ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2025 року м. Фастів

Фастівський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючої судді Анапріюк С.П.,

присяжних Піддубної О.М., Горинського О.В.,

за участю секретаря Куценко К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференції цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Фастівської міської ради Київської області про визнання фізичної особи недієздатною, встановлення над нею опіки та призначення опікуна,

встановив:

У червні 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про визнання її сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , недієздатним та встановлення над ним опіки.

В обґрунтування поданої до суду заяви заявник зазначає про те, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є її сином.

З народження син хворіє та має інвалідність. На теперішній час сину встановлено діагноз «помірна розумова відсталість» гранична з важкою, внаслідок хвороби ОСОБА_3 , ускладнена емоційно-вольовою лабільністю, системним недорозвитком мовлення 1 рівня. Сенсомоторна алалія, Алексія, Аграфія, Акулькулія. Син має першу підгрупу «Б» інвалідності з 15 лютого 2018 року. З приводу наявної хвороби заявниця забезпечувала сину постійне лікування, зокрема проходили заняття з дельфінами та іпотерапію, курс занять з логопедом та психологом, у період з 2012 по 2013 рік він проходив лікування в Одесі в реабілітаційному центрі, в період з 2015 по 2017 роки проходив лікування в психіатричній лікарні м. Ворзель.

Заявник зазначає, що внаслідок хвороби син не усвідомлює наслідків своєї поведінки, не може орієнтуватися в простих життєвих ситуаціях, потребує постійного нагляду та турботи, не здатен усвідомлювати значення своїх дій та керуватися ними.

Крім того, повідомляє, що у 2018 році вона зверталася до Фастівського міськрайонного суду Київської області з такою ж заявою та рішенням від 14 серпня 2018 року ОСОБА_2 визнано недієздатним та призначено ОСОБА_1 опікуном.

Оскільки строк дії судового рішення закінчився, тому у неї виникла необхідність знову подати таку заяву до суду.

Вказане стало підставою для звернення заявника до суду з цією заявою.

Фастівський міськрайонний суд Київської області ухвалою від 04 червня 2025 року відкрив провадження у справі та призначив справу до судового розгляду в порядку окремого провадження на 02.07.2025.

Фастівський міськрайонний суд Київської області ухвалою від 02 липня 2025 року призначив у справі судово-психіатричну експертизу психічного стану ОСОБА_2 . Провадження по справі зупинив до отримання висновку експерта.

08 вересня 2025 року до суду надійшов висновок судово-психіатричного експерта №335-ц від 27 серпня 2025 року.

Фастівський міськрайонний суд Київської області ухвалою від 15 вересня 2025 року поновив провадження у справі та призначив її до розгляду на 13 жовтня 2025 року.

13 жовтня 2025 року розгляд справи відкладено на 20 жовтня 2025 року у зв`язку з відпусткою судді.

20 жовтня 2025 року розгляд справи відкладено на 26 листопада 2025 року з метою надання заявниці часу для отримання висновку органу опіки та піклування щодо доцільності/недоцільності призначення її опікуном ОСОБА_2

26.11.2025 з аналогічних підстав розгляд справи відкладено на 08.12.2025.

08.12.2025 розгляд справи відкладено на 23.12.2025.

Заявниця у судовому засіданні підтримала вимоги заяви та просила її задовольнити, надала пояснення, які відповідають змісту поданої до суду заяви. Також зазначила, що її син внаслідок наявного у нього захворювання не здатен усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, захворювання призводить до того, що він обмежений до нормального самообслуговування, до орієнтації, до спілкування, до контролю за своєю поведінкою, що стало причиною для звернення заявниці до суду із цією заявою.

Додатково заявниця пояснила суду, що наявні у матеріалах справи докази свідчать про наявність у її сина такого психічного захворювання, за якого він потребує опіки. Вказала, що все життя опікується своїм сином та створила для нього комфортні умови для проживання. Між ними існують приязні, довірливі стосунки.

На запитання суду заявник повідомила суду про те, що вона відповідає критеріям, визначеним законодавством для опікуна недієздатної особи та за рівнем свого матеріального становища здатна опікуватись своїм сином. Також зазначила, що проживає постійно за місцем мешкання разом із сином протягом всього його життя, налагодила з ним побут, він їй довіряє та її розуміє.

Представник особи, стосовно якої розглядається справа, адвокат Твердохліб М.М. у судовому засіданні не заперечував проти задоволення заяви про визнання ОСОБА_2 недієздатним та встановлення над ним опіки. Пояснив суду, що вказане відповідає інтересам особи, яку він представляє, про що свідчать відомості наявних у матеріалах медичних документів, а також висновок органу опіки та піклування щодо можливості призначення заявника опікуном ОСОБА_2 . Зазначив, що заявниця є матір`ю ОСОБА_2 , а тому, на його думку, є призначення її опікуном є найкращим варіантом.

Представник заінтересованої особи Органу опіки та піклування виконавчого комітету Фастівської міської ради Київської області у судовому засіданні висловив думку про можливість задоволення заяви, оскільки під час здійснення органом опіки перевірки для надання відповідного подання по цьому питанню були встановлені обставини, які свідчать про наявність підстав для призначення ОСОБА_4 опікуна, заявниця може забезпечити йому належні умови та догляд, а тому орган опіки вважає за доцільне призначити її опікуном її сина.

Заслухавши присутніх у судовому засіданні учасників справи, з`ясувавши обставини, які мають значення для вирішення справи, дослідивши докази, якими обґрунтовуються вимоги заяви, перевіривши фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини суд встановив таке.

Згідно з відомостями свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 11 лютого 2000 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Фастівського міськвиконкому Київської області на ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у графі «батько» вказаний ОСОБА_5 , графі «мати» ? ОСОБА_1 (а.с. 6).

Консультативний висновок генетики від 24.12.2002, наданого Українською дитячою спеціалізованою лікарнею «Охматдит», містить інформацію стосовно діагнозу ОСОБА_2 , 1999 року народження (а.с.9).

Консультативний висновок Обласної психіатричної лікарні №1 від 25.01.2005 містить інформацію стосовно діагнозу ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Довідка Медико-генетичного центру лабораторії цитогенетики Української дитячої спеціалізованої лікарні «Охматдит» від 26.11.2002, містить інформацію про хромосомний набір (каріотип) ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , (а.с.8).

Медичний висновок №7 про дитину-інваліда віком до 16 років від 27.01.2005, містить інформацію про діагноз ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.11).

Виписка із медичної картки стаціонарного хворого №2855 від 02.12.2012 містить інформацію про діагноз ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.12).

Згідно з довідкою до акта огляду наданого медико-соціальною експертною комісією Білоцерківською міжрайонною психіатричною МСЕК, серії АВ № 0519690 від 15.02.2018, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , встановлено першу підгрупу «Б» інвалідності з 15 лютого 2018 року, причина інвалідності інвалідність з дитинства, інвалідність встановлена на строк довічно, висновок та умови праці потребує постійного стороннього догляду (а.с.13).

Консультативний висновок КЗ КОР «Київська обласна психоневрологічна лікарня №2» від 18 грудня 2017 року, враховуючи обстеження клінічні, огляди вузьких спеціалістів, логопеда, психолога, основуючись на заключення генетиків, а також динамічний нагляд в розвитку містить заключний діагноз ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.7).

Фастівський міськрайонний суд Київської області рішенням від 14.08.2018 визнав недієздатним ОСОБА_2 та призначив ОСОБА_1 його опікуном (а.с.15-18).

Крім того, ОСОБА_2 документовано пенсійним посвідченням серії НОМЕР_2 від 06.10.2018, причина та група інвалідності: особа з інвалідністю з дитинства 1 група підгрупа «Б». Дані про законного опікуна ОСОБА_1 , 1974 року народження (а.с.6).

Згідно з висновком судово-психіатричного експерта Комунального закладу Київської обласної ради «Обласне психіатрично-наркологічне медичне об`єднання» № 335-ц від 27.08.2025, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , страждає на хронічний, стійкий психічний розлад помірну розумову відсталість, F-71.1 за MKX-10. За своїм психічним станом не здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, потребує постійного стороннього догляду та встановлення опіки.

Відповідно до висновку Органу опіки та піклування виконавчого комітету Фастівської міської ради Київської області № 686 від 15.12.2025, з метою захисту особистих немайнових і майнових прав ОСОБА_2 , а також для створення йому необхідних побутових умов, здійснення за ним належного догляду, забезпечення йому лікування, орган опіки та піклування вважає за доцільне призначення ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) опікуном над ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ).

Нормативно-правове обґрунтування.

Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України, окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно із ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності фізичної особи.

Відповідно до ч. 3 ст. 296 ЦПК України, заява про визнання фізичної особи недієздатною може бути подана членами його сім`ї, близькими родичами, незалежно від їх спільного проживання, органом опіки та піклування, психіатричним закладом.

Порядок розгляду справ про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлення над нею відповідно піклування або опіки, призначення опікуна чи піклувальника, а також питання, які вирішує суд під час ухвалення рішення в таких справах, визначені статтею 300 ЦПК України.

Відповідно до частини шостої статті 300 ЦПК України, строк дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною визначається судом, але не може перевищувати двох років.

Згідно зі ст. 39 ЦК України, фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними.

Статтею 41 ЦК України визначено, що правовими наслідками визнання особи недієздатною, є зокрема, відсутність у неї права вчинення самостійно будь-якого правочину. Такі дії від імені недієздатної особи вчиняє її опікун.

Відповідно ст. 55 ЦК України, опіка та піклування встановлюється з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки.

Згідно з ч. 1 ст. 41 ЦК України, над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка.

Відповідно до ст. 58 ЦК України, опіка встановлюється над малолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, які визнані недієздатними.

Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦК України, суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування.

Частиною 4 статті 63 ЦК України визначено, що опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника.

Згідно із ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

За змістом ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з ч. 1-4 ст. 10 ЦПК України, суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дні, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин ( фактів ), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 2 статті 77 ЦПК України встановлено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухвалені судового рішення.

Згідно з ч. 5, 6 статті 81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Висновки суду.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, на предмет їх належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, надавши оцінку зібраним у справі доказам в цілому та кожному доказу окремо, суд встановив наступні обставини та дійшов до таких висновків.

Суд встановив, що заявник звернулася до суду із цією заявою, оскільки її син ОСОБА_2 страждає на хронічний, стійкий психічний розлад, внаслідок якого за своїм психічним станом він не здатен усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, потребує постійного стороннього догляду та опіки.

З огляду на це заявник просить визнати його недієздатним, встановити опіку та призначити опікуна.

Вирішуючи питання про наявність підстав для задоволення вимог цієї заяви суд бере до уваги таке.

Законодавство України встановлює презумпцію психічного здоров`я людини, якщо інше не буде встановлено в законному порядку.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про психіатричну допомогу», кожна особа вважається такою, що не має психічного розладу, доки наявність такого розладу не буде встановлено на підставах і в порядку, передбачених цим Законом та іншими законами України.

Стаття 1 зазначеного Закону визначає психічний розлад як розлад психічної діяльності (затьмарення свідомості, порушення сприйняття, мислення, волі, емоцій, інтелекту чи пам`яті), який позбавляє особу здатності адекватно усвідомлювати навколишню дійсність, свій психічний стан і поведінку. При цьому діагноз психічного розладу не може базуватися на незгоді особи з існуючими в суспільстві політичними, моральними, правовими, релігійними, культурними цінностями або на будь-яких інших підставах, безпосередньо не пов`язаних зі станом її психічного здоров`я (ч. 1 ст. 7 Закону).

Під час розгляду справи про визнання фізичної особи недієздатною суд, встановивши, що існують достатні дані, які свідчать про психічний розлад, призначив судово-психіатричну експертизу для встановлення психічного стану особи (ч. 1 ст. 298 ЦПК України).

Згідно з висновком судово-психіатричного експерта Комунального закладу Київської обласної ради «Обласне психіатрично-наркологічне медичне об`єднання» № 335-ц від 27.08.2025, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , страждає на хронічний, стійкий психічний розлад помірну розумову відсталість, F-71.1 за MKX-10. За своїм психічним станом не здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, потребує постійного стороннього догляду та встановлення опіки.

Зважаючи на те, що у матеріалах справи наявні належні, допустимі та достатні докази у своїй сукупності свідчать, що ОСОБА_2 страждає на хронічний, стійкий психічний розлад, внаслідок якого за своїм психічним станом вона не здатен усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, потребує постійного стороннього догляду та опіки, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для визнання його недієздатним.

Згідно з ч. 1 ст. 40 ЦК України, фізична особа визнається недієздатною з моменту набрання законної сили рішенням суду про це.

Вирішуючи вимогу заяви про встановлення опіки над ОСОБА_2 , суд керується наступним.

Фізична особа визнається недієздатною з моменту набрання законної сили рішенням суду про це (частина перша статті 40 ЦК України).

Недієздатні особи є особливою категорією людей (фізичних осіб), які внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу тимчасово або постійно не можуть самостійно на власний розсуд реалізовувати майнові та особисті немайнові права, виконувати обов`язки й нести юридичну відповідальність за свої діяння; недієздатним особам мають надаватися правові можливості для задоволення індивідуальних потреб, реалізації та захисту їх прав і свобод (абзац третій підпункту 2.2 пункту 2 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 01 червня 2016 року № 2-рп/2016).

Відповідно до статті 41 ЦК України, над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка.

Статтею 41 ЦК України визначено, що правовими наслідками визнання особи недієздатною, є зокрема, відсутність у неї права вчинення самостійно будь-якого правочину. Такі дії від імені недієздатної особи вчиняє її опікун.

Згідно зі статтею 55 ЦК України, опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки.

Відповідно до статті 58 ЦК України, опіка встановлюється над малолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, які визнані недієздатними.

У частині першій статті 60 ЦК України визначено, що суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування.

Суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи (у тому числі обмеження або позбавлення права неповнолітньої особи самостійно розпоряджатися своїми доходами) чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна (частина перша статті 300 ЦПК України).

З огляду на вказане, а також враховуючи висновок суду про наявність підстав для визнання ОСОБА_2 недієздатним, суд дійшов висновку про необхідність встановлення над ним опіки.

Вирішуючи вимогу заяви про призначення ОСОБА_1 опікуном над ОСОБА_2 , суд зазначає таке.

Відповідно до статті 62 ЦК України, опіка або піклування встановлюються за місцем проживання фізичної особи, яка потребує опіки чи піклування, або за місцем проживання опікуна чи піклувальника.

Згідно з ч. 4 ст. 63 цього Кодексу, опікун або піклувальник призначається переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особливих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника.

Згідно зі ст. 67 ЦК України, опікун зобов`язаний дбати про підопічного, про створення йому необхідних побутових умов, забезпечення його доглядом та лікуванням. Опікун зобов`язаний вживати заходів щодо захисту цивільних прав та інтересів підопічного.

Аналогічні приписи містяться у Правилах опіки та піклування, затверджених наказом Державного комітету України у справах сім`ї та молоді, Міністерства освіти України, Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства праці та соціальної політики України від 26 травня 1999 року № 34/166/131/88.

Відповідно до висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 07 квітня 2022 року у справі № 712/10043/20, при призначенні опікуна важливі і обов`язково повинні враховуватися особисті приязні взаємини між опікуном і підопічним, що забезпечить нормальне життєзабезпечення підопічного. Можливість особи здійснювати повноваження опікуна перевіряється органом опіки та піклування, який висловлює пропозиції про доцільність призначення опікуна.

Аналогічні приписи містяться у Правилах опіки та піклування, затверджених наказом Державного комітету України у справах сім`ї та молоді Міністерства освіти України, Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства праці та соціальної політики України 26 травня 1999 року № 34/166/131/88.

Зі змісту норм ЦК України та ЦПК України вбачається законодавчо визначена вагома роль органу опіки та піклування, який зобов`язаний надати ґрунтовне подання щодо призначення опікуна у належній процесуальній формі, при цьому саме на вказаний орган покладається обов`язок знайти особу, яка за своїми якостями (стан здоров`я, родинні зв`язки тощо) найбільш ефективно для особи, визнаної недієздатною, може виконувати обов`язки опікуна.

Отже, призначення опікуна у разі визнання особи недієздатною є обов`язком суду за умови наявності відповідного подання органу опіки та піклування, оскільки у такому випадку у повному обсязі досягається мета цивільного судочинства ? захист порушених, невизнаних, або оспорюваних прав особи, а в даному конкретному випадку забезпечення повноцінного здійснення своїх прав недієздатною особою.

Опіка (піклування) є особливою формою державної турботи про неповнолітніх дітей, що залишились без піклування батьків, та повнолітніх осіб, які потребують допомоги щодо забезпечення їх прав та інтересів.

Під час внесення подання орган опіки та піклування має якнайкраще врахувати інтереси особи, над якою встановлюється опіка.

Водночас таке подання не є рішенням за процесуальним статусом та має для суду лише рекомендаційний характер, і при постановленні судом рішення по справі не має пріоритетного значення, та може бути враховане на розсуд суду.

