Справа № 694/3149/24 провадження № 2/694/141/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

09.12.2025 року м.Звенигородка

Звенигородський районний суд Черкаської області у складі:

головуючого - судді Смовж О.Ю.,

за участі секретаря судового засідання Нікітішиної С.Б.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача адвоката Бабенка Р.В.,

розглянувши в порядку загального позовного провадження в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Звенигородський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про визнання батьківства та стягнення аліментів,

встановив:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з вищевказаним позовом, в якому просить суд встановити батьківство ОСОБА_2 щодо неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; внести зміни до актового запису № 01 про народження неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вчиненого 25.01.2016 виконавчим комітетом Неморозької сільської ради Звенигородського району Черкаської області, а саме: змінити відомості про батька дитини з ОСОБА_4 , громадянин України, на ОСОБА_2 , громадянин України, число, місяць і рік народження ІНФОРМАЦІЯ_2 ; змінити прізвище дитини з ОСОБА_5 на ОСОБА_6 , по батькові дитини, дату народження та місце народження залишити без змін. Також просить стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини всіх доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду і до повноліття дитини.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Проте, під час реєстрації народження дитини, мати дитини - ОСОБА_1 не перебувала у шлюбі, а тому реєстрацію батька дитини здійснено на підставі ст. 135 Сімейного кодексу України. Зважаючи на вказані обставини, з метою стягнення аліментів на утримання доньки, виникла необхідність встановити у визначеному порядку батьківство, адже стягнення аліментів можливе тільки з батька дитини. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 після народження доньки, визнавав себе батьком дитини, але офіційно засвідчити своє батьківство він не бажає та сплачувати аліменти не бажає. Наразі постало питання щодо утримання дитини у зв?язку зі скрутним матеріальним становищем і виникло питання щодо стягнення аліментів. Домовленості про сплату аліментів в добровільному порядку з відповідачем не досягнуто. Дитина проживає разом з позивачем, відповідач, відмовляється добровільно надавати кошти на її утримання, дитина повністю перебуває на утриманні матері.

Посилаючись на положення Сімейного кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, інших нормативно-правових актів, позивач просить задовольнити позовні вимоги.

29.11.2024 до Звенигородського районного суду Черкаської області надійшла вищевказана позовна заява.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями 29.11.2024 справу передано для розгляду судді ОСОБА_8 .

Ухвалою судді Звенигородського районного суду Черкаської області Сакун Д.І. від 16.12.2024 відкрито провадження у справі та вирішено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче судове засідання.

Згідно з розпорядженням керівника апарату Звенигородського районного суду Черкаської області № 164 від 21 березня 2025 року «Щодо призначення повторного автоматизованого розподілу справ» у зв`язку з відстороненням судді ОСОБА_8 від здійснення правосуддя на підставі рішення ВРП від 15.01.2025, призначено повторний автоматизований розподіл судової справи №694/3149/24, провадження №2/694/141/25.

Під час повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.03.2025 головуючим у справі визначено суддю Смовж О.Ю.

Ухвалою Звенигородського районного суду Черкаської області від 03.04.2025 (суддя Смовж О.Ю.) прийнято до провадження цивільну справу, розгляд справи вирішено проводити за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче судове засідання на 01.05.2025.

01.05.2025 до суду надійшло клопотання представника позивача про проведення підготовчого судового засідання без участі позивача та його представника, призначення проведення у справі судово-генетичної експертизи, та виклик і допит свідків.

Ухвалою суду від 01.05.2025 клопотання позивача ОСОБА_1 про призначення у справі судово-генетичної експертизи задоволено, призначено у цивільній справі судово-генетичну експертизу, проведення якої доручено експертам (експерту) Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи. Провадження в цивільній справі зупинено на час проведення судово-генетичної експертизи до отримання висновку експерта.

19.06.2025 до суду надійшло повідомлення зав. відділення судово-медичної генетичної ідентифікації «Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи» ОСОБА_9 , що за ухвалою суду від 01.05.2025, ОСОБА_1 06.06.2025 разом з дитиною з`явилася для відбору зразків крові, а ОСОБА_2 не з`явився.

ОСОБА_2 не з`явився також і 11.07.2025 до Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи, а тому ухвалу суду повернуто без виконання.

Ухвалою суду від 15.07.2025 поновлено провадження у справі, призначено судове засідання.

Ухвалою суду від 15.10.2025 закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до судового розгляду.

У судовому засіданні 29.10.2025 допитані як свідки ОСОБА_10 та ОСОБА_11 .

У судове засідання 09.12.2025 з`явилися позивач та її представник, підтримали позов та просили його задовольнити.

Позивачка зазначила, що з відповідачем періодично проживали разом з 2008 року, спільно проживали у с. Неморож, у будинку відповідача разом з його батьками до народження дитини близько року. Дитину бажав, забрав з пологового будинку, але потім роз`їхалися кожен до себе. Відповідач місяць думав, але так і не прийшов в РАЦС. Знав, що дитина записана зі слів матері. За 9 років купив доньці лише телефон, один раз дав 3 тисячі гривень на день народження, хоча проживає неподалік, за 2 км. Спілкується з дитиною у вайбері, останній раз зустрічалися у червні 2024 року. Дитина називає відповідача батьком, а він її донею.

