Справа № 643/7804/25
Провадження № 2/643/3916/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.12.2025 м. Харків

Салтівський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого - судді Замікули Б.С.,

за участю секретаря судового засідання Каратаєвої Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , територіальної громади міста Харкова в особі Харківської міської ради, про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Керімов А.З., звернулась до Салтівського районного суду міста Харкова із позовом до ОСОБА_2 , територіальної громади міста Харкова в особі Харківської міської ради, в якому просить поновити пропущений строк та встановити 2 місяці додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини за законом, що відкрилась після смерті її батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування заявлених вимог зазначається, що ОСОБА_1 є дочкою

ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , та після смерті якого відкрилася спадщина, що складається з усього рухомого та нерухомого майна, яке належало спадкодавцеві на день його смерті.

За життя ОСОБА_3 склав заповіт від 01.06.2023, посвідчений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Прімою Н.В., зареєстрований в реєстрі за № 1052, відповідно до якого все своє майно заповів дочці, ОСОБА_1 .

Встановлений законом шестимісячний строк для прийняття спадщини, який закінчився 23.08.2024, позивач пропустила за таких обставин.

На момент відкриття спадщини ОСОБА_1 перебувала у Республіці Польща, а тому з метою оформлення заяви про прийняття спадщини звернулася до Генерального консульства України у Вроцлаві. Позивач вважала, що оформлена нею заява буде передана нотаріусу для подальшого оформлення права власності на спадкове майно. Однак, як стало відомо позивачу, заява про прийняття спадщини не була направлена нотаріусу за місцем відкриття спадщини.

В подальшому представник позивача звернувся до приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Балух Н.В. з метою оформлення спадщини, однак нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва, посилаючись на пропуск строку звернення із заявою про прийняття спадщини.

Позивач вважає, що пропустила строк для прийняття спадщини з поважних причин, оскільки в межах шестимісячного строку вони висловила своє бажання прийняти спадщину та оформила відповідну заяву в консульській установі. Однак з незалежних від позивача причин вказана заява не була передана нотаріусу для оформлення відповідного свідоцтва.

Ухвалою Салтівського районного суду міста Харкова від 22.05.2025 позовну заяву залишено без руху та надано час для усунення недоліків.

На виконання вказаної ухвали суду представник позивача надав до суду заяву про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Салтівського районного суду міста Харкова від 07.07.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Салтівського районного суду міста Харкова від 03.09.2025 задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів та витребувано у приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Балух Н.В. копію спадкової справи, яка заведена після смерті ОСОБА_3 .

На виконання вказаної ухвали суду нотаріус повідомив, що спадкова справа після смерті ОСОБА_3 не заводилась, оскільки особа, яка звернулась за оформленням свідоцтва про право на спадщину, на день смерті разом із померлим зареєстрована не була, заяву про прийняття спадщини у встановлений законом строк не подала. У зв`язку з цим нотаріусом було запропоновано звернутись до суду з питання встановлення додаткового строку для прийняття спадщини.

Представник Харківської міської ради надав до суду письмові пояснення, в яких заперечив обґрунтованість заявлених вимог, посилаючись на таке.

У матеріалах справи відсутні докази на підтвердження наявності права власності у ОСОБА_3 на будь-яке рухоме/нерухоме майно у спадкодавця у зв`язку з чим не можливо встановити чи існує на теперішній час у наявності об`єкт спадкування, що має увійти до спадкової маси.

Також вказував про відсутність у матеріалах справи постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії, а саме про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину. У зв`язку з цим неможливо визначити правові підстави звернення позивача до суду із заявленими позовними вимогами без вмотивованої відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину.

Окремо представник відповідача зазначив, що наведені позивачем обставини не свідчать про поважність причин пропуску ним строку для подання заяви про прийняття спадщини, оскільки позивач не був позбавлений можливості самостійно направити засобами поштового зв`язку на адресу нотаріуса заяву про прийняття спадщини, як це визначено п. 3.5. глави 10 частини ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5.

З наведених підстав представник Харківської міської ради просив відмовити у задоволенні позову.

Представник позивача на спростування вказаних доводів надав до суду письмові заперечення, в яких зазначив про таке.

