Справа № 345/3049/24
Провадження № 2-п/345/78/2025
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.12.2025 м. Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області у складі :

головуючого судді Кулаєць Б.О.,

секретаря судового засідання Заткальницької Н.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Зачепіло Зоряни Ярославівни про перегляд заочного рішення,

В С Т А Н О В И В:

представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Зачепіло З.Я. звернулася до суду зі заявою, в якій просить переглянути заочне рішення Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області по цивільній справі № 345/3049/24 за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, скасувати його та призначити справу до розгляду в загальному порядку. У задоволені позовних вимог погоджується частково в розмірі 6200,00 грн. заборгованості за основною сумою боргу та 10578,50 грн. заборгованості за відсотками, а в іншій частині позовних вимог просить відмовити.

Свою заяву мотивує тим, що про рішення Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області у цивільній справі № 345/3049/24 ОСОБА_1 дізнався у грудні 2025 року коли в застосунку «Дія» отримав постанову про арешт коштів боржника. З повним текстом рішення Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області у цивільній справі № 345/3049/24 вдалося ознайомитися лише 09.12.2025 в Електронному кабінеті у підсистемі Електронний суд ЄСІТС. У зв?язку з цим вважає, що ними не пропущений термін для подання заяви про перегляд заочного рішення. Ознайомившись з позовною заявою вбачається комісія за надання кредиту у розмірі 1000,00 грн. Однак, якщо в кредитному договорі товариство не зазначило та не надало доказів наявності, переліку додаткових та супутніх послуг кредитодавця, які пов?язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які товариством встановлена комісія за обслуговування кредиту (нарахування комісії за оформлення кредиту), то положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за обслуговування кредиту (нарахування комісії за оформлення кредиту) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п?ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Нарахована позивачем сума за користування кредитом не відповідає вимогам чинного законодавства про захист прав споживачів. Розмір відсотків порушує принцип рівності сторін договору, учасником якого є відповідач, як споживач. Вимога про стягнення цієї суми заборгованості за відсотками, яка є явно завищеною, не відповідає передбаченим п. 6 ст. 3, ч. 3 ст. 509 та ст. 627 ЦК України засадам справедливості, добровільності, розумності, є несправедливо непомірним тягарем для відповідача та джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків позивача. Враховуючи наведене вважає за необхідне зменшити розмір відсотків до розміру 10578,50 грн., що складає 50% від суми заборгованості за кредитом. Крім того, у пункті 8.38 постанови від 18.03.2020 № 902/417/18 Великою Палатою Верховного Суду зроблено висновок, що з огляду на наведені мотиви про компенсаційний характер заходів відповідальності у цивільному праві, виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір як неустойки, штрафу, так і процентів річних за час затримки розрахунку відповідно до статті 625 ЦК України, оскільки всі вони спрямовані на відновлення майнової сфери боржника. Отже, з урахуванням конкретних обставин справи, які мають юридичне значення, та, зокрема, зазначених вище критеріїв, суд може зменшити загальний розмір відсотків річних, як відповідальності за час прострочення грошового зобов`язання.

Крім того, представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Зачепіло З.Я. подала клопотання, в якому просить поновити строк на подання заяви про перегляд заочного рішення.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, причини неявки суд не повідомив, хоча про день, час та місце розгляду справи був належним чином повідомленим.

Відповідно до ч. 1 ст. 287 ЦПК України заява про перегляд заочного рішення розглядається в судовому засіданні. Неявка осіб, належним чином повідомлених про дату, час і місце засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Враховуючи обмежені строки розгляду заяви про перегляд заочного рішення, беручи до уваги положення ч. 1 ст. 287 ЦПК України та відсутність доказів, які б підтверджували поважність неявки в судове засідання, суд вважає, що наявні підстави для розгляду справи у відсутності представника відповідачки.

Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Заочним рішенням Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 05.06.2024 позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за кредитним договором № 103172003 від 19.05.2023 у розмірі 28357,00 (двадцять вісім тисяч триста п`ятдесят сім) гривень, а також 3028,00 (три тисячі двадцять вісім) гривень судового збору.

Згідно з положеннями ст. 285 ЦПК України у заяві про перегляд заочного рішення повинно бути зазначені, зокрема: обставини, що свідчать про поважність причин неявки в судове засідання і не повідомлення їх суду, і докази про це посилання на докази, якими відповідач обґрунтовує свої заперечення проти вимог позивача.

Відповідно до ст. 288 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи. Тобто для скасування заочного рішення необхідна наявність одночасно двох наведених умов.

