Номер провадження: 22-ц/813/6439/25
Головуючий у першій інстанції Скриль Ю. А.
Доповідач Коновалова В. А.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

18.12.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого - Коновалової В.А.,

суддів: Лозко Ю.П., Карташова О.Ю.,

учасники справи:

позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс»,

відповідач ОСОБА_1 ,

розглянувши в порядку спрощеного провадження (без повідомлення учасників справи відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України) справу

за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» ,

на рішення Київського районного суду м. Одеси від 11 червня 2025 року,

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості

в с т а н о в и в:

Короткий зміст позовних вимог

В жовтні 2024 року ТОВ «Укр Кредит Фінанс» звернулося до суду із позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, в обґрунтування якої зазначило, що 11.03.2024 року між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та ОСОБА_1 за допомогою Веб-сайту (navse.in.ua), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «Укр Кредит Фінанс» в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле, укладено електронний договір про відкриття кредитної лінії № 1362-9632.

Відповідно до умов кредитного договору кредитодавець взяв на себе зобов`язання надати відповідачу кредит для задоволення особистих потреб, на наступних умовах: сума кредиту 20000,00 грн; строк кредитування 300 днів; базовий період 14 днів; комісія за видачу кредиту 15,00 % від суми кредиту; знижена % ставка 1,50 % в день; стандартна % ставка 1,50 % в день.

Позивач виконав взяті на себе зобов`язання у повному обсязі, надавши відповідачу кредит відповідно до умов кредитного договору, однак ОСОБА_1 надані йому грошові кошти, а також проценти за їх використання не повернув у зв`язку з чим станом на 08 серпня 2024 року загальний розмір грошових вимог кредитодавця до відповідача, які виникли на підставі кредитного договору становлять: 55653,96 гривень, що складається з: прострочена заборгованість по комісії за видачу кредиту 193,96 гривень; прострочена заборгованість за кредитом 20000,00 гривень; прострочена заборгованість за нарахованими процентами 35460,00 гривень.

З урахуванням зазначеного, позивач просить суд задовольнити позовні вимоги та стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Укр Кредит Фінанс» загальну суму заборгованості за кредитним договором № 1362-9632 від 11.03.2024 року, в розмірі 55653,96 гривень, з яких: прострочена заборгованість по комісії за видачу кредиту 193,96 гривень; прострочена заборгованість за кредитом 20000,00 гривень; прострочена заборгованість за нарахованими процентами 35460,00 гривень та вирішити питання розподілу судових витрат.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Київський районний суд м. Одеси рішенням від 11.06.2025 року у задоволенні позовних вимог ТОВ «Укр Кредит Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про відкриття кредитної лінії від 11.03.2024 № 1362-9632 відмовив. Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, щоматеріали справи не містять належних доказів, підтверджуючих виконання ТОВ «Укр Кредит Фінанс» умов договору № 1362-9632 від 11.03.2024 щодо здійснення безготівкового переказу грошової суми на банківський рахунок позичальника шляхом використання вказаних позичальником реквізитів електронного платіжного засобу. Крім того, матеріали справи не містять даних, підтверджуючих належність електронного платіжного засобу, реквізити якого неповно зазначені у тексті договору, саме ОСОБА_1 . Позивачем не долучено ані виписки з банківського рахунку, ані заявки відповідача на оформлення кредиту, в якій би могла міститись повна інформація про належний банківський рахунок відповідачу.

Суд вважав, що надані ТОВ «Укр Кредит Фінанс» докази на доведення викладених у позовній заяві обставин та аргументів, як окремо, так і у їх сукупності, не відповідають критеріям належності, допустимості, достатності та достовірності, та достеменно не підтверджують здійснення фінансової операції щодо переказу грошових коштів на виконання договору, перерахування їх саме відповідачу, та що саме відповідач, отримавши кредитні кошти, в подальшому порушив обов`язок їх повернути, тобто не виконував, або неналежним чином виконував умови кредитного договору № 1362-9632 від 11.03.2024.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній ТОВ «Укр Кредит Фінанс» просить скасувати рішення Київського районного суду м. Одеси від 11.06.2025 року по справі № 947/33975/24 та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ТОВ «Укр Кредит Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити повністю, посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, що мають значення для справи, порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

(1) Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга мотивована тим, що на підтвердження укладання кредитного договору № 1362- 9632 від 11.03.2024 року Відповідачем з ТОВ «Укр Кредит Фінанс» було надано до суду електронний доказ в паперовій формі (роздруківка тексту кредитного договору), підписаний одноразовим ідентифікатором «C9525».

Скаржник зазначає, що позичальник, з метою укладення договору, самостійно формує відповідну заявку на сайті позивача. Під час заповнення позичальником заявки на отримання кредиту він особисто(самостійно) вказує свої персональні дані, у тому числі і контактний номер телефону та адресу електронної пошти. І саме на зазначений позичальником в заявці номер телефону, а саме: НОМЕР_1 кредитодавець надсилає СМС повідомлення про схвалення ним заявки на отримання кредиту та відповідний одноразовий ідентифікатор,необхідний для підписання кредитного договору.

Крім того, при оформленні кредитного договору за допомогою Веб-сайту клієнт (відповідач) проходить перевірку та надає сканкопії документів (паспорту та ідентифікаційного коду) або верифікується за допомогою технології BankID.

Зазначає, що позивач не відкриває рахунки, а здійснює послуги з переказу коштів без відкриття рахунку, оскільки скаржник є фінансовою установою, яка здійснює господарську діяльність з надання фінансових послуг, а саме надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, без відкриття рахунку, тому він не має можливості надати будь-який первинний бухгалтерський документ у тому числі виписки з особового рахунку (рух коштів по рахунку) стосовно рахунку ОСОБА_1 .

Скаржник посилається, що клієнт самостійно вносить до інформаційно-телекомунікаційної системи кредитора номер своєї банківської картки, на яку бажає отримати кредит. Інформаційно-телекомунікаційна система кредитора, в автоматичному режимі перераховує кредитні кошти за реквізитами вказаними клієнтом, разом із тим, інформація щодо належності карткового рахунку відповідачу є банківською таємницею установи банку в якому було відкрито цей картковий рахунок. Як вбачається із змісту кредитного договору, в ньому зазначено номер особистого електронного платіжного засобу відповідача з маскою, а саме: НОМЕР_2 .

Позивач (через партнера АТ КБ «ПРИВАТБАНК» з яким укладено договір № 4010 від 02.12.2019 року про надання послуг в системі LiqPay від 02 грудня 2019 року) видав відповідачу кредитні кошти у розмірі 20000,00 грн, на картковий рахунок вказаний відповідачем в особистому кабінеті, що підтверджується довідкою АТ КБ «ПРИВАТБАНК» про перерахування коштів від ТОВ «Укр Кредит Фінанс» через систему платежів LiqPay на підставі договору № 4010 від 02.12.2019 року на карту отримувача (відповідача), чим виконав свої зобов`язання за договором своєчасно та в повному обсязі.

На підтвердження перерахування відповідачу коштів, до суду надано довідку про перерахування суми кредиту № 1362-9632 від 11.03.2024 року, а також лист (довідку) АТ КБ «ПРИВАТБАНК, які містить номер особистого електронного платіжного засобу Відповідача із маскою, а саме, НОМЕР_2 .

Відповідачем при оформленні заявки було зазначено повний номер картки (електронного платіжного засобу відповідача), але відповідно до постанов Правління Національного банку України позивач не може зазначати та зберігати у договорах, інших документах повний номер особистого електронного платіжного засобу відповідача. Отже, до суду першої інстанції було надано електронний доказ в паперовій формі (роздруківка тексту кредитного договору № 1362-9632 від 11.03.2024 року), підписаний одноразовим ідентифікатором «C9525», який містить номер особистого електронного платіжного засобу відповідача із маскою, а саме, НОМЕР_2 .

Звертає увагу, що у кредитному договорі № 1362-9632 від 11.03.2024 року сторонами погоджено умови щодо розміру та сплати процентів і ОСОБА_1 погодився з такими умовами, шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

Отже, позивач має законне право на нарахування процентів (згідно п. 4.6.та п. 10.2 кредитного договору) протягом строку договору, що визначені в п.4.9. кредитного договору.

З наданого позивачем до позовної заяви розрахунку заборгованості чітко вбачається розмір заборгованості Відповідача по кредитному договору та порядок нарахування відсотків що узгоджуються з умовами кредитного договору за користування кредитними коштами протягом строку кредитування, тобто строку на який укладено кредитний договір.

