Справа № 533/396/25
Провадження № 2/533/263/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(за правилами позовного провадження)

23 листопада 2025 року Козельщинський районний суд Полтавської області

в складі: головуючого судді - Оксенюк М. М.,

за участю: секретаря судового засідання - Шуліки Л. Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Козельщина цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Козельщинська державна нотаріальна контора про визнання права власності на обов`язкову частку у спадщині,

УСТАНОВИВ

21.05.2025 через систему «Електронний суд» представник позивача ОСОБА_3 в інтересах позивача ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 , третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Козельщинська державна нотаріальна контора, та після уточнення позовних вимог просила визнати за позивачем ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , право на обов`язкову частку - у розмірі 1/4 частини у спадковому майні, яке належало на праві власності та залишилося після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також стягнути судові витрати.

В обґрунтування заявлених вимог у позовній заяві зазначено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла мати позивача ОСОБА_4 , після смерті якої залишилася спадщина у вигляді житлового будинку розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивач ОСОБА_1 є рідною дочкою спадкодавця ОСОБА_4 та на день смерті спадкодавця і на даний час є пенсіонером та отримує пенсію за віком з 20.03.2019 (що підтверджується довідкою Відділу обслуговування громадян №5 (сервісний центр)).

За життя 02 лютого 2023 року ОСОБА_4 склала заповіт, яким заповіла усе своє майно ОСОБА_2 .

У встановлений законом строк, з метою реалізації спадкових права, позивач звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_4 .. Крім неї, із заявою до нотаріуса також звернулася сестра позивача ОСОБА_2 .

У квітня 2025 року позивач звернулася до нотаріуса щодо отримання свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері, проте постановою державного нотаріуса Козельщинської державної нотаріальної контори від 25 квітня 2025 року їй було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, у зв`язку з наявністю заповіту посвідченого Новогалещинською селищною радою Кременчуцького району Полтавської області 02 лютого 2023 за реєстром №17, на все спадкове майно на іншу особу, який є чинним, і який позбавляє права на спадкування усіх спадкоємців за законом, в тому числі і ОСОБА_1 .

Окрім цього представник позивача зазначає, що позивачка ОСОБА_1 на день смерті матері ОСОБА_4 , була непрацездатною (пенсіонером за віком з 20.03.2019), а отже мала право на обов`язкову частку в спадщині у розмірі 1/4 частини у спадковому майні, яке залишилося після смерті ОСОБА_4 .

Нотаріусом відмовлено позивачці у видачі свідоцтва про право на спадшину, а отже вона вправі звернутися до суду із позовом про визнання права власності на майно в порядку спадкування, оскільки позбавлена можливості реалізувати своє право в позасудовому порядку.

Ухвалою Козельщинського районного суду Полтавської області від 30.05.2025 у справі відкрито загальне позовне провадження з викликом сторін, призначено підготовче засідання та витребувано докази.

19.06.2025 представник відповідача адвокат Кононенко В.А. через систему «Електронний суд» направив відзив з якого вбачається, що позивач на час відкриття спадщини не досягла загального пенсійного віку, встановленого законом (для жінок - 58 років 6 місяців), не є особою з інвалідністю І, II чи III групи, вона не входить до числа осіб, які відповідно до частини 1 статті 1241 ЦК України, мають право на обов`язкову частку у спадщині, а тому в задоволені позову просив відмовити (а.с. 106-108).

28.06.2025 представник позивача адвокат Сидоренко Т.Ю. через систему «Електронний суд» направила відповідь на відзив, з якої вбачається, що позивач ОСОБА_1 вийшла на пенсія саме через те, що по здоров`ю вже не могла працювати, оскільки вказані посади, на яких працювала позивачка, відносяться до Списку №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Окрім цього, представник позивача зазначила, що при визначенні поняття «повнолітні непрацездатні діти» для спадкування обов`язкової частини в спадщині необхідно застосовувати норми статті 1 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» щодо визначення терміну «непрацездатні громадяни» редакції, чинній на час відкриття спадщини. Згідно з цією нормою, до кола непрацездатних громадян включені також особи, які досягли віку, що дає право на пенсію на пільгових умовах. Визначальним критерієм непрацездатності особи є виникнення у неї права на пенсію, а не той віковий критерій, про який вказує представник відповідача у відзиві на позовну заяву. ЗУ «Про пенсійне забезпечення» та ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» позивач не досягла пенсійного віку, встановленого законом, є пенсіонером, тому є непрацездатною та має право на обов`язкову частку в спадщині після смерті спадкодавця. Також вказувала, що правові позиції, на які посилається представник відповідача не належать застосуванню, оскільки не є релевантними (а.с.129-131).

Ухвалою Козельщинського районного суду Полтавської області від 30.06.2025 задоволено клопотання представника позивача та відповідача про відкладення підготовчого судового засідання з поважних причин та продовження строку проведення підготовчого провадження.

13.09.2025 представник позивача адвокат Сидоренко Т.Ю. направила на електрону адресу суду та через систему «Електронний суд» позовну заяву про зміну предмету позову.

Ухвалою Козельщинського районного суду Полтавської області від 16.09.2025 клопотання представника позивача адвоката Сидоренко Тетяни Юріївни про залучення позовної заяви про зміну предмету позову від 12.09.2025 у справ №533/396/25, задоволено повністю.

16.12.2025 та 17.12.2025 через систему «Електронний суд» представник позивача направила до суду додаткові пояснення відповідно до яких остання прохала врахувати те, що позивачу на час відкриття спадщини виповнилося 57 років та відповідно з 20.03.2019 отримує пенсію за віком, в тому числі мала право отримувати пенсію на пільгових умовах так як працювала на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, тому прохала задовольнити позов повністю.

17.12.2025 через систему «Електронний суд» представник відповідача направив додаткові пояснення відповідно до яких, останній прохав врахувати те, що позивач в 2019 році вийшла на пенсію у віці 52 роки на пільгових умовах та на час відкриття спадшини не набула пенсійного. На час відкриття спадшини позивачу виповнилося 57 років і в розумінні статті 26 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» позивач повинна була мати вік 60 років, який при наявності необхідного страхового стажу давав останній право виходу на пенсію, тому прохав відмовити позивачу у задоволенні позову.

Позивач та відповідач у судове засідання не з`явилися, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, про причини неявки в судове засідання, суд не повідомили.

Представники сторін в судове засідання не з`явилися, але направили заяви про розгляд справи без їх та сторін участі (а.с.208, 215).

Третя особа Козельщинська державна нотаріальна контора в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, направила до суду заяву про розгляд справи без участі представника (а.с.46).

У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України, за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, суд проводить розгляд цивільної справи без фіксування технічними засобами, за наявними у справі матеріалами.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступне.

У відповідності до ч З та ч.4 ст.12, ч. 1 та ч.2 ст.13 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Судом встановлено, шо ІНФОРМАЦІЯ_3 , у селі Горбані Кременчуцького району Полтавської області, у віці 83 роки, померла ОСОБА_4 , про шо складено відповідний актовий запис №26 та зареєстровано Виконавчим комітетом Новогалещинської селищної ради (а.с.17, 64).

За життя ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , 02 лютого 2023 року склала заповіт, який був посвідчений секретарем Новогалещинської селищної ради Кременчуцького району Полтавської області Перепелицею Ж.О. та зареєстрований в реєстрі за №17, яким заповіла все своє майно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с.25, 65).

Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина, яка складається із житлового будинку з господарськими будівлями, що знаходиться в АДРЕСА_1 , та належав померлій ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 , на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 06.12.2008 (а.с.93).

З інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/ спадкові договори) вбачається, що заповіт складений ОСОБА_4 від 02.02.2023, є чинний (а.с.61).

Як убачається із матеріалів спадкової справи №113/2024, заведеної Козельщинською районною державною нотаріальною конторою до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_1 звернулася до Козельщинської районної державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за законом (а.с.48).

Відповідно до свідоцтва про народження, свідоцтва про укладення шлюбу та витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу, встановлено, шо позивач ОСОБА_1 є дочкою спадкодавця ОСОБА_4 (а.с.55, 56, 57-58).

Державним нотаріусом Козельщинської державної нотаріальної контори Курочкіним О.О. винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, а саме відмовлено ОСОБА_1 у видачі їй свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно в порядку спадкування після померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 , у зв`язку з наявністю заповіту, посвідченого Новогалещинською селищною радою Кременчуцького району Полтавської області 02 лютого 2023 за реєстром №17, на все спадкове майно на іншу особу, який є чинним, і який позбавляє права на спадкування усіх спадкоємців за законом, в тому числі і ОСОБА_1 (а.с.94-95).

02 грудня 2024 року до Козельщинської районної державної нотаріальної контори звернулася ОСОБА_2 з заявою про прийняття спадщини за заповітом, складеним ОСОБА_4 02 лютого 2024 року (а.с.63).

Відповідно до довідки №391/0208-13 від 20.05.2025 виданої Відділом обслуговування громадян №5 (Сервісний центр) Управління обслуговування громадян ГУ в Полтавській області ПФ України, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Полтавській області та отримує пенсію за віком з 20.03.2019 по даний час (а.с.18).

07 лютого 2027 року Пенсійний фонд України видав ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , пенсійне посвідчення № НОМЕР_1 , вид пенсії: за віком, термін дії: довічно (а.с.10).

Відповідно до статей 1216, 1217, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно із статтею 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).

За змістом частини першої статті 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Статтею 1223 ЦК України встановлено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Згідно із статтею 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Частиною першою статті 1241 ЦК України передбачено, що малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка).

Право на обов`язкову частку - це суб`єктивне майнове право окремих спадкоємців першої черги (стаття 1261 ЦК України) отримати певну частку у спадщині, незалежно від змісту заповіту. Хоча норми про право на обов`язкову частку розміщені у главі, присвяченій спадкуванню за заповітом, за своєю сутністю право на обов`язкову частку належить до спадкування за законом. Тобто право на обов`язкову частку існує лише за наявності заповіту. Коло осіб, які мають право на обов`язкову частку у спадщині, визначене статтею 1241 ЦК України, є вичерпним і розширювальному тлумаченню не підлягає. При з`ясуванні чи відноситься певний суб`єкт до кола осіб, які мають право на обов`язкову частку у спадщині слід враховувати, що непрацездатність особи повинна підтверджуватися відповідними документами. При цьому відповідна особа для віднесення її до кола суб`єктів, які мають право на обов`язкову частку у спадщині, має бути непрацездатною саме на момент відкриття спадщини. Аналіз абзацу другого частини першої статті 1241 ЦК України дозволяє стверджувати, що зменшення розміру обов`язкової частки у спадщині можливе з урахуванням (а) характеру відносин між спадкоємцями і спадкодавцем; (б) наявності інших обставин, що мають істотне значення (зокрема, ними може вважатись тривала відсутність спілкування між спадкодавцем і спадкоємцем, неприязні відносини, зумовлені аморальною поведінкою спадкоємця, тощо). Позбавлення особи права на обов`язкову частку судом ЦК України не передбачено, хоча особа, яка має право на обов`язкову частку, може бути усунена від права на спадкування відповідно до статті 1224 ЦК України (див., зокрема, постанову Верховного Суду в складі Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 01 серпня 2019 року в справі № 510/350/16-ц (провадження № 61-19810св18)).

Непрацездатність - це соціально-фізіологічний стан людини, який визначається її об`єктивною втратою чи зменшенням природних функцій організму або зниженням кваліфікації, значним зменшенням обсягу чи припиненням трудової діяльності, у разі настання якого особа втрачає засоби до існування та потребує матеріального соціального забезпечення (див. постанову Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 липня 2018 року в справі № 525/216/17-ц (провадження № 61-29933 св 18)).

При з`ясуванні чи відноситься певний суб`єкт до кола осіб, які мають право на обов`язкову частку у спадщині слід враховувати, що непрацездатність особи повинна підтверджуватися відповідними документами. При цьому відповідна особа для віднесення її до кола суб`єктів, які мають право на обов`язкову частку у спадщині, має бути непрацездатною саме на момент відкриття спадщини (див., зокрема, постанову Верховного Суду в складі Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 01 серпня 2019 року в справі № 510/350/16-ц (провадження № 61-19810св18)).

Статтею 26 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на час відкриття спадщини визначено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року із збільшенням страхового стажу в подальшому.

Таким чином, для жінок встановлений пенсійний вік - 60 років.

Відповідно до вимог статті 5 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного та соціального страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом та Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування».

Методичні рекомендації щодо вчинення нотаріальних дій (схвалені органами Міністерства юстиції України 29 січня 2009 року; частина 111, розділ 1, пункт 4) визначають, що у осіб, які не досягли встановленого чинним законодавством пенсійного віку (для жінок досягнення 55 років, для чоловіків - 60 років), але які мають право на отримання пенсії на пільгових підставах, право на обов`язкову частку у спадщині не виникає.

Згідно частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, шо ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності, а також виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає позовні вимоги необґрунтованими та недоведеними, а тому такими, що не підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Предметом спору є вимоги позивача про визнання права на обов`язкову частку в спадщині, що залишилася після смерті її матері, на майно, яке спадкодавець заповідала відповідачу.

Судом установлено, що позивач у віці 52 роки отримала пенсію на пільгових умовах так як працювала на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, тому прохала задовольнити позов повністю. На момент відкриття спадщини 15.06.2024, позивач мала вік 57 років.

Перелік осіб, які мають право на обов`язкову частку у спадщині, встановлений частиною 1 статті 1241 ЦК України, згідно з якою до кола таких осіб належать малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатні вдова (вдівець) та непрацездатні батьки. Цей перелік є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

Суд не приймає до уваги твердження представника позивача в частині того, що позивач є повнолітньою непрацездатною дитиною спадкодавця виходячи з наступного.

Цивільний кодекс дійсно не мітить визначення повнолітньої непрацездатної дитини спадкодавця, водночас таке визначення міститься у статті 75 СК України, а отже статті 75 СК України за аналогією закону підлягають застосуванню до вирішення спірного питання, позаяк за своєю суттю регулюють цивільні відносини.

Окрім цього, аналіз частини другої статті 1 ЦК України та статті 5 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» дозволяє дійти переконання, шо до спірних правовідносин для визначення поняття повнолітньої непрацездатної дитини спадкодавця не можна застосовувати норми статті 1 «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», оскільки цей закон не є нормативним актом, що регулює цивільні відносини.

Верховний Суд у постанові від 30.01.2025 у справі №638/7132/15-ц також виснував, що законодавець не передбачив у статті 1 ЦК України можливості застосування до регулювання цивільних відносин норм публічних законів.

Згідно із частиною третьою статті 75 СК України непрацездатною вважається та особа, яка досягла пенсійного віку, встановленого законом, або є особою з інвалідністю 1, 11 чи III групи.

Аналізуючи вищенаведені норми, можна дійти висновку, що до повнолітніх непрацездатних дітей, які мають право на обов`язкову частку у спадщині відповідно до частини першої статті 1241 ЦК України, належать особи з інвалідністю (медичний критерій), а також які вважаються непрацездатними у зв`язку з досягненням встановленого законом пенсійного віку (віковий критерій). При цьому відповідна особа для віднесення її до кола суб`єктів, які мають право на обов`язкову частку у спадщині, має бути непрацездатною саме на момент відкриття спадщини.

Оскільки на момент відкриття спадщини після смерті матері позивач не досягла загального пенсійного віку (60 років), остання не може вважатися непрацездатною, а тому у неї не виникло право на обов`язкову частку у спадщині.

Також, суд звертає увагу на те, що врахування вікового критерію, визначеного статтею 26 «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», не свідчить про застосування до регулювання цивільних відносин норм публічних законів, оскільки пенсійне законодавство в цьому випадку слугує виключно як орієнтир визначення змісту поняття «непрацездатність за віком» та відповідного показника встановленого законом пенсійного віку, якого цивільне законодавство у сфері спадкування не містить.

Окрім цього, суд звертає увагу на те, що факт набуття позивачем права на пенсію на пільгових умовах не свідчить про те, що вона є непрацездатною особою у розумінні статті 1241 ЦК України і має право на обов`язкову частку у спадщині. Аналогічні правові висновки зроблені Верховним Судом у постановах: від 16 січня 2019 року у справі № 208/9389/15-ц (провадження № 61-32940св18); від 26 вересня 2019 року у справі № 303/674/17 (провадження № 61-2948ІСВІ8); від 23 жовтня 2019 року у справі № 285/2298/16-ц (провадження № 61- 28747СВІ8); від 22 липня 2020 року у справі № 285/3561/17 (провадження № 61-37429св18).

Отже, матеріали справи не містять належних доказів на підтвердження непрацездатності позивача ОСОБА_1 , тому у задоволенні позову необхідно відмовити, оскільки позивачем та представником позивача не надано до суду належних та допустимих доказів на обґрунтування позову.

Щодо судових витрат.

Відповідно до частини першої та другої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме у разі відмови в позові на позивача.

Оскільки позовні вимоги задоволенню не підлягають, то судові витрати слід віднести на рахунок позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. 12, 49, 81, 82, 89, 247, 259, 263-265, 268, 352-355 ЦПК України, суд.

УХВАЛИВ

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Козельщинська державна нотаріальна контора про визнання права власності на обов`язкову частку у спадщині - відмовити.

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги до Полтавського апеляційного суду через Козельщинський районний суд.

Апеляційна скарга в електронній формі подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повний текст рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного тексту рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя М. М.Оксенюк