ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
24 грудня 2025 року м. Дніпро
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого Пищиди М.М.
суддів Петешенкової М.Ю., Свистунової О.В.
за участю секретаря судового засідання Волкової К.В.
В С Т А Н О В И Л А:
У листопаді 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Мандриківська-134» (далі ОСББ «Мандриківська-134»), у якому просив:
зобов`язати відповідача надати позивачеві документацію та відомості, а саме: копію Типового статуту та інших засновницьких документів ОСББ «Мандриківська-134»; список осіб, що входять до складу уповноважених органів управління (загальні збори співвласників, правління, ревізійна комісія) та співробітників ОСББ «Мандриківська-134»; відомості стосовно того, хто є розпорядником рахунків ОСББ «Мандриківська-134»; копії протоколів (рішень) загальних зборів, правління та ревізійної комісії ОСББ «Мандриківська-134»; копії результатів усіх голосувань (письмових опитувань) співвласників ОСББ «Мандриківська-134» у період між загальними зборами; копії річних звітів правління та ревізійної комісії ОСББ «Мандриківська-134»; звіт про нарахування всіх платежів та зарахування оплати за них щодо житлового приміщення, яке зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 та знаходиться у власності позивача;
визнати протиправним та скасувати протокол правління ОСББ «Мандриківська-134» від 17 жовтня 2023 року, яким розголошено персональні дані позивача про заборгованість перед ОСББ та застосовано до нього обмеження доступу до внутрішньо будинкових комунікацій;
заборонити ОСББ «Мандриківська-134» використовувати та поширювати персональні дані позивача, в тому числі дані про його адресу проживання, адресу належного йому на праві власності майна, суми заборгованості та інше;
стягнути з відповідача на свою користь 5 000,00 грн на відшкодування моральної шкоди.
Жовтневий районний суд міста Дніпропетровська ухвалою від 25 квітня 2024 року закрив провадження у справі на підставі пункту 1 частини першої статті 255 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) у зв`язку із належністю спору до господарської юрисдикції.
Суд першої інстанції мотивував ухвалу тим, що спір щодо порядку користування спільним майном співвласників, утримання багатоквартирного будинку, отримання співвласником житлово-комунальних послуг, надання інформації та документів про діяльність ОСББ стосується управління багатоквартирним будинком та пов`язаний із діяльністю ОСББ, а тому підвідомчий господарському суду і має розглядатися у порядку господарського судочинства.
Дніпровський апеляційний суд постановою від 13 серпня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишив без задоволення, а ухвалу Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 25 квітня 2024 року без змін.
13 серпня 2024 року ОСББ «Мандриківська-134» подало до апеляційного суду клопотання про розподіл судових витрат, у якому просило стягнути із ОСОБА_1 на свою користь 6 555,00 грн витрат, понесених на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши обґрунтованість клопотання про відшкодування витрат на правничу допомогу, апеляційний суд виходить з наступного .
Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).
У частині першій статті 270 ЦПК України передбачено, що суд, який ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, зокрема, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Відповідно до частини першої, пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
У частині другій статті 141 ЦПК України визначено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно з частиною четвертою статті 258 ЦПК України перегляд судових рішень в апеляційному та касаційному порядках закінчується прийняттям постанови.
Постанова суду апеляційної інстанції складається, зокрема з розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції (пункт в) частини першої статті 382 ЦПК України).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 червня 2022 року в справі № 357/380/20 (провадження № 14-20цс22) зроблено висновок, що:

«подання стороною апеляційної (касаційної) скарги та відкриття апеляційного (касаційного) провадження у справі потребує відповідної підготовки інших учасників справи: вивчення апеляційної (касаційної) скарги, її мотивів і доводів, за необхідності - підготовка відзиву на скаргу, участь у судових засіданнях, ознайомлення з матеріалами справи тощо. Як у суді першої інстанції, так і при апеляційному та касаційному переглядах справи учасники справи мають право на професійну правничу допомогу, що закріплено положеннями статті 59 Конституції України.

Загальні норми ЦПК України спрямовані на відшкодування судових витрат стороні, яка виграла справу, тобто права якої були невизнані, оспорені або порушені іншою стороною та поновлені лише в результаті розгляду справи судом. ЦПК України містить норми щодо розподілу судових витрат у разі ухвалення судового рішення (частина друга статті 141 ЦПК України) та у випадках, коли вимоги позивача судом по суті не розглядалися, але справа провадженням закінчується у зв`язку із закриттям такого чи залишенням справи без розгляду (стаття 142 ЦПК України). Перегляд судових рішень (як рішень, постанов та ухвал) у апеляційному та касаційному порядках унормовано спеціальними статтями ЦПК України. Доступ до апеляційного та касаційного переглядів є одним із принципів цивільного процесу і передбачений у пункті 8 частини третьої статті 2 та статті 17 ЦПК України. За результатами апеляційного та касаційного переглядів відповідно суд має право як на певні висновки щодо розгляду справи по суті (статті 374, 409 ЦПК України), так і певні процесуальні висновки, які унеможливлюють подальший апеляційний чи касаційний розгляд (статті 362 та 396 ЦПК України).

Колегія суддів звертає увагу, що апеляційне провадження має певні етапи, які вимагають як дій суду, так і дій інших учасників справи. А саме: суд апеляційної інстанції перевіряє відповідність апеляційної скарги щодо форми і змісту вимогам статті 356 ЦПК України, дотримання строку, встановленого статтею 354 ЦПК України, повноважень особи, яка подала таку скаргу, сплату судових витрат та постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження. З цією процесуальною дією суду пов`язано право учасників справи подати до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу в письмовій формі протягом строку, встановленого апеляційним судом в ухвалі про відкриття апеляційного провадження (частина перша статті 360 ЦПК України). У частинах другій, четвертій статті 360 ЦПК України встановлено вимоги до форми та змісту відзиву та вказано на необхідність надання доказів надсилання його копій та документів, доданих до нього, іншим учасникам справи. Тобто надання відзиву на апеляційну скаргу є реалізацією принципу змагальності сторін (пункт 4 частини третьої статті 2 та стаття 12 ЦПК України). Подача апеляційної скарги та відкриття апеляційного провадження вимагає від інших учасників справи вчинення дій на захист своїх інтересів та спонукає до здійснення певних дій, які б не були реалізовані за відсутності апеляційної скарги. Тому і у випадку закриття апеляційного провадження мають бути враховані судові витрати, які понесли інші учасники справи у зв`язку зі зверненням з апеляційною скаргою та відкриттям апеляційного провадження. У такому випадку в апеляційного суду немає необхідності обґрунтовувати добросовісність чи недобросовісність особи, яка подала апеляційну скаргу, оскільки така особа реалізує своє право на апеляційний перегляд судового рішення, однак самостійно прийняла рішення в межах принципу диспозитивності (пункт 5 частини третьої статті 2, стаття 13 ЦПК України) про відмову від апеляційної скарги, усвідомлюючи наслідки такої відмови, а саме згідно з частиною п`ятою статті 364 ЦПК України унеможливлення для цієї особи апеляційного перегляду судового рішення. Отже, у разі закриття апеляційного провадження у зв`язку з відмовою особи, яка падала апеляційну скаргу, від такої, унеможливлюється повторне звернення цієї особи з апеляційною скаргою на оскарження судового рішення, однак інші учасники справи, які добросовісно реагували на відкриття апеляційного провадження поданням відзиву на апеляційну скаргу, понесли судові витрати, оскільки, у цьому випадку, звернулися за правничою допомогою до адвоката (стаття 15 ЦПК України), а відтак могли розраховувати на відшкодування вказаних витрат у випадку відмови у задоволенні апеляційної скарги.

Тому у випадку закриття апеляційного провадження відсутні будь-які обставини, які б унеможливлювали або нівелювали загальний принцип відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

З огляду на зазначене, враховуючи фактичний обсяг наданих відповідачу юридичних послуг, час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), а також клопотання Векслера Б.М. про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу, колегія суддів вважає обґрунтованими вимоги представника ОСББ Мандриківська-134 - Носової В.І. про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу у справі № 201/14111/23, понесених у суді апеляційної інстанції.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина восьма статті 141 ЦПК України).

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 137 ЦПК України розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Отже, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.

У додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) зроблено висновки, що «із запровадженням з 15 грудня 2017 року змін до ЦПК України законодавцем принципово по новому визначено роль суду у позовному провадженні, а саме: як арбітра, що надає оцінку тим доказам та доводам, що наводяться сторонами у справі, та не може діяти на користь будь-якої із сторін, що не відповідатиме основним принципам цивільного судочинства. … саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони. Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності».