Використання законодавцем в конструкції статті 288 ЦПК України сполучника «і» дозволяє зробити висновок, що для скасування заочного рішення необхідно не лише встановити поважність причин неявки відповідача в судове засідання, в якому було ухвалене заочне рішення, а й те, щоб його аргументи щодо обставин справи впливали на правильне її вирішення. Лише за сукупності цих двох умов можна говорити про наявність підстав для скасування заочного рішення і призначення справи для розгляду в загальному порядку.

З поданої заяви про перегляд заочного рішення встановлено, що відповідач участі в розгляді справи не брав, копію ухвали про відкриття провадження йому вручено не було. Тобто він не знав про існування даної справи та її розгляд судом, водночас, доказів протилежного матеріали справи не містять.

Однак, для скасування заочного рішення відповідач має вказати докази, які мають значення для справи, та можуть привести до ухвалення рішення, протилежного заочному повністю або частково, або до його зміни.

В той же час у заяві про перегляд заочного рішення представник відповідача не зазначає про наявність у неї будь-яких доказів на спростування доводів позивача, а також нею не долучено жодного доказу, що повністю суперечить ст. 285 ЦПК України, в якій вказано, що у заяві про перегляд заочного рішення повинні бути зазначені посилання на докази, якими відповідач обґрунтовує свої заперечення проти вимог позивача.

Водночас, спростовуючи аргументи сторони відповідача, які зазначені у заяві про перегляд заочного рішення, суд звертає увагу, що комісія пов`язана з наданням кредиту, відповідає умовам п.п. 1.5.1 укладеного між сторонами кредитного договору та згідно зі Законом України «Про споживче кредитування» відноситься до платежів, передбачених договором про споживчий кредит.

Подібний висновок викладений у постанові Верховного Суду у складі Касаційного цивільного суду від 20 вересня 2024 року в справі № 331/2974/23.

Щодо твердження представника відповідача, яке викладене у заяві про перегляд заочного рішення, про необхідність зменшення розміру відсотків до суми 10578,50 грн., що складає 50% від суми заборгованості за кредитом, суд зазначає наступне.

Статтею 18 Закону України «Про захист прав споживачів» встановлено підстави визнання недійсними умов договорів, що обмежують права споживача.

Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача (ч.ч. 1, 2 ст. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів»).

Перелік несправедливих умов у договорах із споживачами встановлений частиною третьою цієї статті.

Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів» несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором.

Однак, дана норма стосується вимог про нарахування пені, яку позивач не нараховував, а тому суд вважає неспроможним посилання сторони відповідача на вказану норму як на підставу зменшення заборгованості по відсотках.

Крім того, посилання представника відповідача на постанову Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року в справі № 902/417/18 суд до уваги не бере, оскільки висновки Верховного Суду стосуються правовідносин, які випливають зі ст. 625 ЦК України, про застосування якої позивач не просив.

Водночас, у постанові Верховного Суду від 05 вересня 2019 року у справі № 638/2304/17 зроблено висновок, що недійсність договору, як приватно-правова категорія, покликана не допускати або присікати порушення цивільних прав та інтересів або ж їх відновлювати.

Однак відповідач не заявляв зустрічних вимог про визнання недійсними вказаного кредитного договору в частині визначення розміру відсотків за користування кредитними коштами у зв`язку з їх невідповідністю вимогам ЗУ «Про захист прав споживачів», ЗУ «Про споживче кредитування». Оскільки суд розглядає справи в межах заявлених вимог, вирішення питання щодо визнання положень кредитних договорів несправедливими та зміну або визнання їх недійсними в межах даної справи є неможливим.

Таким чином суд відхиляє доводи сторони відповідача на здійснення порушення позивачем статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно зі ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Таким чином, представник відповідач у заяві про перегляд заочного рішення відповідно до вимог ч. 1 ст. 288 ЦПК України не вказала та не надала жодного доказу, в розумінні ст. 76 ЦПК України, який би мав істотне значення для правильного вирішення справи, та не був врахований судом під час ухвалення заочного рішення від 05.06.2024.

Відповідно до ч. 3 ст. 287 ЦПК України у результаті розгляду заяви про перегляд заочного рішення суд може своєю ухвалою: 1) залишити заяву без задоволення; 2) скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду в загальному порядку.

З огляду на викладене, за відсутності істотних доказів у справі в обґрунтування заперечень проти вимог позивача, суд не має законних підстав для скасування заочного рішення, а тому заяву про перегляд заочного рішення необхідно залишити без задоволення.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 285, 287, 288 ЦПК України, суд

П О С ТА Н О В И В:

заяву ОСОБА_1 адвоката Зачепіло Зоряни Ярославівни про перегляд заочного рішення залишити без задоволення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку в 30-ти денний строк з дня проголошення ухвали про залишення без задоволення заяви про перегляд заочного рішення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: