проценти за користування кредитом 15,00 гривень, які нараховуються за ставкою 0,01 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом.

Стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом (пункт 1.6.).

Позичальник сплачує позикодавцю комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у розмірах, зазначених в пунктах 1.5.1.-1.5.2. договору в термін (дату), вказаний у пункті 1.4. У випадку, якщо позичальник продовжує строк кредитування, вказаний в пункті 1.3 договору, він додатково має сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту, проценти за ставкою, визначеною в пункті 1.5.2 або проценти за стандартною (базовою) ставкою, визначеною в пункті 1.6. договору, в сумі та на умовах, визначених в пункті 2.3 договору (пункт 2.2.1.).

Нарахування кредитодавцем процентів за користування кредитом здійснюється з дати, наступної за днем надання кредиту, по дату завершення строку кредитування (з урахуванням можливих пролонгацій) на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування, з урахуванням особливостей, передбачених пунктом 2.2.3 договору (пункт 2.2.2.).

Проценти нараховуються за стандартною (базовою) ставкою, що визначена пункті 1.6. цього договору, яка є незмінною протягом всього строку кредитування, окрім випадків, коли за умовами акцій, програм лояльності, спеціальних пропозицій, тощо, визначена в пункті .5.2 процентна ставка протягом первісного строку кредитування визначена в пункті 1.3, запропонована позичальнику зі знижкою і є меншою за стандартну(базову) встановлену пунктом 1.6 договору. Після спливу строку кредитування (з урахуванням пролонгацій) нарахування процентів за користування кредитом припиняється. Розмір стандартної (базової) ставки не може бути збільшено товариством без письмової (такої що прирівнюється до письмової) згоди позичальника (пункт 2.2.3.).

Пролонгація строку кредитування визначена пунктом 2.3. кредитного договору №3170759.

Позичальник має право неодноразово продовжувати строк кредитування за умови, що кредитодавцем надана така можливість позичальнику відповідно до розділу 6 Правил надання фінансових кредитів (послуг) товариством, що розміщені на веб-сайті товариства tengo.ua і є невід`ємною частиною цього договору. Для продовження строку кредитування за цим пунктом позичальник має вчинити дії, передбачені розділом 6 Правил, у т.ч. сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту та певну частку заборгованості по кредиту. Якщо позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на пільгових умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду, на який продовжено строк кредитування, нараховуються за ставкою, визначеною пунктом 1.5.2. договору (пункт 2.3.1.1.).

Пунктом 2.3.1.2 визначено, що позичальник може збільшити строк кредитування на 1 (один) день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз, коли позичальник продовжує користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. У випадку, якщо внаслідок чергового продовження строку кредитування позичальником у спосіб, вказаний цим пунктом, загальний період пролонгації на стандартних (базових) умовах перевищить 60 днів, таке продовження здійснюється на кількість днів, що залишилась до досягнення загальним строком пролонгації на стандартних (базових) умовах 60 днів. Користування кредитними коштами припиняється, якщо у позичальника відсутня заборгованість перед кредитодавцем за кредитом (тілом кредиту). Якщо позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на стандартних (базових) умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду, на який продовжено строк кредитування, нараховуються за стандартною (базовою) ставкою, наведеною в пункті 1.6 цього договору.

У разі прострочення позичальником зобов`язань зі сплати заборгованості згідно з умовами цього договору, кредитодавець, починаючи з дня наступного за датою спливу строку кредитування, з урахуванням пролонгацій та оновлених графіків платежів, що складаються у зв`язку з продовженням строку кредитування (пролонгацією), має право (не обов`язок) нарахувати проценти за стандартною (базовою) ставкою, передбаченою пунктом 1.6 договору в якості процентів за порушення грошового зобов`язання, передбачених статтею 625 Цивільного кодексу України. У випадку нарахування процентів, вважається що ця умова договору встановлює інший розмір процентів в розумінні частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України на рівні стандартної (базової) ставки, передбаченої пунктом 1.6 договору. Обов`язок позичальника по сплаті таких процентів настає після відповідної вимоги кредитодавця (пункт 4.2.).

Згідно пунктом 6.1 договору його укладено в електронній формі в Особистому кабінеті Позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі Товариства та доступний зокрема через сайт Товариства та/або відповідний мобільний додаток чи інші засоби.

Згідно з пунктом 6.3 Договору приймаючи пропозицію Товариства про укладення цього кредитного Договору, Позичальник також погоджується з усіма додатками та невід`ємними частинами (у т.ч. Правилами, Паспортом споживчого кредиту та Графіком платежів) Договору в цілому.

