Провадження № 2/522/9789/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2025 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Домусчі Л.В.,

за участю секретаря судового засідання Навроцької Є.І.,

розглянувши у судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів,

ВСТАНОВИВ:

До Приморського районного суду м. Одеса 10.10.2025 року надійшов позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів, а саме зменшити розмір аліментів, встановлений рішенням Приморського районного суду міста Одеси від 14 січня 2020 року по справі № 522/17897/19, що стягуються з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , із розміру 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, до 1/6 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що Рішенням Приморського районного суду міста Одеси від 14 січня 2020 року по справі № 522/17897/19 з ОСОБА_1 від 23 жовтня 2019 року стягуються аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/4 частки від всіх видів заробітку (доходів), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. Заборгованості по сплаті аліментів Позивач не має. На даний час матеріальне становище Позивача змінилося через сукупність деяких факторів. 18 листопада 2023 року Позивач уклав шлюб з ОСОБА_4 (дошлюбне прізвище - ОСОБА_5 ). ІНФОРМАЦІЯ_4 у пари від шлюбу народилася дитина - ОСОБА_6 , актовий запис № 751 зроблено Київським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) 10.06.2025 року, що підтверджується витягом з актового запису про народження. Дружина Позивача наразі не працює, оскільки з 06 серпня 2025 року перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Крім того, батьки Позивача також перебувають на його утриманні. Мати ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , має проблеми зі здоров`ям, що спричинило надання III групи інвалідності від 01 липня 2025 року. Мати Позивача проживає в Україні на підставі посвідки на постійне проживання та інших дітей в Україні не має. Батько Позивача - ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , є людиною похилого віку, в 2022 році переїхав в Україну, наразі не працює та інших дітей в Україні не має. Позивач є військовослужбовцем у військовій частині № НОМЕР_1 . У зв`язку з цим, позивач змушений звернутись до суд з даним позовом.

Матеріали позову суддя отримала 13.10.2025 року.

Відповідно до Єдиного державного демографічного реєстру, відповідь № 1888732 від 14.10.2025 року, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована з 16.12.2015 року за адресою: АДРЕСА_1

Ухвалою суду від 17.10.2025 року у справі відкрито провадження у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено судове засідання на 17.11.2025 року.

До суду 14.11.2025 року від ОСОБА_2 надійшов відзив на позов, згідно якого просила позов залишити без задоволення. В обґрунтування відзиву зазначено, що державною передбачена допомога при народженні дитини, що не змінює матеріальне становище позивача. Батьки не мають компенсувати зменшення виплат на дитину за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою. Крім того ІІІ група інвалідності не заважає особі працювати. Батько позивача також перебуває у працездатному віці та не має протипоказань за здоров`ям. Позивач як військовослужбовець отримує грошове забезпечення, таким чином у позивача наявний постійний заробіток. Жодних безумовних доказів погіршення майнового стану, що унеможливлює сплату ним аліментів у визначеному рішенням суду розмірі, позивач не надав. Матеріали справи не місять доказів того, що позивач після присудження рішенням суду аліментів став непрацездатним, хворіє, перебуває на обліку в центрі зайнятості у пошуку роботи.

У судове засідання 17.11.2025 року з`явилися представник ОСОБА_1 адвокат Каланжов В.М., ОСОБА_2 та її представник адвокат Піскун О.В.

ОСОБА_2 та її представник адвокат Піскун О.В. просили прийняти відзив.

Представник ОСОБА_1 адвокат Каланжов В.М. просив відкласти розгляд справи з метою надання строку на подання відповіді на відзив, також просив приєднати до матеріалів справи інформаційну довідку про відсутність нерухомого майна у позивача та договір оренди житла.

ОСОБА_2 та її представник адвокат Піскун О.В. не заперечували проти відкладення розгляду справи.

Протокольною ухвалою суд прийняв відзив, долучив до матеріалів справи докази: інформаційну довідку щодо нерухомості та договір оренди житла, зобов`язав представника позивача надати оригінал договору оренди житла для огляду судом, задовольнив клопотання представника позивача та відклав розгляд справи на 11.12.2025 року.

До суду 03.12.2025 року від представника ОСОБА_1 адвоката Каланжова В.М. надійшла відповідь на відзив, згідно якої матеріальне становище Позивача змінилося не лише внаслідок настання події народження дитини у новій сім`ї, а ще й внаслідок того, що дружина чоловіка, яка до цього працювала та отримувала заробітну плату, наразі не має змоги працювати та теж перебуває на утриманні Позивача. Крім того, від 2020 року (коли було винесено рішення про стягнення аліментів) матеріальне становище Позивача зазнало змін, оскільки батьки Позивача переїхали жити в Україну та теж перебувають на його утриманні у зв`язку з похилим віком та інвалідністю матері. Так, Позивач забезпечує їх продуктами, ліками за потреби та сплачує орендну плату за житло в розмірі 7500 грн. щомісячно, оскільки вони не мають власного.

