П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 грудня 2025 року місто Київ

справа № 363/3258/24

провадження № 22-ц/824/11654/2025

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Шкоріної О.І., суддів - Поливач Л.Д., Стрижеуса А.М., за участю секретаря судового засідання Хасанової А.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану адвокатом Савчак Ярославом Олеговичем,

на ухвалу Вишгородського районного суду Київської області від 15 квітня 2025 року, постановлену у складі судді Лукач О.П.,-

В С Т А Н О В И В:

У березні 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою, у якій просить розстрочити виконання рішення Вишгородського районного суду Київської області від 16.09.2024 по справі №363/3258/24 на 12 місяців, зі сплатою коштів рівними частинами щомісячно у сумі 11 546,13 грн.

В обґрунтування заяви зазначає, що загальний розмір заборгованості за рішенням суду складає 138 553,56 грн. і очевидно, що для будь-якого пересічного громадянина України це значна сума коштів і на її оплату потрібен час. Посилаючись на положення статті 435 ЦПК України, заявник вказує, що ОСОБА_1 наразі є безробітною, в Україні діє воєнний стан, який впливає на усі сфери суспільного життя та у теперішньому світі складно існувати без витрат на їжу, лікування, житло, тощо. У відповідача ще на утриманні перебуває дитина, а тому зазначені обставини зумовлюють необхідність у зверненні до суду із заявою про розстрочення виконання рішення Вишгородського районного суду Київської області від 16.09.2024 по справі №363/3258/24 на 12 місяців, протягом яких відповідач змогла би виконати згадане рішення суду, сплачуючи кожного місяця на користь позивача суму коштів у розмірі 11 546,13 грн., суму, яка є посильною для відповідача.

Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 15 квітня 2025 року відмовлено у задоволені заяви ОСОБА_1 про розстрочення рішення Вишгородського районного суду Київської області від 16 вересня 2024 року у справі за позовом ТОВ «Кредитсервіс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням, представник ОСОБА_1 адвокат Савчак Я.О. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та прийняти нове судове рішення, яким заяву про розстрочення виконання рішення по даній справі задовольнити. Сторона відповідача вважає, що оскаржуване судове рішення прийняте із неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, а також висновки, викладені в рішенні суду першої інстанції, не відповідають обставинам справи.

Відповідач вважає доведеним, що мають місце надзвичайні події (воєнний стан, який впливає на усі сфери суспільного життя), поганий матеріальний стан ( відсутність доходу, наявність дитини), а також невисокий ступінь вини відповідача. В свою чергу, позивач - це велике товариство, яке спеціалізується на кредитуванні українців під відсотки. Якогось суттєвого наслідку чи збитків розстрочення виконання рішення суду не нанесе. Тим більше, що кредит частково повернутий і до стягнення присуджений залишок заборгованості.

При розгляді заяви відповідача та під час розгляду усієї справи не було доведено того, що у відповідача є можливість негайно виконати рішення суду у повному обсязі. Суд же, при цьому, шукав докази, що відповідач може виконати рішення суду у повному обсязі, а коли не зміг знайти такі докази - вирішив не зважати на обставини, якими заявник обгрунтовував заяву, і просто відмовив у задоволенні заяви.

В судове засідання ОСОБА_1 та її представник адвокат Савчак Я.О., представник ТОВ «Кредитсервіс» не з`явилися. Адвокат Савчак Я.О. та ТОВ «Кредитсервіс» були повідомлені про місце, день і час розгляду справи шляхом направлення судового повідомлення до електронного кабінету, причини своєї неявки суду не повідомили. ОСОБА_1 була повідомлена шляхом направлення судового повідомлення на поштову адресу, яке повернулось до суду з відміткою поштового відділення «адресат відсутній за вказаною адресою».

За таких обставин колегія суддів вважала за можливе розглянути справу у відсутність учасників справи.

Оскільки рішення ухвалене за відсутності учасників справи, датою ухвалення рішення є дата складення повного судового рішення ( ч.5 ст.268 ЦПК України).

