ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2025 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого Пищиди М.М.

суддів Ткаченко І.Ю., Свистунової О.В.

розглянувши у спрощеному позовному провадженні в місті Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 серпня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» про відшкодування моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 серпня 2025 року стягнуто з ОСОБА_1 в дохід державного бюджету штраф в сумі 3028 грн. Повторно зобов`язано ОСОБА_1 надати заяву свідка у відповідності до приписів ст. 93 ЦПК України.

Не погодившись з вказаним судовим рішенням, ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу скасувати.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість судового рішення, в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Встановлено, що ухвалою суд від 28.03.2025 року було відкрито провадження у справі.

14.04.2025 до суду надійшов відзив, в якому відповідач, керуючись ст. 93 ЦПК України, поставив позивачу питання про обставини справи. На підтвердження направлення копії відзиву позивачу відповідачем було надано відповідну квитанцію ЄСІТС, згідно якої позивач отримав відзив 14.04.2025 року.

У встановлений ст. 93 ЦПК України строк позивач не надав суду заяву свідка; також позивачем не надано суду й повідомлення про відмову від відповіді та про підстави такої відмови.

Ухвалою суду від 20.06.2025 позивача було зобов`язано надати суду заяву свідка з відповідями на питання, поставлені у відзиві по справі, а також було призначено справу до розгляду в судове засідання на 13.08.2025 року.

Не зважаючи на покладений на позивача обов`язок подати суду заяву свідка, ухвала суду позивачем була проігнорована, хоча була ним отримана, про що свідчить відповідна квитанції ЄСІТС від 10.07.2025 року.

Позивач у своєму позові просив розглядати справу без його участі.

Постановляючи ухвалу, суд першої інстанції виходив з наявності підстав для накладення штрафу.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до ст.43 ЦПК України учасники справи зобов`язані: 1) виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; 2) сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; 3) з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою; 4) подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; 5) надавати суду повні і достовірні пояснення з питань, які ставляться судом, а також учасниками справи в судовому засіданні; 6) виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; 7) виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом. У випадку невиконання учасником справи його обов`язків суд застосовує до такого учасника справи заходи процесуального примусу, передбачені цим Кодексом.

Відповідно до ст.143 ЦПК України заходами процесуального примусу є процесуальні дії, що вчиняються судом у визначених цим Кодексом випадках з метою спонукання відповідних осіб до виконання встановлених у суді правил, добросовісного виконання процесуальних обов`язків, припинення зловживання правами та запобігання створенню протиправних перешкод у здійсненні судочинства. Заходи процесуальногопримусузастосовуються судом шляхом постановлення ухвали.

Відповідно до ст.144 ЦПК України заходами процесуального примусу є зокрема штраф. Застосування до особи заходів процесуального примусу не звільняє її від виконання обов`язків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст.148 ЦПК України суд може постановити ухвалу про стягнення в дохід державного бюджету з відповідної особи штрафу у сумі до від 0,3 до трьох розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у випадках невиконання процесуальних обов`язків, зокрема ухилення від вчинення дій, покладених судом на учасника судового процесу. Суд може скасувати постановлену ним ухвалу про стягнення штрафу, якщо особа, стосовно якої її постановлено, виправила допущене порушення та (або) надала докази поважності причин невиконання відповідних вимог суду чи своїх процесуальних обов`язків.

Так, ухвалою суду від 20.06.2025 позивача було зобов`язано надати суду заяву свідка з відповідями на питання, поставлені у відзиві по справі, а також було призначено справу до розгляду в судове засідання на 13.08.2025 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 93 ЦПК України, учасник справи має право поставити в першій заяві по суті справи, що ним подається до суду, не більше десяти запитань іншому учаснику справи про обставини, що мають значення для справи, та відповідно до ч. 2 ст. 93 ЦПК України, учасник справи, якому поставлено питання позивачем, зобов`язаний надати вичерпну відповідь окремо на кожне питання по суті. На запитання до учасника справи, який є юридичною особою, відповіді надає її керівник або інша посадова особа за його дорученням.

Згідно ч. 3 ст. 93 ЦПК України, відповіді на запитання подаються до суду учасником справи - фізичною особою, керівником або іншою посадовою особою юридичної особи у формі заяви свідка не пізніш як за п`ять днів до підготовчого засідання, а у справі, що розглядається в порядку спрощеного провадження, - до першого судового засідання.

Копія такої заяви свідка у той самий строк надсилається учаснику справи, який поставив письмові запитання.

Не зважаючи на покладений на позивача обов`язок подати суду заяву свідка, ухвала суду позивачем була проігнорована, хоча була ним отримана, про що свідчить відповідна квитанції ЄСІТС від 10.07.2025 року, тобто в діях відповідача вбачається невиконання процесуальних обов`язків, зокрема ухилення від вчинення дій, покладених судом на учасника судового процесу. При цьому доказів неможливості виконання ухвали суду чи поважності причин несвоєчасного виконання покладеного судом обов`язку, відповідачем не надано.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції про наявність підстав для вжиття заходів процесуального примусу, у вигляді штрафу є обґрунтованими та відповідають вимогам закону.

Враховуючи вищевикладене, доводи апелянта не впливають на правильність ухвали суду першої інстанції, яка постановлена з додержанням норм процесуального права, підстави для скасування ухвали суду першої інстанції відсутні.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів апеляційної інстанції доходить висновку що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а судове рішення без змін.

Відповідно до статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, колегія суддів -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 серпня 2025 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст судового рішення складено 24 грудня 2025 року.

Головуючий:

Судді: