Провадження № 2/708/767/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 грудня 2025 року м. Чигирин

Чигиринський районний суд Черкаської області одноособово у складі головуючого судді Попельнюха А. О. розглянув у приміщенні Чигиринського районного суду Черкаської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Споживчий центр" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та

ВСТАНОВИВ:

ТОВ "Споживчий центр" через свого представника за довіреністю Горну В. І. звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 14 100,00 грн.

В обґрунтування поданого позову позивач зазначив, що 12.01.2024 ТОВ "Споживчий центр" та ОСОБА_1 уклали кредитний договір (оферти) № 12.01.2024-100002865. Відповідно до умов укладеного договору ТОВ "Споживчий центр" надало відповідачеві кредит у розмірі 10 000,00 грн, що підтверджується квитанцією про видачу коштів від 12.01.2024, строком на 28 днів.

Отримавши кредитні кошти на визначених кредитним договором умовах, відповідач взяті на себе зобов`язання зі своєчасного їх повернення не виконав. Станом на дату подання позову наявна заборгованість за кредитним договором у загальній сумі 14 100,00 грн, яка складається із заборгованості зі сплати тіла кредиту в розмірі 10 000,00 грн, заборгованості зі сплати процентів у сумі 2 600,00 грн, заборгованості з комісії в розмірі 1 500,00 грн.

13.01.2024 відповідачем була здійснена проплата за кредитним договором у розмірі 200,00 грн, яка врахована позивачем під час визначення загального розміру заборгованості.

На момент звернення до суду відповідач продовжує ухилятися від виконання зобов`язання і заборгованість за договором не погашає у повному обсязі, що є порушенням законних прав ТОВ "Споживчий центр" та стало підставою звернення до суду. Просить суд стягнути з ОСОБА_1 на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 12.01.2024-100002865 від 12.01.2024 в сумі 14 100,00 грн, та відшкодувати понесені судові витрати зі сплати судового збору в сумі 2 422,40 грн.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 02.09.2025 справа передана за підсудністю до Чигиринського районного суду Черкаської області.

Ухвалою Чигиринського районного суду Черкаської області від 27.10.2025 позовна заява залишена без руху з наданням позивачеві часу на усунення виявлених у ній судом недоліків.

На виконання ухвали суду від представниці позивача - за довіреністю Горної В. І. засобами електронного зв`язку із використанням системи "Електронний суд" 03.11.2025 надійшла заява про усунення недоліків з додатками.

Ухвалою Чигиринського районного суду Черкаської області від 05.11.2025 провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження, справа призначена до судового розгляду без виклику (повідомлення) сторін. Відповідачеві встановлений строк на подання відзиву.

Представниця відповідача - адвокат Резнік К. О. 19.11.2025 подала відзив на позовну заяву. У поданому відзиві представниця відповідача, посилаючись на те, що відповідач є учасником бойових дій, особою з інвалідністю 3 групи внаслідок поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, має тяжкий матеріальний стан, а отже звільнений від сплати нарахованих відсотків за кредитом та комісії відповідно до ч. 15 ст. 14 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей". Окрім того, матеріали позовної заяви не містять доказів надсилання відповідачу досудової вимоги про повернення грошових коштів. Зважаючи на викладене, просить відмовити в позові.

Представник позивача ОСОБА_2 подав суду відповідь на відзив, у якій зазначив, що представниця відповідача не надала належних доказів, які б слугували підставою для проведення перерахунку заборгованості відповідачу як військовослужбовцю відповідно до Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей", тому просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши наявні у справі докази, судом установлені такі обставини та відповідні їм правовідносини.

Правовідносини, що виникли між сторонами спору, є договірними відносинами, пов`язаними із отриманням позики та відповідальності за порушення взятих на себе позичальником зобов`язань, тому до їх правового врегулювання застосуванню підлягають норми Розділу ІІ «Загальні положення про договір» та Глави 71 Розділу ІІІ «Окремі види зобов`язань» Книги П`ятої «Зобов`язальне право» Цивільного кодексу України.

Також, під час розгляду вказаної цивільної справи суд ураховує загальні засади цивільного судочинства, зокрема принцип змагальності сторін, нормативне визначення якого надано у статті 12 Цивільного процесуального кодексу України, відповідно до якого кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням стороною процесуальних дій покладено на кожну із сторін.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

На підставі ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно до ч. 1 ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.