Заслухавши доповідь судді Шкоріної О.І., перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого у справі судового рішення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Судом установлено, що рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 16.09.2024 у справі №363/3258/24, яке залишено без змін постановою Київського апеляційного суду від 19.02.2025, задоволено позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитсервіс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Ухвалено стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитсервіс» суму заборгованості за кредитним договором №220124-003 від 24.01.2022 за період із 24.01.2022 по 02.05.2024 у розмірі 136131,16 гривень, з яких: 54429,27 гривень - прострочена заборгованості за сумою кредиту; 81701,89 гривень - прострочена заборгованість за процентами, а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 2422,40 гривень, а всього стягнуто - 138 553 (сто тридцять вісім тисяч п`ятисот п`ятдесят три) гривні 56 копійок. У відшкодуванні витрат на професійну правничу допомогу - відмовлено.

Постановляючи ухвалу про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 про розстрочення рішення суду, суд першої інстанції виходив із того, що обставини, на які посилалась заявник в обґрунтування заяви про розстрочення виконання рішення суду, зокрема, скрутний матеріальний стан боржника, не можуть розцінюватися як такі, що є особливими або винятковими, та відповідно до приписів статті 435 ЦПК України унеможливлюють або ускладнюють виконання судового рішення про стягнення кредитної заборгованості. Крім того, суд першої інстанції вважав, що розстрочення виконання рішення суду у спірному випадку, означало б недотримання розумного та пропорційного балансу інтересів позивача - ТОВ «Кредитсервіс», на користь якого ухвалено рішення суду, а також знівелювало би сутність рішення суду та мету його ухвалення.

Оцінивши доводи заяви про розстрочку виконання рішення суду, суд врахував, що ці заходи не повинні створювати боржнику можливість ухилятися від виконання судового рішення. До уваги мають братися не лише реальний стан боржника, але й його наміри, що свідчать про бажання виконати рішення суду. Доказів того, що з часу ухвалення рішення суду відповідач здійснювала погашення кредитної заборгованості суду не надано, натомість, її представником оскаржено рішення до суду апеляційної інстанції.

Отже, суд першої інстанції дійшов висновку, що посилання на скрутне матеріальне становище відповідача, враховуючи ступінь її вини у виникненні спору, не є тими виключними обставинами, які перешкоджають належному виконанню рішення суду, ускладнюють його виконання або роблять неможливим, та не свідчать про винятковість причин невиконання рішення суду, а тому не можуть бути підставою для розстрочки виконання рішення суду.

Відповідно до ч.1 ст.435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця ( у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Згідно із ч.ч.3-5 ст.435 ЦПК України підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо. Розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

З аналізу викладених норм убачається, що нормами ЦПК України не встановлено вичерпного переліку обставин, за наявності яких суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може за заявою сторони відстрочити або розстрочити виконання судового рішення.

Відповідно до ст.33 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), сторони мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення. Рішення про розстрочку виконується в частині та у строки, встановлені цим рішенням.

Водночас обов`язковою умовою для відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є доведення заявником факту існування обставин, які істотно ускладнюють виконання рішення та/або роблять його неможливим (правові висновки, викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 3 червня 2021 року у справі № 9901/598/19).

Заявником не доведено факт існування обставин, які істотно ускладнюють виконання рішення та/або роблять його неможливим.

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що надані заявником до заяви відомості про відсутність відрахувань до Пенсійного фонду України не дають підстав вважати доведеним факт існування обставин, які ускладнюють виконання рішення. Саме по собі посилання на наявність на утриманні заявника дитини не може бути підставою для розстрочення виконання рішення суд.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують і не впливають на їх правильність, фактично зводяться до незгоди з висновками суду.

Отже оскаржувана ухвала суду першої інстанції постановлена з додержанням норм матеріального та процесуального права, висновки суду відповідають встановленим обставинам, підстави для зміни чи скасування судового рішення та задоволення апеляційної скарги не встановлені.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану адвокатом Савчак Ярославом Олеговичем, залишити без задоволення.

Ухвалу Вишгородського районного суду Київської області від 15 квітня 2025 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач: О.І. Шкоріна

Судді: Л.Д. Поливач

А.М. Стрижеус