У судове засідання 11.12.2025 року з`явилися представник ОСОБА_1 адвокат Каланжов В.М., ОСОБА_2 та її представник адвокат Піскун О.В.

Представник ОСОБА_2 адвокат Піскун О.В. просив долучити до матеріалів справи довідки щодо відвідування дитиною курсів англійської мови та довідку щодо занять дитини футболом. ОСОБА_2 підтримала свого представника.

Представник ОСОБА_1 адвокат Каланжов В.М. не заперечував.

Протокольною ухвалою суд враховуючи згоду представника позивача задовольнив клопотання сторони відповідача та приєднав до справи довідку від 05.11.2025 року про відвідування курсів англійської мови дитиною та довідку Дитячого спортивного клубу «Чорноморець 2018».

Представник ОСОБА_2 адвокат Піскун О.В. позов підтримав, просив задовольнити його з підстав, наведених у позові та у відповіді на відзив.

ОСОБА_2 позов не визнала у повному обсязі та просила відмовити у його задоволенні з підстав, зазначених у відзиві. Крім того зауважила, що вона витрачає на дитину щомісячно приблизно 20 000 грн.

Суд, вислухавши учасників справи, із урахуванням наданих сторонами пояснень, дослідивши матеріали справи, оцінивши подані докази, приходить до наступного.

З матеріалів справи вбачається, що 26.12.2015 року між сторонами було укладено шлюб, про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Приморському районі Одеського міського управління юстиції було складено відповідний актовий запис № 2352.

Під час шлюбу у сторін народилась дитина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , актовий запис № 4830.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 04.11.2019 року (справа № 522/14808/19) позов ОСОБА_1 про розірвання шлюбу задоволено, шлюб між ОСОБА_2 та позивачем розірвано.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 14.01.2020 року (справа № 522/17897/19) позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини задоволено повністю.

Стягнуто з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_2 (проживає АДРЕСА_3 ) на користь ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса: АДРЕСА_1 , НОМЕР_3 ) на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 аліменти щомісячно в розмірі 1/4 частки від всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 23 жовтня 2019 року та до досягнення повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Крім того ОСОБА_1 13.01.2020 року в рамках справи № 522/17879/19 подав до суду відзив на позовну заяву, в якій зазначив, що добровільно погоджується на сплату аліментів та вживає заходів до відновлення сім`ї.

Таким чином з рішення суду було встановлено, що позивач був спроможній сплачувати визначений судом розмір аліментів до подачі даного позову про їх зменшення.

Позивач 10.10.2025 року звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовом про зменшення аліментів.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим, відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

У пункті 32 висновку № 11 КРЄС (2008) вказано, що судові рішення повинні бути зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою, що є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю. Судові рішення повинні бути обґрунтованими. Якість судового рішення залежить від якості його обґрунтування. Обґрунтування повинно засвідчувати дотримання суддею принципів, проголошених Європейським Судом з прав людини, а саме, додержання прав сторони та права на справедливий суд.

Спірні правовідносини сторін виникли із сімейних відносин та регулюються нормами Сімейного кодексу України.

Відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Статтею 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року, визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей.

Статтею 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України, ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ст.ст. 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження.

Відповідно до роз`яснення Пленуму Верховного Суду України, які містяться у п. 17 постанови від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

При вирішенні даного позову дослідженню підлягає наявність та обґрунтованість таких підстав для зменшення розміру аліментів які зазначені в ст. 192 СК України.

Позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається із двох елементів: предмета і підстави позову.

Предметом позову є певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права чи охоронюваного законом інтересу. Правові підстави позову - це зазначена у позовній заяві нормативно-правова кваліфікація обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.

В даному випадку предметом позовних вимог є зменшення розміру аліментів на утримання малолітньої дитини.

Щодо погіршення матеріального становища, стану здоров`я позивача та зміни його сімейного стану.

Позивач вказує, що на даний час з нього стягують, що є обтяжливим для нього за наявності на утриманні батьків, дружини та малолітньої дитини.

Разом із тим, додані до матеріалів справи документи матері позивача ОСОБА_9 не свідчить про її перебування на утриманні сина ОСОБА_10 . Крім того з наданих документації вбачається, що до особи не застосовуються рішення про встановлення ступеня втрати професійної працездатності, не встановлено інвалідність безстроково.

Рішення суду про зобов`язання позивача сплачувати аліменти на утримання непрацездатних батьків відсутнє.

Позивач є військовослужбовцем та на даний час проходить військову службу, отримує гідну заробітну плату, а отже належним чином виконує свої службові обов`язки, на що проблеми зі здоров`ям, про які він зазначав у позові не впливають.

Розмір відрахувань із пенсії вираховується із суми, що залишається після утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (частина перша статті 70 Закону України "Про виконавче провадження").