На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ч. 2 ст. 1047 ЦК України).

Відповідно до ст. 13 Закону України "Про споживче кредитування" (Закон № 1734-VII) договір про споживчий кредит, договори про надання супровідних послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг", а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України "Про електронну комерцію"). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами.

Примірник договору про споживчий кредит, укладеного у вигляді електронного документа та додатки до нього надаються споживачу у спосіб, що дозволяє встановити особу, яка отримала примірник договору та додатків до нього, зокрема шляхом направлення на електронну адресу або іншим шляхом з використанням контактних даних, зазначених споживачем під час укладення договору про споживчий кредит.

Обов`язок доведення того, що один з оригіналів договору (змін до договору) був переданий споживачу, покладається на кредитодавця.

Відповідно до ч. 1 ст. 14 Закону № 1734-VII договір про споживчий кредит укладається в порядку, визначеному цивільним законодавством України з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.

Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, визначені статтею 203 Цивільного кодексу України, відповідно до якої зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Статтею 205 Цивільного кодексу України визначені вимоги до форми правочину, відповідно до вказаної норми регламентовано, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (ч. 1 ст. 634 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною (ч. 2 ст. 638 ЦК України).

Правові відносини у сфері електронної комерції під час вчинення електронних правочинів регламентовані Законом України «Про електронну комерцію» (Закон № 675-VIII).

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону № 675-VIII електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття (ч. 1 ст. 11 Закону № 675-VIII).

Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону № 675-VIII електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.

Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

У свою чергу частиною 5 статті 11 Закону № 675-VIII встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього.

Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них.

Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Відповідно до ч. 6 ст. 11 Закону № 675-VIII відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом:

надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;

заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;

вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Вимогами ч. 8 ст. 11 Закону № 675-VIII передбачено, що у разі укладення електронного договору в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Інформаційна система суб`єкта електронної комерції, який пропонує укласти електронний договір, має передбачати технічну можливість особи, якій адресована така пропозиція, змінювати зміст наданої інформації до моменту прийняття пропозиції.

Відповідно до статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання:

електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину;

електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом;

аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону № 675-VIII).

Судом під час розгляду справи установлено, що 12.01.2024 ОСОБА_1 уклав із ТОВ "Споживчий центр" кредитний договір № 12.01.2024-, який разом з пропозицією про укладення кредитного договору (оферта) (кредитної лінії) від 12.01.2025, заявкою, підтвердженням про отримання кредиту складає кредитний договір.

За умовами заяви відповідачеві був наданий кредит шляхом перерахування грошових коштів у сумі 10 000,00 грн на картковий рахунок, строк дії кредиту - 28 днів з дати його надання, дата повернення кредиту 08.02.2024, процентна ставка фіксована незмінна ставка у розмірі 1,00 % за один день користування кредитом, яка застосовується протягом перших трьох чергових періодів користування кредитом, визначених у графіку платежів.

Грошові кошти в сумі 10 000,00 грн були зараховані на вказаний відповідачем картковий рахунок, що підтверджено відповідною квитанцією LIQPAY № від 12.01.2024 про успішне перерахування грошових коштів на платіжну картку клієнта (а.с. 16-22).

Представниця відповідача у поданому відзиві факту отримання ОСОБА_1 грошових коштів за кредитним договором не заперечувала.

Відповідно до заявки кредитного договору визначено порядок повернення кредиту, сплати процентів за його користування та інших платежів за цим договором, а саме: платежі з повернення кредиту, сплати відсотків за його користування, терміни їх сплати, в порядку та на умовах, визначених публічною пропозицією ТОВ "Споживчий центр" на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб. Сторонами у п. 9 заявки погоджено сплату комісії, пов`язаної з наданням кредиту, у розмірі 15 % від суми кредиту, що дорівнює 1 500,00 грн.

Вказаний договір підписаний відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором Е412 (а.с. 20).

Одночасно з підписанням договору відповідачем підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором А412 і паспорт споживчого кредиту, зі змісту якого ОСОБА_1 отримав детальну інформацію про умови і правила кредитування (а.с. 23-24).

