Справа № 703/7321/25
УХВАЛА

про закриття провадження у справі

23 грудня 2025 року м.Сміла

Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі

головуючого - судді Овсієнка І.В.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором

у с т а н о в и в :

31.10.2025 АТ КБ «Приватбанк» через представника, із використанням системи «Електронний суд» звернулося з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 146703 грн 98 коп та витрати по сплаті судового збору.

Ухвалою судді від 05.11.2025 року відкрито провадження у цивільній справі за вищевказаним позовом, вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

18.12.2025 року на електронну адресу суду надійшла заява представника позивача АТ КБ «Приватбанк» Савіхіної А.М. про закриття провадження у справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, в якому остання просить закрити провадження за позовною заявою АТ КБ «Приватбанк» про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 , оскільки остання повністю сплатила заборгованість перед банком, а також повернути сплачений АТ КБ «Приватбанк» судовий збір по справі в сумі 2422 грн 40 коп.

У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється.

Підстави для закриття провадження у справі визначені у статті 255 ЦПК України.

Відповідно до висновку про застосування норм права, що сформульований 20.09.2021 ОП КЦС ВС в справі №638/3792/20 закриття провадження у справі - це форма закінчення розгляду цивільної справи без прийняття судового рішення у зв`язку з виявленням після порушення провадження у справі обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи.

Пунктом 2 частини першої статті 255 ЦПК України встановлено, що суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Поняття «юридичного спору» має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу Конвенції поняття «спору про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.

Предмет спору - це об`єкт спірного правовідношення, з приводу якого виник спір. Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення.

Підстави позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Тобто, правові підстави позову - це зазначена в позовній заяві нормативно-правова кваліфікація обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.

З урахуванням викладеного, відсутність предмета спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб.

Прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін, чи настання обставин, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань або самими сторонами врегульовано спірні питання.

Суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, якщо предмет спору був відсутній як на час пред`явлення позову, так і на час ухвалення судом першої інстанції судового рішення за умови, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань.

Згідно п.1 п.2 ст.49 ЦПК України, крім прав та обов`язків, визначених у статті 43 цього Кодексу позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу.

Відповідно до ч.1 ст.206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Оскільки на час розгляду справи відсутній предмет спору, що визнається позивачем, між сторонами не залишилося неврегульованих питань, бо позов стосувався виключно стягнення суми заборгованості за кредитним договором, що повністю сплачена, відповідно до п. 2 ч.1 ст. 255 ЦПК України провадження у справі підлягає закриттю.

Згідно ч.1 ст.142 ЦПК України та ч.3 ст.7 Закону України «Про судовий збір», у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Відповідно до ч.3 ст.142 ЦПК України, у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача.

Як вбачається з заяви представника АТ КБ «Приватбанк» Савіхіної А.М. про закриття провадження у справі, остання просить повернути сплачений АТ КБ «Приватбанк» судовий збір, при цьому не звертається до суду з заявою про стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача, внаслідок не підтримання своїх вимог у звязку з задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову.

За вказаних обставин, суд не вбачає підстав для застосування положень ч.3 ст.142 ЦПК України та стягнення з відповідача на користь позивача сплаченого останнім при зверненні до суду з даним позовом судового збору.

Відповідно до платіжної інструкції № ZZ429B2ELV від 09.10.2025 року, позивачем АТ КБ «Приватбанк» при звернення до суду з даним позовом сплачено судовий збір у сумі 2422 грн 40 коп.

Враховуючи вищевикладене та приймаючи до уваги, що представник позивача АТ КБ «Приватбанк» Савіхіна А.М. подала до суду заяву про відмову від позову, в якій просить саме повернути сплачений позивачем судовий збір, та суд дійшов висновку про прийняття такої відмови, суддя вважає за необхідне задовольнити клопотання представника позивача АТ КБ «Приватбанк» про повернення сплаченого судового збору частково.

Керуючись ст.7, 142, 206, 255, 260, 261, ЦПК України,

п о с т а н о в и в :

Прийняти відмову представника позивача АТ КБ «Приватбанк» Савіхіної Анастасії Миколаївни від позову АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Провадження у цивільній справі за позовом АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, - закрити на підставі п.2 ч.1 ст.255 ЦПК України.

Клопотання представника позивача АТ КБ «Приватбанк» Савіхіної Анастасії Миколаївни про повернення сплаченого при поданні до суду позовної заяви судового збору задовольнити частково.

Зобов`язати Головне управління Державної казначейської служби України у Черкаській області повернути АТ КБ «Приватбанк» (адреса 01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд.1Д, , IBAN НОМЕР_1 , одержував АТ КБ «Приватбанк»), з державного бюджету 50% судового збору, сплаченого 09 жовтня 2025 року за платіжною інструкцією № ZZ429B2ELV в сумі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 копійок, тобто в розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Черкаського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її отримання шляхом подання апеляційної скарги.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.В.Овсієнко