Для ефективного виконання функцій, які покладені на опікунів та піклувальників, встановлення опіки або піклування має відбуватися за вільною згодою особи (опікуна, піклувальника), оскільки тільки за цієї умови можливе створення підопічному належних умов виховання та проживання.

Отже, закон, захищаючи недієздатну особу, покладає на суд обов`язок відразу у рішенні про визнання особи недієздатною вирішити питання захисту прав цієї особи шляхом призначення їй опікуна за поданням органу опіки та піклування.

Вирішуючи питання про наявність підстав для призначення опікуном ОСОБА_1 , суд враховує висновок Органу опіки та піклування виконавчого комітету Фастівської міської ради Київської області № 686 від 15.12.2025, згідно з яким на підставі здійсненої органом перевірки вбачається за доцільне призначити ОСОБА_1 опікуном ОСОБА_2 , оскільки ОСОБА_1 може здійснювати догляд за недієздатним та перешкод для призначення її опікуном не виявлено. Інші особи, які б виявили бажання бути опікуном над ОСОБА_2 до органу опіки та піклування не зверталися.

Суд бере до уваги висновок органу опіки та піклування, оскільки він належно обґрунтований, у ньому наведено достатньо підстав та аргументів, які вказують на доцільність призначення заявника опікуном у цих правовідносинах, а також позитивний вплив такого рішення на інтереси недієздатної та такої, що потребує опіки, особи.

Крім цього, суд враховує, що ОСОБА_1 є матір`ю ОСОБА_2 , бажає та може за станом свого здоров`я бути опікуном, протипоказань щодо виконання повноважень опікуна не має, обставини, які б перешкоджали ОСОБА_1 бути опікуном, під час розгляду справи суд не встановив.

Враховуючи прихильність матері до сина, а також те, що на теперішній час заявник здійснює догляд та опіку над ним, здатна найбільш оптимально забезпечити належні умови проживання сина, його наміри та інтереси відповідають інтересам матері, суд вважає що призначення ОСОБА_1 опікуном над недієздатним ОСОБА_2 відповідатиме найкращим інтересам недієздатного та забезпечить дотримання та реалізацію його особистих немайнових і майнових прав.

Отже, суд висновує про наявність правових підстав для задоволення цієї заяви повністю.

Також суд враховує приписи ч. 5-9 ст. 300 ЦПК України, згідно з якими рішення суду після набрання ним законної сили надсилається судом органу опіки та піклування, органам ведення Державного реєстру виборців за місцем проживання фізичної особи.

Згідно ч. 1 ст. 40 ЦК України, фізична особа визнається недієздатною з моменту набрання законної сили рішенням суду про це.

Строк дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною визначається судом, але не може перевищувати двох років.

Клопотання про продовження строку дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною має право подати опікун, представник органу опіки та піклування не пізніше ніж за п`ятнадцять днів до закінчення строку, визначеного частиною шостою цієї статті.

Відповідно до частини другої статті 299 ЦПК України, судові витрати у справі відносяться за рахунок держави.

Керуючись ст. 259, 263-265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Задовольнити повністю заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Фастівської міської ради про визнання фізичної особи недієздатною, встановлення над нею опіки та призначення опікуна.

Визнати недієздатною особою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Встановити опіку над недієздатним ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та призначити його опікуном ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Встановити строк дії судового рішення два роки з дня набрання рішенням законної сили.

Судові витрати віднести за рахунок держави.

Роз`яснити, що скасування рішення суду про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи та поновлення цивільної дієздатності фізичної особи, цивільна дієздатність якої обмежена, здійснюється за рішенням суду за заявою самої фізичної особи, її піклувальника, членів сім`ї або органу опіки та піклування.

Роз`яснити заявнику і органу опіки та піклування, що клопотання про продовження строку дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною має право подати опікун, представник органу опіки та піклування не пізніше п`ятнадцяти днів до закінчення строку дії цього рішення.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду після набрання ним законної сили надіслати органу опіки та піклування, органам ведення Державного реєстру виборців за місцем проживання фізичної особи.

Повне судове рішення виготовлене 23.12.2025.

Суддя Сніжана АНАПРІЮК

Присяжні Олександр ГОРИНСЬКИЙ

Оксана ПІДДУБНА

Реквізити учасників справи:

Заявник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП- НОМЕР_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 .

Заінтересована особа: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Фастівської міської ради, , адреса місцезнаходження: Київська область, м. Фастів, площа Соборна, 1.