(2) Позиція інших учасників справи

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 02.07.2025 року відкрито провадження у справі, та ОСОБА_1 роз`яснювалось право подання до апеляційного суду відзиву на апеляційну скаргу.

Копію ухвали про відкриття провадження ТОВ «Укр Кредит Фінанс» отримало 03.07.2025 року в особистому кабінеті Електронного суду, що підтверджується довідкою.

ОСОБА_1 копія ухвали про відкриття провадження та копія апеляційної скарги надсилались засобами поштового зв`язку.

Частиною шостою статті 19 ЦПК України визначено, що малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Предметом позову в цій справі є вимога про стягнення заборгованості у розмірі 55653,96 грн, тобто ціна позову не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (3028 х 30 = 90840 грн), тому справа є малозначною в силу прямої вказівки в ЦПК України.

Оскільки справа є малозначною, то розгляд апеляційної скарги проводиться без повідомлення учасників справи відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України.

Згідно ч. 1 ст. 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час та місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи.

Інформація про призначення даної справи до розгляду у апеляційному суді без повідомлення учасників справи завчасно розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України.

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступного.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, щоматеріали справи не містять належних доказів, підтверджуючих виконання ТОВ «Укр Кредит Фінанс» умов договору № 1362-9632 від 11.03.2024 щодо здійснення безготівкового переказу грошової суми на банківський рахунок позичальника шляхом використання вказаних позичальником реквізитів електронного платіжного засобу. Крім того, матеріали справи не містять даних, підтверджуючих належність електронного платіжного засобу, реквізити якого неповно зазначені у тексті договору, саме ОСОБА_1 . Позивачем не долучено ані виписки з банківського рахунку, ані заявки відповідача на оформлення кредиту, в якій би могла міститись повна інформація про належний банківський рахунок відповідачу.

Суд вважав, що надані ТОВ «Укр Кредит Фінанс» докази на доведення викладених у позовній заяві обставин та аргументів, як окремо, так і у їх сукупності, не відповідають критеріям належності, допустимості, достатності та достовірності, та достеменно не підтверджують здійснення фінансової операції щодо переказу грошових коштів на виконання договору, перерахування їх саме відповідачу, та що саме відповідач, отримавши кредитні кошти, в подальшому порушив обов`язок їх повернути, тобто не виконував, або неналежним чином виконував умови кредитного договору № 1362-9632 від 11.03.2024.

Проаналізувавши встановлені судом першої інстанції обставини у справі колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Із матеріалів справи вбачається, що 11.03.2024 між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та ОСОБА_1 укладено електронний договір про відкриття кредитної лінії № 1362-9632 продукту «НА ВСЕ» за умовами якого кредитодавець відкрив кредитну лінію для позичальника шляхом надання позичальнику грошових коштів на умовах строковості, зворотності, платності для задоволення особистих потреб позивальника, а позичальник зобов`язується повернути кредит не пізніше останнього дня строку кредитування та сплатити нараховані кредитодавцем проценти за користування кредитом в порядку, передбаченому цим договором.

За умовами договору, цей договір укладається у вигляді електронного договору у розумінні Закону України «Про електронну комерцію».

Розмір кредитного ліміту, тобто загальний розмір кредиту: 20000 грн. Дата надання/ видачі кредиту 11.03.2024 року.

Нарахування процентів за користування кредитом здійснюється на залишок неповерненої суми кредиту за кожен день користування кредитом, починаючи з дня видачі кредиту до дати фактичного повернення всієї суми кредиту за наступною ставкою: стандартна процентна ставка становить 1,5% за кожен день користування кредитом (вказана процентна ставка застосовується протягом всього строку дії цього договору, за виключенням строку використання позичальником права користування кредитом за зниженою ставкою (п.4.6 договору).

Денна процентна ставка на дату укладення цього договору складає 1,388 процентів (п. 4.12 договору).

Пунктом 4.7 договору передбачено, що комісія за видачу кредиту становить 15% від суми виданого кредиту.

Строк кредитування, тобто, строк на який надається кредит позичальнику: 300 (триста) календарних днів з моменту перерахування Кредиту Позичальнику (далі строк кредитування). Дата повернення (виплати) кредиту 04.01.2025 року. Строк дії договору є рівним строку кредитування. Продовження строку кредитування або строку дії договору або строку виплати кредиту в односторонньому порядку кредитодавцем або позичальником не допускається (п.4.9 договору).

Орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення цього договору (за весь строк кредитування) складає 103280,88 грн та включає в себе суму кредиту, комісію за видачу кредиту та проценти за користування кредитом.

На підтвердження виконання обов`язку кредитора щодо переказу кредитних коштів відповідачу, позивачем надано Довідку про перерахування суми кредиту № 1362-9632 від 11.03.2024 ОСОБА_1 , в якій міститься інформація, що видача коштів здійснена 11.03.2024 за допомогою системи LiqPai, платіж: , № платіжної карти НОМЕР_2 , тип операції: видача кредиту, сума платежу: 20 000,00 грн.

Також позивачем наданий лист АТ КБ «ПРИВАТ БАНК» про перерахування коштів від ТОВ «Укр Кредит Фінанс» через систему платежів LiqPay на підставі договору № 4010 від 02.12.2019. Вказаний лист датований 09.08.2024 та містить інформацію не лише про перерахування коштів на номер картки, зазначену у довідці позивача, НОМЕР_2 .

Позивач (через партнера АТ КБ «ПРИВАТБАНК» з яким укладено договір № 4010 про надання послуг в системі LiqPay від 02 грудня 2019 року) видав відповідачу кредитні кошти на картковий рахунок вказаний відповідачем в договорі про відкриття кредитної лінії, що підтверджується довідкою АТ КБ «ПРИВАТБАНК» про перерахування коштів від ТОВ «Укр Кредит Фінанс» через систему платежів LiqPay на підставі договору № 1362-9632 від 11.03.2024 року на карту отримувача НОМЕР_2 .

Кредитодавець виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши відповідачу кредит відповідно до умов укладеного договору про відкриття кредитної лінії.

Колегія суддів долучає до матеріалів справи договір № 4010 про надання послуг в системі LiqPay від 02 грудня 2019 року, моніторинг дій користувача в інформаційно-телекомунікаційній системі при укладенні договору № 1362-9632 від 11.03.2024 року, доданий до апеляційної скарги, зважаючи на таке.

Повноваження суду апеляційної інстанції визначені частиною 1 статтею 367 ЦПК України, якою передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти і об`єктивності з`ясування фактичних обставин справи та оцінки доказів, що мають важливе значення для правильного вирішення справи.

Всебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування усіх юридично-значущих обставин та надання доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язків, відносин. Таке з`ясування запобігає однобічності та забезпечує, як наслідок, постановлення законного і обґрунтованого рішення.

Позивачем при зверненні до суду надано довідкою АТ КБ «ПРИВАТБАНК» про перерахування коштів від ТОВ «Укр Кредит Фінанс» через систему LiqPay на підставі договору 4010 від 02.12.2019 року по договору № 1362-9632 від 11.03.2024 року на карту отримувача НОМЕР_2 .

Під час розгляду справи в суді першої інстанції відповідач участі не приймав, заперечень не надавав.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, з метою повного та всебічного встановлення обставин по справі, апеляційний суд вважає за доцільне долучити до матеріалів справи і дослідити договір 4010 від 02.12.2019 року, моніторинг дій користувача в інформаційно-телекомунікаційній системі при укладенні договору № 1362-9632 від 11.03.2024 року у сукупності доказів які надавалися позивачем при зверненні до суду.

За розрахунком позивача, станом на 08.08.2024, загальний розмір заборгованості за кредитним договором № 1362-9632 від 11.03.2024 року становить 55653,96 грн, з яких прострочена заборгованість за кредитом 20000 грн, прострочена заборгованість за нарахованими процентами 35460 грн, прострочена заборгованість за комісією 193,96 грн.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Положення ч. 1 ст. 205 ЦК України (в редакції на час виникнення правовідносин) визначають, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до частини першої ст. 207 ЦК України (в редакції на час виникнення правовідносин) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів (частина третя статті 207 ЦК України).

Аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. ст. 205, 207 ЦК України).

Такі висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року у справі № 127/33824/19.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», в редакції на час виникнення правовідносин, електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Згідно ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», в редакції на час виникнення правовідносин, електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Відповідно до ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», в редакції на час виникнення правовідносин, пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Положення ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», в редакції на час виникнення правовідносин, передбачають відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Відповідно до ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», в редакції на час виникнення правовідносин, у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», в редакції на час виникнення правовідносин).