Також позивачка зазначила, що відповідач є користувачем «Дія», та йому відомо про розгляд справи у суді та судові засідання. Відповідач просив допомогти йому із заявою про визнання позову.

Від представника третьої особи - Звенигородського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Звенигородському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), надійшла заява про розгляд справи без участі їх представника, при розгляді заяви покладаються на розсуд суду.

Судом перевірено адресу реєстрації відповідача, встановлено, що відповідно до даних виконавчого комітету Звенигородської міської ради за № 01-27/4803 від 09.12.2024,

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

За зазначеною адресою відповідачу судом направлялися повістки та повідомлення, копії ухвал. Також судом розміщувалися оголошення про виклик особи, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме.

Судові повістки та листи поверталися до суду не врученими із зазначенням «адресат відсутній за зазначеною адресою».

Враховуючи, що відповідач належним чином повідомлений про місце і час судового засідання, крім того на сайті суду розміщено відповідне оголошення про день, час та місце розгляду справи, суд розглядає справу за його відсутності та згідно з ч.4 ст.223 ЦПК України постановляє заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Суд, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про народження серія НОМЕР_1 від 25.01.20216, виданого виконавчим комітетом Неморозької сільської ради Звенигородського району Черкаської області, ОСОБА_3 народилася ІНФОРМАЦІЯ_4 , про що в Книзі реєстрації народжень 25.01.2016 зроблено відповідний актовий запис за №01. Батьками дитини записані: ОСОБА_4 та ОСОБА_1 .

Відповідно до повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження, відповідно до якого Звенигородським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Звенигородському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції підтверджено, що в реєстрі міститься запис №01 про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстровано виконавчим комітетом Неморозької сільської ради Звенигородського району Черкаської області. Батьками дитини записані ОСОБА_4 та ОСОБА_1 , запис проведено на підставі частини першої статті 135 Сімейного кодексу України (за вказівкою матері).

Шлюб між сторонами справи офіційно не реєструвався.

Відповідно до витягів з реєстру Звенигородської територіальної громади, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , зареєстровані за адресою: АДРЕСА_2 .

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_10 пояснила, що є бабусею ОСОБА_3 , донька та відповідач проживали разом до народження дитини. Мати відповідача сварилася, пішли конфлікти і у дітей. Потім жили певний час у свідка, під час вагітності доньки відповідач пив та бив ОСОБА_12 , вона перестала давати кошти їм, діти розійшлися. Народжувала ОСОБА_12 у смт. Лисянка. У пологовий будинок відповідач приїхав з мамою і разом забирали дитину. ОСОБА_13 визнавав дитину та зустрічався з нею. Мати відповідача ОСОБА_14 бабуся ОСОБА_15 теж визнає дитину.

Свідок ОСОБА_11 у судовому засіданні пояснила, що є сусідкою. Знає з 2004 року відповідача, з ОСОБА_12 зійшлися у 2008 році та проживали, то в нього, то в неї. Коли народилася у них дитина, ОСОБА_13 забирав з пологового будинку, але пішов жити до себе. Відомо, що від дитини не відмовлявся, називав донею, навідував, приймав у себе, подарував велосипед, телефон. Чи утримує дитину на постійній основі їй не відомо.

Присутня у судовому засіданні неповнолітня ОСОБА_16 у присутності матері зазначила, що рахує ОСОБА_13 батьком, хоче спілкуватися з ним частіше, однак не завжди так виходить у тата. На запитання суду відповіла, що є ученицею 4 класу, займається боксом.

Згідно зі статтями 121,125 Сімейного кодексу України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них.

У випадку коли мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини або за рішенням суду.

Відповідно до положень статей 128,130 СК України заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Заява про встановлення факту батьківства може бути подана особами, зазначеними у частині третій статті 128 цього Кодексу.

Відповідності до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 №5 «Про судову практику про справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення» факт батьківства може бути встановлено за наявності однієї з таких обставин: 1) спільне проживання батьків дитини і ведення ними спільного господарства, яке не припинилось до її зачаття; 2) спільне виховання дитини; 3) спільне утримання дитини; 4) докази, що з вірогідністю підтверджують визнання відповідачем батьківства.

Заяви про встановлення фактів батьківства чи визнання батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтві про народження певна особа не вказана батьком дитини, коли запис про батька дитини проведено за вказівкою матері, яка не перебувала у шлюбі, або ж такий запис зовсім відсутній.

При розгляді спору щодо встановлення факту батьківства суд має виходити зі змісту ст. 130 СК України, відповідно до якої підставою для встановлення факту батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України.

Отже, сімейне законодавство України не визначає будь-яких особливостей щодо предмета доказування у даній категорії справ. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, а також інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про встановлення факту батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності. Керуючись цим загальним правилом, встановлення батьківства на підставі ст. 130 СК України можливо за наявності належних і обґрунтованих доказів (відомостей), які засвідчують походження дитини від певної особи.

Суд критично оцінює поведінку відповідача щодо неявки для проведення призначеної судом експертизи за викликами експерта.

Відповідно до приписів ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судовчинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом упродовж розгляду справи задоволено клопотання представника позивача про проведення у справі судово-генетичної експертизи. Ухвалою суду від 01.05.2025 зобо`язано ОСОБА_2 з`явитися до експертної установи у визначений експертом час з метою відбору необхідних зразків для проведення судово-генетичної експертизи.

Вказану ухвалу суду ОСОБА_2 у встановлений судом строк належним чином не виконав, у визначений експертом час з метою відбору необхідних зразків для проведення судово-генетичної експертизи неодноразово не з`явився, що унеможливлює проведення експертного дослідження та надання експертного висновку.

Відповідно до ст. 109 ЦПК України у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні.

Зважаючи на те, що ОСОБА_2 ухилився від явки до експертів для відбору необхідних зразків, без яких провести експертизу не можливо, суд вважає встановленим факт визнання батьківства і з цих підстав також.

Доказів зворотного суду не надано.

Таким чином, надаючи оцінку доводам позивача та зібраним по справі письмовим доказам, суд дійшов висновку що належними та допустимими доказами доведено факт батьківства ОСОБА_2 відносно ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , а тому заявлені вимоги підлягають задоволенню.

Окрім цього, суд зауважує, що встановлення факту батьківства у даному випадку сприятиме якнайкращим інтересам малолітньої дитини.

Відповідно до п. п. 20 п. 1 Розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року №52/2 з відповідними змінами, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану.

Відповідно до п.2.16.4. Розділу II вищевказаних Правил на підставі рішення суду про визнання батьківства (материнства) в актовому записі про народження змінюються відомості про батька та вносяться пов`язані з цим інші зміни згідно із зазначеними в рішенні суду.

За положеннями ст. 134 СК України на підставі заяви осіб, зазначених у статтях 126 СК України або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до Книги реєстрації народжень та видає нове Свідоцтво про народження.

Оскільки, суд дійшов висновку про наявність підстав для встановлення батьківства, підлягають задоволенню і вимоги щодо внесення відповідних змін до актового запису про народження дитини.

Щодо позовної вимоги про стягнення аліментів, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України.

Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (ч. 1ст. 180 СК України).

Згідно із ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Як передбачено ч. 1, ч. 2 ст. 27 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789X11 (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Розмір аліментів, які позивач просить стягнути з відповідача, відповідає вимогам п. 2 ч. 1 ст. 182 СК України щодо розміру аліментів.

Відповідно до ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття.

Згідно ч. 1 ст. 191 СК України - аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

При дослідженні обставин справи судом враховується той факт, що відповідач визнаний судом батьком дитини, не надав заперечень щодо позовних вимог, є чоловіком працездатного віку, спеціальних статусів та пільг не має, інших дітей на утриманні не має. Докази, які б давали підстави вважати неможливим надання ОСОБА_2 допомоги на утримання дитини ОСОБА_15 в матеріалах справи відсутні.

Суд вважає, що причини, які спонукають позивача звернутися до суду з вказаним позовом, є обґрунтованими, тому позов в частині стягнення аліментів, підлягає задоволенню.

В порядку п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Разом з тим, позивач наполягала на залишенні судових витрат за нею.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 55,121,125,130,134, 180,181,183,191 СК України, керуючись ст. 76-81, 89, 141, 200, 247, 259, 263-265, 280-282, 293, 319, 430 ЦПК України суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Звенигородський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про визнання батьківства та стягнення аліментів задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 батьком неповнолітньої дитини ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Внести зміни до актового запису № 01 від 25 січня 2016 року про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вчиненого виконавчим комітетом Неморозької сільської ради Звенигородського району Черкаської області від 25.01.2016, а саме: вказати батьком дитини громадянина України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; у відомостях про дитину змінити у відповідній графі прізвище з « ОСОБА_5 » на « ОСОБА_6 ». По батькові залишити без змін.

Виконання рішення покласти на Звенигородський відділ державної реєстрації актів Цивільного стану у Звенигородському районі Черкаської області Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини всіх доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 29.11.2024 і до повноліття дитини.

В частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць рішення підлягає до негайного виконання.

Судові витрати за бажанням позивачки залишити за нею.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення може бути оскаржено до Черкаського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подана апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення складено 25.12.2025.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 , тел. НОМЕР_3 , електронна пошта: відсутня).

Відповідач: ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП невідомий, адреса реєстрації: АДРЕСА_3 , тел. НОМЕР_4 , НОМЕР_5 ).

Третя особа: Звенигородський відділ державної реєстрації актів Цивільного стану у Звенигородському районі Черкаської області Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (код 04061062, адреса: пров. В. Погорілого 1, м. Звенигородка, Черкаська область, 20202, тел. , 022100).

Суддя О.Ю.Смовж