Частинами другою та третьою статті 70 Закону № 1404-VIII передбачено, що із заробітної плати боржника може бути утримано за виконавчими документами до погашення у повному обсязі заборгованості: у разі стягнення аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю особи, у зв`язку із втратою годувальника, майнової та/або моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, - 50 відсотків; за іншими видами стягнень, якщо інше не передбачено законом, - 20 відсотків. Загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами.

Таким чином суд вбачає, що за виконавчим документом з відповідача стягуються на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітнього сина у розмірі 1/4 частки.

Відповідно до довідки про доходи № 120 за подання за місцем вимоги від 17.07.2025 року № ОСОБА_1 є військовослужбовцем та загальна сума доходжу за період з 1/2025 по 6/2025 за винятком утримань та аліментів становить 289 601,10 грн. (а.с. 9). Середня сума сплачених аліментів становить 14 200 грн.

З наведених норм права та встановлених обставин суд приходить до висновку про те, що встановлення державним виконавцем відрахувань із заробітної плати боржника на рівні 50 % від її розміру відповідає положенням ст. 70 Закону України "Про виконавче провадження".

Згідно Інформації Реєстру нерухомості № 217 від 17.11.2025 року у ОСОБА_1 відсутнє на праві власності нерухоме майно. (а.с. 53)

Судом встановлено, що позивач з 18.11.2023 року знаходиться у другому зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_11 , від якого вони мають спільну дитину ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_8 . (а.с. 24-25, 26-27).

Також позивач зауважує, що він мешкає у орендованій квартирі, що підтверджується копію договору оренди житлового приміщення від 20.09.2024 року (а.с. 50-52)

Суд не вбачає зазначені підстави, а саме оренда квартири, утворення нової сім`ї, народження другої дитини, належними доказами неможливості виконувати свої батьківські обов`язки відносно своєї дитини.

Суд також враховує, що дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , навчається, відвідує позашкільні заняття, а саме відвідує курси англійської мови протягом періоду з 01.11.2023 року по 01.11.2025 року, а також проходить тренування, приймає участь у змаганнях на першість команд, зарахований до основного складу змагань сезону з футболу 2025-2026 року на першість м. Одеса у складі ГО «Чорноморець 2018».

Кожна дитина має як базові потреби, так і може мати окремі потреби, які можуть бути зумовлені станом її здоров`я, видом навчання, позашкільного дозвілля (яке, до речі, обирають і батьки також) тощо.

Таким чином, законодавець гарантував можливість захисту прав та фактичного задоволення інтересів найменш захищених категорій осіб.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження.

Відповідно до роз`яснення Пленуму Верховного Суду України, які містяться у п. 17 постанови від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Відповідно до ст.ст. 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

При вирішенні даного позову дослідженню підлягає наявність та обґрунтованість таких підстав для зменшення розміру аліментів які зазначені в ст. 192 СК України.

Суд вважає, що доводи позивача та надані ним докази не є доказами, що підтверджують вимоги за ст. 192 СК України. Зазначені позивачем обставини самі по собі не можуть слугувати достатньою підставою для зменшення розміру аліментів, стягуваних на утримання неповнолітніх дітей.

У постанові Верховного Суду від 16 вересня 2020 року у справі № 565/2071/19 зазначається, що зміна сімейного стану позивача, а саме народження іншої дитини, не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів. Адже позивач повинен належними та допустимими доказами підтвердити погіршення його майнового стану, у тому числі, у зв`язку з народженням дитини від іншого шлюбу.

Батьки не мають компенсувати зменшення виплат на дитину за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою. Такі висновки містяться у постанові Верховного Суду від 28 травня 2021 року у справі № 715/2073/20.

Оскільки позивач не довів погіршення його майнового стану, у тому числі, у зв`язку з народженням дитини від іншого шлюбу, що може бути визначено у ст. 192 СК України підставою для зменшення розміру аліментів, суд прийшов до висновку, що позов про зменшення розміру аліментів не підлягає до задоволення.

Спори про зменшення або збільшення аліментів вимагають особливої уваги національних судів, оскільки вони стосуються інтересів дітей і забезпечення їх гармонійного розвитку й виховання, а також матеріального добробуту.

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

У ч.1 ст. 3 Конвенції визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судом, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченні інтересів дитини.

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

З урахуванням вищевикладеного суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити.

Відповідно до ст. 268 ЦПК України та у зв`язку з постійними, триваючими екстреними відключеннями електропостачання в Приморському районному суді м. Одеси, періодичним включенням світла, датою складення цього судового рішення є 22.12.2025 року.

Керуючись ст.ст. 141, 179, 180, 182, 183, 191, 192 СК України, ст.ст. 15, 16 ЦК України, ст.ст. 3, 4, 13, 15, 43, 49, 76-81, 89, 95, 133, 141, 210, 211, 258-260, 263, 265, 266, 268, 354 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення, згідно ч. 1 ст. 354 ЦПК України.

Повний текст рішення суду складено 22.12.2025 року.

Суддя Домусчі Л.В.