Провадження № 6/522/735/25
У Х В А Л А

23 грудня 2025 року м. Одеса

Суддя Приморського районного суду міста Одеси Чорнуха Ю.В., розглянувши матеріали цивільної справи за заявою ОСОБА_1 , стягувач: Приморський відділ Державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню,-

ВСТАНОВИВ:

До Приморського районного суду міста Одеси надійшли матеріали цивільної справи за заявою ОСОБА_1 , стягувач: Приморський відділ Державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, у якій заявник просить визнати виконавчий лист, виданий Приморським відділом державної виконавчої служби Південного регіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості у сумі 33608,74 гривень таким, що не підлягає виконанню, зняти арешт з банківських карток заявника.

Заява обґрунтована тим, що 15.11.2025 заявнику стало відомо про накладення арешту на його банківські рахунки у зв`язку з наявністю виконавчого провадження у Приморському відділі державної виконавчої служби. Заявник зазначає, що у нього не може бути боргів і підстав для відкриття виконавчого провадження. 18.11.2025 він витребував з податкової інспекції виконавчий лист, однак, станом на момент подання заяви відповідь не отримав.

За результатами автоматизованого розподілу судової справи між суддями справа передана для розгляду судді Чорнусі Ю.В.

Вирішуючи питання про можливість відкриття провадження у справі, суд дійшов наступних висновків.

Згідно ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Статтею 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначено, що суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 2 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданнями цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Відповідно до ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 432 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

Вирішення питання про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню у порядку ст. 432 ЦПК України здійснюється судом, який видав виконавчий документ.

Як вбачається із заяви ОСОБА_1 , він просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий лист, виданий Приморським відділом державної виконавчої служби Південного регіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) про стягнення з нього заборгованості у розмірі 33608,74 гривень. При цьому заявник додає до заяви вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф.46419-50У від 12.06.2025, видану ГУ ДПС в Одеській області про заборгованість заявника зі сплати єдиного внеску у розмірі 33608,74 гривень.

Тобто, фактично боржник не згодний із вимогою про сплату боргу (недоїмки) № Ф.46419-50У від 12.06.2025, виданою ГУ ДПС в Одеській області.

Відповідно до п. 14.1.153. ст. 14 Податкового кодексу України (надалі ПК України) податкова вимога - письмова вимога контролюючого органу до платника податків щодо погашення суми податкового боргу.

Згідно п. 56.1. ст. 56 ПК України рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.

Питання щодо оскарження податкової вимоги не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, в тому числі, і в порядку, передбаченому розділом VІ ЦПК України, яким врегульований порядок вирішення процесуальних питань, пов`язаних з виконанням судових рішень у цивільних справах.

Щодо вимоги про зняття арешту з банківських рахунків заявника.

Відповідно до п. 1 постанови Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 03.06.2016 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» у порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби.

Спори про право цивільне, пов`язані з належністю майна, на яке накладено арешт, відповідно до статей 15, 16 Цивільного процесуального кодексу України розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства.

Відповідно до ч. 1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Із змісту зазначеної статті вбачається, що із позовом про зняття арешту з майна може звернутись не сторона виконавчого провадження, а інша особа, яка вважає себе власником, на яке накладено арешт, та одночасно звертається з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Із заяви ОСОБА_1 вбачається, що він є стороною виконавчого провадження, отже, захист його прав шляхом подання цивільного позову про визнання права власності на майно та зняття арешту, накладеного у виконавчому провадженні, у якому він є стороною, не відповідає вимогам чинного законодавства.

На рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби стороною виконавчого провадження може бути подана скарга, яка підлягає розгляду в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України, крім випадків, коли розгляд таких скарг відбувається за правилами іншого судочинства.

Згідно ст. 447-1 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Скарга подається стороною виконавчого провадження до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції (ст. 448 ЦПК України).

Отже, в порядку судового контролю згідно ЦПК України суд розглядає скарги на рішенням, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, що стосуються виконання судового рішення, ухваленого відповідно до ЦПК України.

Оскільки із заяві ОСОБА_1 не вбачається, що вона пов`язана із виконанням рішення, ухваленого у цивільній справі, вона не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, зокрема, в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Згідно ч. 2 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Відповідно до ч.1ст.186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Враховуючи, що подана заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, наявні підстави для відмови у відкритті провадження у справі.

Суд роз`яснює, що оскарження рішення контролюючого органу здійснюється шляхом подання адміністративного позову до окружного адміністративного суду. Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду.

Керуючись ст. ст. 4, 5, 186, 423, 447-448 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у відкритті провадження за заявою ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги в п`ятнадцятиденний строк з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на її апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу було подано протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя Юлія ЧОРНУХА