Статтею 599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до статей 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору, належними сторонами.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Правові наслідки порушення зобов`язання регламентовані статтею 611 Цивільного кодексу України, відповідно до якої у разі порушення зобов`язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди. У свою чергу частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Аналізуючи наведене, суд дійшов висновку, що позивач належним чином виконав свої зобов`язання за кредитним договором № 12.01.2024- від 12.01.2024, надавши відповідачеві кредитні кошти в порядку та на умовах, передбачених договором. Натомість відповідач ОСОБА_1 взяті на себе зобов`язання не виконав належним чином та у повному обсязі, у зв`язку із чим за ним, з урахуванням сплаченої суми 200,00 грн, рахується заборгованість зі сплати основного боргу у сумі 10 200,00 грн, зі сплати процентів у сумі 2 600,00 грн, зі сплати комісії в сумі 1 500,00 грн, а всього 14 100,00 грн, що під час розгляду справи судом підтверджено наданими позивачем довідкою-розрахунком.

Щодо посилань представниці відповідача на не надсилання позивачем відповідачеві досудової вимоги, то суд зауважує, що вибір способу правового захисту є правом, а не обов`язком сторін, тобто надсилання досудової вимоги є правом, а не обов`язком позивача, яка до того ж не була передбачена умовами кредитного договору.

Водночас, дослідивши подані до відзиву представницею відповідача ОСОБА_1 - адвокатом Резнік К. О. копії витягу з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи від 22.05.2025, військового квитка НОМЕР_1 , довідки до акту огляду МСЕК № 406781 від 11.05.2023, довідки про результати визначення у застрахованої особи ступеню втрати професійної працездатності у відсотках № 075164 від 11.05.2023, посвідчення № 069581 від 16.06.2025 судом установлено таке.

Особливості соціального і правового захисту військовослужбовців визначені Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей".

Як передбачено ч. 15 ст. 14 вказаного закону, військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією російської федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля, а також крім кредитних договорів щодо придбання та встановлення фотоелектричних модулів та/або вітрових електроустановок разом із гібридними інверторами та установками зберігання енергії, проценти за якими можуть бути погашені чи компенсовані за рахунок третіх осіб або держави.

Ураховуючи наведене, суд дійшов висновку, що у спірних правовідносинах не підлягають стягненню нараховані відповідачеві проценти у розмірі 2 600,00 грн у зв`язку із його віднесенням до категорії військовослужбовців під час дії особливого періоду.

Наведені висновки суду підтверджують наявність порушеного права позивача, яке підлягає судовому захисту шляхом стягнення з відповідача наявної заборгованості зі сплати основного боргу у сумі 10 000,00 грн та зі сплати комісії в сумі 1 500,00 грн, а всього 11 500,00 грн, відповідно позов підлягає до часткового задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки за наслідками розгляду справи судом прийнято рішення про часткове задоволення позовних вимог (81,56 %), стягненню з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача підлягають понесені позивачем витрати зі сплати судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог у сумі 1 975,70 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 11, 203, 205, 509, 512, 514, 625, 626, 638, 1046, 1054 ЦК України, ЗУ "Про електронну комерцію", ЗУ "Про електронний цифровий підпис", ЗУ "Про споживче кредитування", ст. ст. 10-13, 81, 89, 263, 265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Споживчий центр" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Споживчий центр" заборгованість за кредитним договором № 12.01.2024- від 12.01.2024 зі сплати основного боргу у сумі 10 000,00 грн, зі сплати комісії в сумі 1 500,00 грн, а всього 11 500,00 грн (одинадцять тисяч п`ятсот гривень 00 коп.).

У задоволенні інших вимог відмовити.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Споживчий центр" судовий збір у сумі 1 975,70 грн. (одна тисяча дев`ятсот сімдесят п`ять гривень 70 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його ухвалення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене в день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники та їх адреси:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Споживчий центр" (, місцезнаходження: м. Київ, вул. Саксаганського, буд. 133-А);

Представниця позивача: Горна Вероніка Іванівна (РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса: м. Київ, вул. Саксаганського, буд. 133-А);

Представник позивача: ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 );

Відповідач: ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_4 , зареєстр.: АДРЕСА_2 );

Представниця відповідача: адвокат Резнік Катерина Олександрівна (свідоцтво про право на заняття адвокатською серії ЧН № 000893 від 10.04.2020, видане Радою адвокатів Чернігівської області, адреса робочого місця: Київська обл., м. Боярка).

Суддя Андрій ПОПЕЛЬНЮХ