У межах шестимісячного строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, а саме 19.06.2024, позивач звернулася до Генерального консульства України у Вроцлаві із заявою про прийняття спадщини. Однак через неналежне виконання своїх обов`язків консульськими посадовими особами, заява не була своєчасно передана нотаріусу за місцем відкриття спадщини, що призвело до формального пропуску строку з причин, незалежних від волі позивача. На переконання представника позивача, причини пропуску строку для прийняття спадщини є поважними, оскільки позивач своєчасно вчинила всі дії, необхідні для прийняття спадщини, звернувшись до компетентної консульської установи у країні свого перебування, проте не змогла реалізувати своє право внаслідок неналежного виконання посадовими особами консульства своїх обов`язків.

Крім того, наявність заповіту на користь позивача свідчить про волю спадкодавця передати належне йому майно саме позивачу. Відмова у поновленні строку призведе до порушення права позивача на спадкування.

Щодо посилань про відсутність спадкового майна представник позивача просив врахувати, що наявність заповіту від 01.06.2023 є належним і допустимим доказом наявності у позивача спадкових прав. До складу спадщини після смерті ОСОБА_3 входять грошові кошти (рухоме майно), які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя. Зокрема, до складу спадкової маси входять соціальні виплати (рухоме майно), на отримання яких мав право спадкодавець, у тому числі виплати, передбачені батькові позивача після загибелі його сина ОСОБА_4 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_2 під час захисту України.

Відтак, до складу спадщини входять грошові кошти (соціальні виплати), які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя.

В частині відсутності у матеріалах справи постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії, представник позивача зазначає, що до позовної заяви надано письмову нотаріуса

Балух Н.В. від 22.04.2025, в якій викладено мотиви відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину та посилання на необхідність звернення до суду.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про нотаріат», на вимогу особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, нотаріус зобов`язаний викласти причини відмови в письмовій формі і роз`яснити порядок її оскарження. Тобто закон не вимагає складання окремого документа у формі постанови, а достатньо письмового акта нотаріуса, який містить мотивовану відмову.

Відповідач ОСОБА_2 не висловив своєї позиції по суті спору. Згідно інформації з Реєстру територіальної громади міста Харкова встановлено, що місце проживання ОСОБА_2 з 21.04.2005 по 03.07.2019 було зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 . Як вбачається з Єдиного демографічного реєстру (відповідь № 1490255 від 18.06.2025), на час розгляду справи відомості про місце реєстрації ОСОБА_2 відсутні.

У зв`язку з цим виклик відповідача здійснювався в порядку, передбаченому ч. 10 ст. 187 ЦПК України через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України.

Ухвалою суду від 29.10.2025 підготовче провадження у даній справі закрито. Призначено справу до судового розгляду по суті.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій просив розглянути справу за відсутності позивача та його представника.

Представник відповідача, Харківської міської ради, у судове засідання не з`явився, про дату та час проведення судового засідання повідомлений належним чином, у письмових поясненнях від 13.10.2025 просив розглядати справи за його відсутності.

Відповідача ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, про дату та час проведення судового засідання повідомлений належним чином, шляхом виклику через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_3 в хуторі Зелений Клин Волоконівського району Бєлгородської обл. (рф), помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у смт Нова Водолага Харківського району Харківської області, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 27.02.2024, виданого Нововодолазькою селищною радою.

Згідно копії заповіту від 01.06.2023, посвідченого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Прімою Н.В., зареєстрований в реєстрі за № 1052, ОСОБА_3 на випадок своєї смерті зробив розпорядження, відповідно до якого все своє рухоме і нерухоме майно, яке належить йому або буде належати на день своєї смерті, він заповідає дочці ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 08.04.2022, виданого Коростишівським відділом ДРАЦС у Житомирському районі Житомирської області Центрально-Західного міжрегіонального управління юстиції (м. Хмельницький), ОСОБА_4 ,

ІНФОРМАЦІЯ_5 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у с. Кам`янка Ізюмського району Харківської області.

Як вбачається із копії заяви від 19.06.2024, посвідченої консулом Генерального консульства України у Вроцлаві Кротовою В.М., зареєстрована в реєстрі за № 1542, ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка тимчасово перебуває у Республіці Польща, зазначила, що приймає спадщину, яка залишилась після смерті ОСОБА_3 (незалежно від того, з чого вона складається). Також у заяві вказано, що спадкоємцю роз`яснено положення ст. 1268, 1269 ЦК України.

Згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 22.04.2024, сформованої приватним нотаріусом Балух Н.В., встановлена наявність чинного заповіту від 01.06.2023, посвідченого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Прімою Н.В., номер в реєстрі 1052. Заповідачем зазначений ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Відповідно до Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про спадщину) від 22.04.2024, сформованої приватним нотаріусом Балух Н.В., (параметри запиту: ОСОБА_3 ) відсутня будь-яка інформація щодо заведених спадкових справ та виданих на їх підставі свідоцтв про спадщину.

Із копії листа приватного нотаріуса Балух Н.В. від 22.04.2025 вих. № 9/01-16 вбачається, що представник позивача звернувся до нотаріуса з метою оформлення права на спадщину, надав заповіт, складений померлим ОСОБА_3 на ім`я ОСОБА_1 , а також заяву ОСОБА_1 про прийняття спадщини, справжність підпису на якій засвідчено 19.06.2024 консулом Генерального консульства України у Вроцлаві Кротовою В.М., зареєстрована в реєстрі за № 1542. Проте нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, у зв`язку із пропуском шестимісячного строку для звернення із заявою при прийняття спадщини.

Відтак, судом встановлено, що позивач є єдиним спадкоємцем, який звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 та є спадкоємцем за заповітом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам та обґрунтованості заявлених позивачем вимог, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Згідно із ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Положенням ч. 1 ст. 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України).

Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст. 1261-1265 цього Кодексу.

Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини (ст. 1223 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ч. 1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Отже, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

З урахуванням встановлених судом обставин, кінцевим строком для прийняття позивачем спадщини є 23.08.2024.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом зазначеної статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є ті, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) спадкоємець пропустив строк для прийняття спадщини; 2) у спадкоємця були перешкоди для подання заяви для прийняття спадщини; 3) ці обставини визнані судом поважними.

Оцінка поважності причин пропуску строку прийняття спадщини повинна, у першу чергу, стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду мають існувати об`єктивні та істотні перешкоди для прийняття спадщини. Інші періоди досліджуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду.

Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду України від 04.11.2015 у справі

№ 6-1486цс15, від 23.08.2017 у справі № 6-1320цс17, у постановах Верховного Суду від 26.06.2019 у справі № 565/1145/17, від 17.10.2019 у справі№ 766/14595/16, від 30.01.2020 у справі № 487/2375/18,

від 31.01.2020 у справі № 450/1383/18, від 17.08.2023 у справі № 626/274/22.

Як встановлено судом, позивач в межах шестимісячного строку, висловила своє волевиявлення на прийняття спадщини, що підтверджується її заявою від 19.06.2024, посвідченої консулом Генерального консульства України у Вроцлаві ОСОБА_5 .

На переконання суду, позивач обґрунтовано розраховувала, що звернення до консульської установи є достатнім для реалізації її прав як спадкоємця, оскільки відповідно до ст. 38 Закону України «Про нотаріат», Консульські установи України, серед іншого: вживають заходів до охорони спадкового майна; видають свідоцтва про право на спадщину.

Зі змісту заяви від 19.06.2024, посвідченої консулом Генерального консульства України у Вроцлаві, не вбачається, що позивачу було роз`яснено необхідність надсилання заяви про прийняття спадщини на адресу нотаріуса, що на переконання суду, свідчить про неналежне виконання консулом покладених на нього обов`язків, враховуючи наступне.

Оскільки в даному випадку консул виконував функції нотаріуса, тому на нього поширюються обов`язки, передбачені ст. 5 Закону України «Про нотаріат», а саме: сприяти фізичним та юридичним особам у здійсненні їх прав та захисті законних інтересів, роз`яснювати права і обов`язки, попереджати про наслідки вчинюваних нотаріальних дій для того, щоб юридична необізнаність не могла бути використана їм на шкоду.

Аналогічний обов`язок передбачений ч. 2 ст. 48 Консульського статуту України, що затверджений Указом Президента України від 02.04.1994 № 127/94, відповідно до якого Консул, який вчинює нотаріальні дії, зобов`язаний роз`яснювати громадянам України їх права та обов`язки, попереджати про наслідки вчинюваних нотаріальних дій з тим, щоб юридична необізнаність та інші подібні обставини не могли бути використані їм на шкоду.

Суд погоджується з доводами відповідача, що позивач не був позбавлений можливості самостійно надіслати заяву про прийняття спадщини засобами поштового зв`язку на адресу нотаріуса, як це визначено п. 3.5. глави 10 частини ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України.

Також суд допускає, що ситуація, яка зумовила вирішення даної справи в судовому порядку, обумовлена необізнаністю позивача із вимогами законодавства, що не може вважатись безумовною підставою поважності причини пропуску строку для прийняття спадщини.