Пунктом 6.4 Договору передбачено, що укладення Товариством Кредитного договору з Позичальником у електронній формі юридично є еквівалентним отриманню Товариством ідентичного за змістом Кредитного договору, який підписаний власноручним підписом Позичальника, у зв`язку з чим створює для сторін такі ж правові зобов`язання та наслідки.

Пунктом 7.1 Договору передбачено, що цей договір набирає чинності з моменту його укладення в електронній формі, а права та обов`язки сторін, що ним обумовлені, з моменту отримання кредиту, який визначається згідно Правил та відповідно до способу надання кредиту, визначеному у пункті 2.1 цього Договору, та діє до моменту повного фактичного виконання сторонами своїх зобов`язань.

Додатком №1 до договору сторонами визначений графік платежів за договором про споживчий кредит № 3170759 від 07 липня 2021 року (а.с. 12).

20 серпня 2021 року ОСОБА_1 на сайті tengo.ua створив та заповнив анкету-заяву на кредит № 101791239, в якій зазначив свої особисті дані: прізвище, ім`я, по батькові, ідентифікаційний номер, рік народження, номер мобільного телефону та електронної адреси, паспортні дані, домашню адресу, освіту та щомісячний дохід. Надав також згоду, зокрема, щодо правил кредитування (а.с. 20 зворот).

Анкета-заява на кредит № 101791239 містить інформацію про процес оформлення та розгляду заяви. Крім цього, містить відомості щодо суми кредиту 5 000,00 гривень, дати повернення кредиту 19 вересня 2021 року та суми повернення.

20 серпня 2021 року між ТОВ "МІЛОАН" та ОСОБА_1 укладено договір про споживчий кредит №101791239, відповідно до якого кредитодавець зобов`язався на умовах, визначених цим договором, на строк визначений пунктом 1.3 договору надати позичальнику грошові кошти у сумі, визначеній у пункті 1.2 договору, а позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування у встановлений пунктом 1.4 договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та у строки/терміни, що визначені договором. Кредит надається з метою задоволення потреб позичальника не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю та виконанням обов`язків найманого працівника.

Сума кредиту становить 5 000,00 гривень (пункт 1.2. договору).

Кредит надається строком на 30 днів з 20 серпня 2021 року. Термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом (дата платежу) 19 вересня 2021 року (пункти 1.3. - 1.4. договору).

Пункти 1.5.2., 1.6., 2.2.1., 2.2.2., 2.2.3., 2.3, 2.3.1.1., 4.2., 6.1., 6.3., 6.4., 7.1. цього договору ідентичні пунктам договору №3170759 від 07 липня 2021 року укладеного між ТОВ "МІЛОАН" та ОСОБА_1 ..

Додатком №1 сторонами визначений графік платежів за договором про споживчий кредит № 101791239 від 20 серпня 2021 року (а.с. 19).

Відповідно до даних довідки про ідентифікацію убачається, що ОСОБА_1 ідентифікований шляхом направлення одноразового ідентифікатора L96675 07 липня 2021 року на номер телефону НОМЕР_1 (а.с. 22).

Відповідно до даних довідки про ідентифікацію убачається, що ОСОБА_1 ідентифікований шляхом направлення одноразового ідентифікатора U67325 20 серпня 2021 року на номер телефону НОМЕР_1 (а.с. 21 зворот).

Відповідно до даних платіжного доручення 50670226 від 07 липня 2021 року убачається, що ТОВ "МІЛОАН" перераховано 5 000,00 гривень. У графі отримувач зазначено " ОСОБА_1 ". У графі призначення платежу вказано "кошти згідно договору 3170759" (а.с. 22 зворот).

Згідно даних платіжного доручення 31358152 від 20 серпня 2021 року убачається, що ТОВ "МІЛОАН" перераховано на рахунок ОСОБА_1 грошові кошти у сумі 5 000,00 гривень. У графі призначення платежу вказано "кошти згідно договору 101791239" (а.с. 23).

15 грудня 2021 року між ТОВ "МІЛОАН" (Клієнт) та ТОВ "ВЕРДИКТ КАПІТАЛ" (Фактор) укладено договір факторингу №15/12-2021-22, відповідно до якого Клієнт відступає Факторові право грошової вимоги до боржників виключно в частині тих сум заборгованості, що визначені в Реєстрах боржників (а.с. 31-33).