Так, відповідно до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Отже, з урахуванням особливостей договору щодо виконання якого виник спір між сторонами, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему позивача можливе за допомогою електронного цифрового підпису відповідача лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину.

В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

У відповідності до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Як убачається з матеріалів справи, кредитний договір № 1362-9632 від 11.03.2024 року між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та ОСОБА_1 укладено в електронній формі, підписано електронним підписом відповідача, шляхом використання одноразового ідентифікатора (С9525), що відповідає наведеним вище вимогам закону, в результаті чого у сторін виникли права та обов`язки. Цей договір, серед іншого, містить інформацію про номер особистого електронного платіжного засобу: НОМЕР_2 .

Відповідно до Моніторингу дій користувача в інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Укр Кредит Фінанс» при укладенні кредитного договору № 1362-9632 від 11.03.2024 року між Товариством та ОСОБА_1 вхід в інформаційно-телекомунікаційну систему кредитодавця 11.03.2024 року о 14:57:04; вхід до особистого кабінету 11.03.2024 року о 14:57:04; створення заявки 11.03.2024 року о 14:58:22; підтвердження ознайомлення з офертою 11.03.2024 року о 15:03:34; введення одноразового ідентифікатора - підпис 11.03.2024 року о 15:04:11. Також зазначено час відправки ідентифікатора позичальнику 11.03.2024 о 15:03:34, номер телефону/електронна пошта, на яку було відправлено ідентифікатор за зазначеним номером мобільного телефону.

Ідентифікація ОСОБА_2 на вебсайті здійснена відповідно до вимог чинного законодавства, з використанням особистих даних відповідача, а саме: паспорта, ідентифікаційного коду, номера телефону, електронної пошти, номера банківської картки, на яку слід перерахувати кошти.

Отже, за встановленими у справі обставинами 11.03.2024 року у встановленому кредитним договором порядку, а також у відповідності до Закону "Про електронну комерцію"ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та ОСОБА_2 уклали договір про відкриття кредитної лінії № 1362-9632, за умовами якого позивач надав, шляхом перерахування відповідачу грошові кошти у розмірі 20000 грн на умовах строковості, зворотності та платності для задоволення власних потреб.

Цього ж дня, тобто 11.03.2024 року, вказана сума позики була перерахована відповідачу на вказану ним платіжну картку НОМЕР_2 , що підтверджується відомостями, наданими позивачем, зокрема копією довідки про перерахування суми кредиту та копією листа АТ КБ «Приватбанк».

АТ КБ «Приватбанк» грошові кошти в сумі 20000 грн перераховані від імені ТОВ «Укр Кредит Фінанс» на підставі укладеного між АТ КБ «Приватбанк» та ТОВ «Укр Кредит Фінанс» договору 4010 від 02.12.2019 року про надання послуг в системі LiqPay.

Доказів на підтвердження того, що вказана картка не належить відповідачу або, що на неї не було зараховано 20000 грн на виконання договору про відкриття кредитної лінії матеріали справи не містять.

Наведені вище обставини відповідачем усупереч ст. 12,81 ЦПК України не спростовані, що є його процесуальним обов`язком, у той час як докази, надані позивачем, слугують підтвердженням існування між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та ОСОБА_2 кредитних правовідносин.

Відповідач у строк, передбачений умовами договору, заборгованість не повернув.

Згідно з частинами першою-третьою статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За змістом статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до частин п`ятої-сьомої статті 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом

у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 11 постанови від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів, розрахунки, з яких суд виходив при задоволенні грошових та інших майнових вимог. Встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Отже, належним чином дослідити поданий стороною доказ, перевірити його, оцінити в сукупності та взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, а у випадку незгоди з ним повністю чи частково - зазначити правові аргументи на його спростування - це процесуальний обов`язок суду.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано доказів про відкриття рахунку та імітування картки на ім`я ОСОБА_2 , виконання ТОВ «Укр Кредит Фінанс» умов договору № 1362-9632 від 11.03.2024 року щодо здійснення безготівкового переказу грошової суми на банківський рахунок позичальника шляхом використання вказаних позичальником реквізитів електронного платіжного засобу; не надано доказів існування будь-яких правовідносин між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та АТ КБ «Приватбанк», яке здійснило переказ коштів на рахунок відповідача від імені кредитора.

Однак, спростовуючи доводи позивача в цій частині, суд першої інстанції вийшов за межі вимог частин першої, другої, п`ятої статті 12, частин першої, сьомої статті 81 ЦПК, оскільки відповідач участі у справі не брав і будь-яких заперечень щодо вимог позивача про не належності платіжної картки, не перерахування коштів на вказаний у договорі про відкриття кредитної лінії № 1362-9632 від 11.03.2024 року номер особистого електронного платіжного засобу та стягнення суми боргу у розмірі 55653,96 не подавав.

Аналогічні висновки викладені Верховним Судом у постанові від 09.06.2021 у справі № 414/496/20.

Статтею 526 ЦК України презюмується, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (статті 610,611 ЦК України).

З огляду на наведене вище, колегія суддів доходить висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитом у розмірі 20000 грн за вказаним вище договором про відкриття кредитної лінії.

Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Як було зазначено вище, умовами кредитного договору, підписаного сторонами, визначено, зокрема розмір процентної ставки за користування кредитними коштами (1,5% - стандартна процентна ставка), а також строк кредитування 300 календарних днів (до 04.01.2025 року).

Отже, сторонами було досягнуто домовленості щодо усіх істотних умов кредитного договору, у тому числі щодо процентної ставки за користування кредитними коштами та строку кредитування.

Згідно розрахунку заборгованості, який надано позивачем, заборгованість за процентами за період з 11.03.2024 року по 24.03.2024 року, з 26.03.2024 року по 21.04.2024 року нараховувалась по процентній ставці 1,20% за кожен день, 25.03.2024 року та за період з 22.04.2024 року по 06.08.2024 року по процентній ставці 1,50% за кожен день, що відповідає положенням пункту 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону «Про споживче кредитування», та складає 35460 грн.

Наведене вище суд першої інстанції не урахував, та дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні позовних вимог в частині стягнення заборгованості за кредитом та нарахованими процентами.

Разом з тим, вимоги позивача про стягнення з відповідача комісії у розмірі 193,96 грн не підлягають задоволенню.

В укладеному сторонами кредитному договорі не зазначено перелік додаткових та супутніх послуг кредитодавця, які надаються позивачу та за які ТОВ «Укр Кредит Фінанс» встановлена комісія. Позивач не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладення кредитного договору. За таких обставин положення кредитного договору про встановлення комісії за видачу кредиту у розмірі 15,00 % від суми виданого кредиту є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Викладене відповідає правовим висновкам Верховного Суду у постанові від 10 січня 2024 року у справі № 727/5461/23.

Щодо суті апеляційної скарги

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення (п. 2 ч. 1ст. 374 ЦПК України).

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення Київського районного суду м. Одеси від 11 червня 2025 року слід скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» заборгованість за договором про відкриття кредитної лінії № 1362-9632 від 11.03.2024 року у сумі 55460 грн, яка складається з: простроченої заборгованості за кредитом 20000 грн, простроченої заборгованості за нарахованими процентами 35460 грн. В іншій частині позовних вимог відмовити.

Щодо судових витрат

В ч. 1 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Як вбачається із матеріалів справи, позивачем при поданні позовної заяви сплачено судовий збір в сумі 2422,40 грн, що підтверджується платіжними дорученнями від 18.10.2024 року, за подання апеляційної скарги сплачено судовий збір в сумі 3633,60 грн.

Оскільки позовні вимоги та апеляційна скарга підлягають задоволенню частково, то з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» підлягає стягненню судовий збір у розмірі 6034,80 грн.

Керуючись ст.ст. 141,367, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст. 376, 384 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» задовольнити частково.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 11 червня 2025 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс», , заборгованість за договором про відкриття кредитної лінії № 1362-9632 від 11.03.2024 року у сумі 55460 грн, яка складається з: простроченої заборгованості за кредитом 20000 грн, простроченої заборгованості за нарахованими процентами 35460 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс», , судовий збір в сумі 6034,80 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків встановлених ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 18 грудня 2025 року.

Головуючий В.А. Коновалова

Судді О.Ю. Карташов

Ю.П.Лозко