Водночас, з урахуванням поданої позивачем заяви про прийняття спадщини, невиконання позивачем подальших формальних процедур стало наслідком нероз`яснення консулом необхідності їх вчинення, як це визначено ст. 5 Закону України «Про нотаріат» та ч. 2 ст. 48 Консульського статуту України.

Враховуючи наведене суд вважає, що позивач, який своєчасно висловив своє волевиявлення на прийняття спадщини та через бездіяльність консула, тобто з об`єктивних причин, не виконав необхідні дії з метою оформлення спадщини, вправі розраховувати на судовий захист своїх прав.

Суд відхиляє доводи відповідача в частині ненадання позивачем до суду постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії, оскільки зі змісту листа приватного нотаріуса Балух Н.В. від 22.04.2025 вих. № 9/01-16 чітко та однозначно вбачається зміст прийнятого нотаріусом рішення та його мотиви. Інакше, у позивача не було б необхідності звертатись до суду.

Відповідно до ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно зі ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, враховуючи обставини, на які посилався позивач та загальновідомі обставини суд дійшов висновку, що строк для прийняття спадщини був пропущений з об`єктивних причин.

Ухвалюючи рішення у цій справі суд також враховує принцип «пропорційності», який нерозривно пов`язаний із принципом верховенства права. Зокрема, принцип верховенства права є фундаментом, на якому базується принцип «пропорційності», натомість принцип «пропорційності» є умовою реалізації принципу верховенства права і водночас його необхідним наслідком. Дотримання принципу «пропорційності» передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, все одно буде розглядатися як порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якщо не було дотримано розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства.

Вжиті державою заходи мають бути ефективними з точки зору розв`язання проблеми суспільства, і водночас пропорційними щодо прав приватних осіб. Оцінюючи пропорційність, необхідно визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, оскільки обмеження не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети.

Зазначене узгоджується з правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 17.10.2018 у справі № 681/203/17-ц, від 01.06.2020 у справі № 185/777/17.

Суд відхиляє доводи представника Харківської міської ради щодо відсутності підстав для задоволення позову, оскільки вони ґрунтуються виключно на формальному підході до оцінки спірних правовідносин, без врахування волевиявлення спадкодавця.

Також суд приймає до уваги, що позивач є єдиним спадкоємцем, на користь якого спадкодавець заповідав усе належне йому майно.

У зв`язку з цим суд наголошує, що воля спадкодавця має ключове значення при вирішенні даної справи, оскільки заповіт - це останній юридично значимий документ, що складається за життя людини та має бути безумовно виконаний після її смерті, якщо відсутні підстави сумніватись у волевиявленні спадкодавця. На переконання суду, порушення строку для прийняття спадщини не може нівелювати волю спадкодавця та його бажання, аби майно було успадковане особою, яка зазначена у заповіті.

До того ж наслідки пропущення позивачем строку для прийняття спадщини будуть непропорційним втручанням у його володіння майном, оскільки втрата права на спадкування майна за заповітом буде для позивача надмірним тягарем та, як наслідок, буде порушено баланс між інтересами позивача та інтересами територіальної громади м. Харкова.

Враховуючи викладене, принцип пропорційності між застосованим заходом та переслідуваною метою, дотримуючись загальних засад цивільного законодавства, таких як справедливість, добросовісність та розумність, з метою виконання завдань цивільного судочинства щодо ефективного захисту порушених прав, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Питання про розподіл судових витрат суд вирішує з урахуванням позиції представника позивача, який не наполягав на їх стягненні з відповідачів, що не позбавляє позивача можливості вирішити вказане питання в порядку, визначеному ст. 270 ЦПК України.

Керуючись ст. 13, 81, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , територіальної громади міста Харкова в особі Харківської міської ради, про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини задовольнити.

Визначити ОСОБА_1 додатковий строк 2 (два) місяці з дня набрання судовим рішенням законної сили для подання заяви про прийняття спадщини, що відкрилася після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у смт Нова Водолага Харківського району Харківської області.

Рішення може бути оскаржено до Харківського апеляційного суду протягом 30днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасники справи мають право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення даного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач 1: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_4 , останнє відоме зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач 2: Харківська міська рада, , місцезнаходження:

м. Харків, м-н Конституції, 7.

Суддя Борис ЗАМІКУЛА