Відповідно до пункту 2.3. за цим договором клієнт відступає Факторові право грошової вимоги до Боржників виключно в частині тих сум заборгованості, що визначені в Реєстрах Боржників.

Відповідно до пункту 7.1 договору сторони домовились, що розмір Фінансування за Реєстром Боржників складає 4 014 759,20 гривень.

Згідно даних платіжного доручення 313550011 від 20 грудня 2021 року убачається, що ТОВ "ВЕРДИКТ КАПІТАЛ" перерахувало на рахунок ТОВ "МІЛОАН" 4 014 759,20 гривень (а.с.33).

15 грудня 2021 року ТОВ "МІЛОАН" та ТОВ "ВЕРДИКТ КАПІТАЛ" складено Акт приймання-передавання Реєстру Боржників за договором Факторингу №15/12-2021-22 від 15 грудня 2021, що підтверджується копією акту приймання-передавання (а.с. 33 зворот).

Відповідно до даних реєстру боржників до договору №15/12/2021-22 убачається, що ТОВ "МІЛОАН" відступило ТОВ "ВЕРДИКТ КАПІТАЛ" право вимоги до ОСОБА_1 на загальну суму 12 779,07 гривень, з яких 3 202,00 гривень заборгованість по основній сумі кредиту; 9 577,07 гривень заборгованість по процентам на дату відступлення права вимоги (а.с.34-35).

17 грудня 2021 року між ТОВ "МІЛОАН" (Клієнт) та ТОВ "ВЕРДИКТ КАПІТАЛ" (Фактор) укладено договір факторингу №17/12-2021-62, відповідно до якого Клієнт відступає Факторові право грошової вимоги до боржників виключно в частині тих сум заборгованості, що визначені в Реєстрах боржників (а.с. 36-38).

Відповідно до пункту 2.3. за цим договором клієнт відступає Факторові право грошової вимоги до Боржників виключно в частині тих сум заборгованості, що визначені в Реєстрах Боржників.

Відповідно до пункту 7.1 договору сторони домовились, що розмір Фінансування за Реєстром Боржників складає 2 503 264,98 гривень.

Згідно даних платіжного доручення 313550009 від 20 грудня 2021 року убачається, що ТОВ "ВЕРДИКТ КАПІТАЛ" перерахувало на рахунок ТОВ "МІЛОАН" 2 503 264,98 гривень (а.с.38).

Відповідно до даних реєстру боржників до договору №17/12/2021-62 убачається, що ТОВ "МІЛОАН" відступило ТОВ "ВЕРДИКТ КАПІТАЛ" право вимоги до ОСОБА_1 на загальну суму 17 417,77 гривень, з яких 4 365,00 гривень заборгованість по основній сумі кредиту; 13 052,77 гривень заборгованість по процентам на дату відступлення права вимоги (а.с.39-40).

З даних реєстру боржників до договору факторингу №15/12-2021-22 від 15 грудня 2021 року убачається, що ТОВ "МІЛОАН" відступило ТОВ "ВЕРДИКТ КАПІТАЛ" право вимоги до ОСОБА_1 на загальну суму 12 779,07 гривень, з яких 3 202,00 гривень заборгованість по тілу кредиту; 9 577,07 гривень заборгованість по процентам (а.с. 41).

10 січня 2023 року відповідно до договору про відступлення №10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги ТОВ "ВЕРДИКТ КАПІТАЛ" відступило ТОВ "Коллект центр" права вимоги первісного кредитора до боржників, за договорами позики, з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них (а.с.43-45).

10 січня 2023 року ТОВ "ВЕРДИКТ КАПІТАЛ" та ТОВ "Коллект центр" підписано акт прийому передачі реєстру боржників за Договором №10-01/2023 про відступлення прав вимоги від 10 січня 2023 року, відповідно до якого первісний кредитор передав, а новий кредитор прийняв реєстр боржників кількістю 207 307 (а.с. 45 зворот).

Відповідно до даних реєстру боржників до договору №10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 10 січня 2023 року новому кредитору перейшло право вимоги, у тому числі до ОСОБА_1 за кредитним договором №3170759 на суму 24 146,17 гривень, з яких 3 202,00 гривень заборгованість за основним зобов`язанням; 20 944,17 гривень заборгованість за нарахованим процентам.

Крім цього, до нового кредитора перейшло право вимоги за кредитним договором №101791239 на загальну суму 32 477,02 гривень, з яких 4 365,00 гривень заборгованість за основним зобов`язанням, 28 112,02 гривень - заборгованість за нарахованим процентам (а.с. 47-49)

8. Мотиви, якими керується колегія суддів апеляційного суду, та застосовані норми права.

Відповідно до статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частинами 1, 2 статті 639 ЦК України встановлено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовились укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно- комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Згідно із статтею 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

За приписом статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Частиною 1 статті 205 ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до статті 207 ЦК України правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, установлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

Разом з тим, особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України "Про електронну комерцію".

Відповідно до статті 5 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною.

Згідно статті 8 Закону України "«Про електронні документи та електронний документообіг" юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму.

Механізм укладення електронного договору, який має використовуватися позивачем у взаємовідносинах із позичальниками, зокрема вимоги до його підписання сторонами, врегульовано Законом України "Про електронну комерцію" та Законом України "Про електронний цифровий підпис".

Статтею 1 Закону України "Про електронний цифровий підпис" передбачено, що електронний цифровий підпис - вид електронного підпису, отриманого за результатом криптографічного перетворення набору електронних даних, який додається до цього набору або логічно з ним поєднується і дає змогу підтвердити його цілісність та ідентифікувати підписувача. Електронний цифровий підпис накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.

Відповідно до статті 3 Закону України "Про електронний цифровий підпис" електронний цифровий підпис за правовим статусом прирівнюється до власноручного підпису (печатки) у разі, якщо: електронний цифровий підпис підтверджено з використанням посиленого сертифіката ключа за допомогою надійних засобів цифрового підпису; під час перевірки використовувався посилений сертифікат ключа, чинний на момент накладення електронного цифрового підпису; особистий ключ підписувача відповідає відкритому ключу, зазначеному у сертифікаті. Електронний підпис не може бути визнаний недійсним лише через те, що він має електронну форму або не ґрунтується на посиленому сертифікаті ключа.

Згідно статті 4 Закону України "Про електронний цифровий підпис" електронний цифровий підпис призначений для забезпечення діяльності фізичних та юридичних осіб, яка здійснюється з використанням електронних документів. Електронний цифровий підпис використовується фізичними та юридичними особами - суб`єктами електронного документообігу для ідентифікації підписувача та підтвердження цілісності даних в електронній формі. Використання електронного цифрового підпису не змінює порядку підписання договорів та інших документів, встановленого законом для вчинення правочинів у письмовій формі.

Статтею 6 Закону України "Про електронний цифровий підпис" передбачено, що сертифікат ключа містить такі обов`язкові дані: найменування та реквізити центру сертифікації ключів (центрального засвідчувального органу, засвідчувального центру); зазначення, що сертифікат виданий в Україні; унікальний реєстраційний номер сертифіката ключа; основні дані (реквізити) підписувача - власника особистого ключа; дату і час початку та закінчення строку чинності сертифіката; відкритий ключ; найменування криптографічного алгоритму, що використовується власником особистого ключа; інформацію про обмеження використання підпису. Посилений сертифікат ключа, крім обов`язкових даних, які містяться в сертифікаті ключа, повинен мати ознаку посиленого сертифіката ключа. Інші дані можуть вноситися у посилений сертифікат ключа на вимогу його власника.

Відповідно до частини 2 статті 3 Закону України "Про електронну комерцію" електронна комерція - відносини, спрямовані на отримання прибутку, що виникають під час вчинення правочинів щодо набуття, зміни або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснені дистанційно з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, внаслідок чого в учасників таких відносин виникають права та обов`язки майнового характеру; електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Згідно частини 3 статті 11 Закону України "Про електронну комерцію" електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.

Відповідно до частини 6 статті 11 Закону України "Про електронну комерцію" відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Статтею 12 Закону України "Про електронну комерцію" встановлено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Частиною 1 статті 3 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію.

З урахуванням викладеного слід зробити висновок про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).

Водночас, не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа.

Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору.

Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.

При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину тощо) вказується особа, яка створила замовлення.

Аналогічні правові висновки зроблені Верховним Судом, наприклад, у постановах від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19 (провадження № 61-16243св20), від 10 червня 2021 року у справі № 234/7159/20 (провадження № 61-18967св20), які, відповідно до вимог частини 4 статті 263 ЦПК України, суд враховує при виборі і застосуванні норми права до цих спірних правовідносин.

Матеріали справи свідчать про те, що кредитні договори підписані відповідачем одноразовими ідентифікаторами.

Матеріали справи містять достатньо доказів, з яких убачається, що відповідачем були укладені договори про споживчий кредит № 3170759 та №101791239 в електронній формі, умови якого позикодавцями були виконані. Отже, колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги в частині неукладення відповідачем договорів як необґрунтовані.

Колегія суддів уважає необґрунтованими доводи апеляційної скарги в частині відсутності доказів перерахування коштів, оскільки такі спростовуються даними платіжних доручень від 07 липня 2021 року та 20 серпня 2021 року про перерахунок ОСОБА_1 коштів на загальну суму 10 000,00 гривень.

Відхиляючи доводи апеляційної скарги в частині відсутності доказів отримання новим кредитором прав вимоги до ОСОБА_1 , колегія суддів зазначає про таке.

Відповідно до частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (частина 1 статті 516 ЦК України).

Відповідно до частини 1 статті 1077, частин 1 статті 1084 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги, а клієнт не відповідає перед фактором, якщо одержані ним суми є меншими від суми, сплаченої фактором клієнтові.

Матеріали цивільної справи містять копії договорів факторингу №15/12-2021-22 від 15 грудня 2021 року, № 17/12-2021-62 від 17 грудня 2021 року відповідно до даних яких ТОВ "МІЛОАН" відступило ТОВ "ВЕРДИКТ КАПІТАЛ" права вимоги за кредитними договорами, в тому числі і до відповідача.

Крім цього, матеріали справи містять договір про відступлення права вимоги №10-10/2023 від 10 січня 2023 року згідно даних якого ТОВ "ВЕРДИКТ КАПТІАЛ" відступило ТОВ "КОЛЛЕКТ ЦЕНТР" право вимоги, зокрема і до відповідача.

Колегія суддів зазначає, що договори факторингу та відступлення прав вимоги відповідачем не оспорювалися, отже в цьому випадку слід виходити з презумпції правомірності правочину вищезазначених договорів у цій справі (стаття 204 ЦК України), а також презумпції обов`язковості виконання договору (стаття 629 ЦК України).

Щодо доводів апеляційної скарги про неправомірне нарахування процентів, суд зазначає про таке.

Згідно укладених між сторонами договорів кредити у сумі по 5 000,00 гривень надано відповідачу строком на 30 днів до 06 серпня 2021 року та до 19 вересня 2021 року.

При цьому пункти 2.3. обох договорів кредиту передбачають пролонгацію строку кредитування.

Продовження вказаного в пункті 1.3. договору строку кредитування може відбуватись на пільгових або стандартних (базових) умовах (пункт 2.3.1.).

Пунктом 2.3.1.2. договору передбачено пролонгацію на стандартних (базових) умовах: позичальник може збільшити строк кредитування на 1 (один) день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз коли позичальник продовжує користування кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. У випадку, якщо внаслідок чергового продовження строку кредитування позичальником у спосіб вказаний цим пунктом, загальний період пролонгації на стандартних (базових) умовах перевищить 60 днів, таке продовження здійснюється на кількість днів, що залишилася до досягнення загальним строком пролонгації на стандартних (базових) умовах 60 днів. Користування кредитними коштами припиняється, якщо у позичальника відсутня заборгованість перед кредитодавцем за кредитом (тілом кредиту).

Якщо позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на стандартних (базових) умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду на який продовжено строк кредитування нараховуються за стандартною (базовою) ставкою наведеною у пункті 1.6. Договору.

Зазначені обставини свідчать про те, що умовами кредитного договору сторони передбачили порядок продовження строку кредиту та умови і строк нарахування процентів за користування кредитом.

За відсутності доказів повернення відповідачем кредитних коштів та обумовленої суми процентів за користування кредитом до визначеного договорами строку, відбулося продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування, що свідчить про пролонгацію строку кредитування на стандартних умовах, як передбачено пунктом 2.3.1.2 договору.

Отже, колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги в частині необґрунтованого нарахування процентів, оскільки такі нараховано у відповідності до пунктів 2.3., 4.2. договорів.

Посилання скаржника на положення Закону України "Про захист прав споживачів" колегія суддів відхиляє, оскільки умови кредитного договору не можна уважати несправедливими, з огляду на те, що розмір процентів за користування кредитними коштами сторонами договору визначено за спільною згодою, що відповідає принципу свободи договору, закріпленому статтею 627 ЦК України. Відповідач розумів розмір процентів, надаючи свою згоду на отримання кредитних коштів, що ним під сумнів не ставиться.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги в частині порушення об`єднання позовних вимог, колегія суддів зазначає про таке.

Відповідно до частини 1 статті 188 ЦПК України в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги.

Частиною 3 статті 188 ЦПК України визначено, що суд з урахуванням положень частини першої цієї статті може за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи об`єднати в одне провадження декілька справ за позовами: 1) одного й того самого позивача до одного й того самого відповідача; 2) одного й того самого позивача до різних відповідачів; 3) різних позивачів до одного й того самого відповідача.

З матеріалів справи установлено, що ТОВ "КОЛЛЕКТ ЦЕНТР" звернулось до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами №3170759 від 07 липня 2021 року та №101791239 від 20 серпня 2021 року, укладеними між ТОВ "МІЛОАН" та ОСОБА_1 , тобто позивач звернувся до відповідача із позовом, предметом якого є стягнення заборгованості за кредитним договорами.

При цьому, за обставин цієї справи кредитором та боржником виступають одні і ті ж особи, позовні вимоги передбачають один і той самий спосіб захисту порушеного права.

Аналіз обставин справи та положень статті 188 ЦПК України дозволяє констатувати, що об`єднання позовних вимог в цьому випадку не розширює предмет доказування, не збільшує коло учасників процесу, кількість доказів, тощо.

Щодо доводів апеляційної скарги в частині стягнення судових витрат, колегія суддів зазначає про таке.

Статтею 59 Конституції України визначено, кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Згідно з частиною 2 статті 15 ЦПК України представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до частини 1 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до пункту 1 частини 3 статті 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Частинами 2-4 статті 137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

З матеріалів справи установлено, що 07 червня 2024 року між ТОВ "КОЛЛЕКТ ЦЕНТР" та адвокатським об`єднанням "Лігал Ассістанс" укладено договір про надання правової допомоги №07-06/2024, предметом якого є надання юридичної допомоги в обсязі та на умовах, передбаченим цим договором.

Відповідно до пункту 4.1 вартість послуг узгоджується сторонами у формі заявок на надання юридичної допомоги, які є невід`ємними додатками до договору.

Матеріали справи містять прайс-лист АО "Лігал Ассістанс", з даних якого убачається, що таким визначено вартість надання тих чи інших послуг.

Зокрема, вартість усної консультації (з вивчення документів) становить 2 000,00 гривень одне питання (фіксована), чи 1 500,00 гривень (погодинна оплата).

Підготовка позовної заяви 3000,00 гривень документ, або від 1 500,00 гривень за годину роботи.

З даних заявки на надання юридичної допомоги №714 від 01 липня 2024 року убачається, що ТОВ "КОЛЛЕКТ ЦЕНТР" та АО "Лісал Ассістанс" погодили надання таких послуг:

- надання усної консультації з вивчення документів / 2 години / 4 000,00 гривень;

- підготовка пропозицій / 0,5 години / 1 000,00 гривень;

- складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суду / 4 години / 12 000,00 гривень (а.с. 59).

Відповідно до даних витягу з акту про надання юридичної допомоги від 05 липня 2024 року убачається, що ТОВ "КОЛЛЕКТ ЦЕНТР" та АО "Лігал Ассістанс" погодили надання таких послуг:

- надання усної консультації з вивчення документів / 2 години / 4 000,00 гривень;

- підготовка пропозицій / 0,5 години / 1 000,00 гривень;

- складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суду / 4 години / 12 000,00 гривень (а.с. 60).

З матеріалів справи убачається, що відповідач повідомлений про це судове провадження, отримав особисто копію ухвали про відкриття провадження та копію позовної заяви 28 серпня 2024 року, проте ані відзиву на позовну заяву, ані клопотання про зменшення розміру судових витрат до суду не направив.

У розумінні положень частини 5 статті 141 ЦПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, є можливим лише на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим адвокатом на виконання робіт.

Суд, ураховуючи те, що в суду першої інстанції відповідач не заявив про несмівмірність витрат на правничу допомогу, а також принципи диспозитивності та змагальності, суд першої інстанції обґрунтовано стягнув витрати на професійну правничу допомогу, оскільки вирішувати про їх зменшення за власною ініціативою суд не має права.

Відтак, апеляційний суд робить висновок про те, що рішення суду ухвалене судом першої інстанції з дотриманням вимог матеріального права.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та на їх правильність не впливають.

Порушень норм процесуального права, які давали б підстави для скасування рішення суду першої інстанції, колегією суддів не установлено.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 259, 268, 367, 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Оболонського районного суду міста Києва від 30 січня 2025 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, установлених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач Н.В. Поліщук

Судді С.М. Верланов

В.В. Соколова