У частинах першій, третій статті 12, частинах першій, п`ятій, шостій статті 81 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З матеріалів цієї справи відомо, що у липні 2024 року ОСББ «Мандриківська-134» подало відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 на увалу Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 25 квітня 2024 року, в якому, серед іншого, просило стягнути з позивача судові витрати, зазначивши, що попередній (орієнтовний) розмір витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції становить 9 000,00 грн (том 1, а. с. 240244).

13 серпня 2024 року ОСББ «Мандриківська-134» подало до апеляційного суду клопотання про розподіл судових витрат, у якому просило стягнути із ОСОБА_1 на свою користь 6 555,00 грн витрат, понесених на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції (том 2, а. с. 1321).

27 серпня 2024 року ОСОБА_1 подав до апеляційного суду заперечення на клопотання (заяву) сторони відповідача щодо ухвалення додаткового рішення у справі про розподіл судових витрат (том 2, а. с. 3942).

За таких обставин колегія суддів, ураховуючи фактичний обсяг наданих представником ОСББ Мандриківська-134 - Носовою В.І. юридичних послуг, співмірність суми витрат із складністю справи та відповідність суми понесених витрат критеріям реальності і розумності, час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), а також наявність заперечення позивача, колегія суддів вважає за необхідне стягнути з позивача ОСОБА_1 на користь відповідача ОСББ Мандриківська-134 витрати на правову допомогу у розмірі 4055 грн.

У частині тринадцятій статті 141 ЦПК України передбачено, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

У постанові Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 травня 2020 року в справі № 530/1731/16-ц зроблено висновок, що: «згідно із підпунктом «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України постанова суду касаційної інстанції складається крім іншого, і з розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції. Таким чином, встановлено дискреційне повноваження суду зазначити в резолютивній частині судового рішення про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції. Порядок розподілу судових витрат вирішується за правилами, встановленими в статтях 141-142 ЦПК України. Статтею 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України передбачено, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат. Разом із тим, такий обов`язок у випадку передачі справи на новий судовий розгляд не покладено. Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що якщо судом апеляційної інстанції скасовано ухвалу суду першої інстанції або судом касаційної інстанції скасовано ухвалу з передачею справи на розгляд до суду першої/апеляційної інстанції, розподіл судового збору у справі, в тому числі сплаченого за подання апеляційної та/або касаційної скарги, здійснює той суд, який ухвалює остаточне рішення за результатами нового розгляду справи. З урахуванням наведеного Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду відступає від висновку Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у додатковій постанові від 22 квітня 2019 року у справі № 756/2157/15-ц. У разі, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат. Разом із тим, у випадку, якщо судом касаційної інстанції скасовано судові рішення з передачею справи на розгляд до суду першої/апеляційної інстанції, то розподіл суми судових витрат здійснюється тим судом, який ухвалює остаточне рішення за результатами нового розгляду справи, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат».

Оскільки Дніпровським апеляційним судом на підставі постанови Верховного Суду від 22 жовтня 2025 року, якою, зокрема касаційну скаргу Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку Мандриківська-134 було задоволено частково, ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 27 серпня 2024 року скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, було здійснено новий розгляд поданого Об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку Мандриківська-134 клопотання про розподіл судових витрат, то суд апеляційної інстанції, з урахуванням понесених витрат в частині сплати судового збору відповідачем під час подання касаційної скарги, у передбаченому цивільним процесуальним законодавством порядком, має здійснити розподіл понесених витрат .

Колегія суддів зауважує, що здійснення розподілу судових витрат у частині судового збору є процесуальним питанням, яке підлягає обов`язковому вирішенню судом за наслідками розгляду справи з урахуванням положень статті 141 ЦПК України.

Враховуючи зазначене, в касаційному провадженні сума витрат на правничу допомогу складала 6422,40 грн (підготовка та подання 27.09.2024 р. касаційної скарги 4000,00 грн., сума витрат на оплату судового збору 2422,40 грн.), що підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Мандриківська-134».

Керуючись ст.ст. 141, 270 ЦПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Заяву Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Мандриківська-134» про ухвалення додаткового рішення у справі задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Мандриківська-134» витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4055 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Мандриківська-134» судові витрати за подання касаційної скарги у розмірі 6422,40 грн.

Додаткова постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів в передбаченому законом порядку.

Вступна та резолютивна частини додаткової постанови проголошені 24 грудня 2025 року.

Повний текст постанови складено 25 грудня 2025 року.

Головуючий:

Судді: