Справа № 2-2453/11
Провадження № 4-с/686/115/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2025 року м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області в складі:

головуючого - судді Навроцького В.А.,

за участю: секретаря судового засідання: Норчук Р.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Хмельницькому скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Другого ВДВС у м. Хмельницькому Хмельницького міжрегіонального управління Міністерства юстиції України

встановив:

09.12.2025 року ОСОБА_1 звернулася зі скаргою на дії державного виконавця Другого ВДВС у м. Хмельницькому Хмельницького МРУ Міністерства юстиції України щодо визнання незаконною та скасування постанови державного виконавця Другого ВДВС у м. Хмельницькому Хмельницького ГТУЮ у Хмельницькій обл. від 25.05.2016 року.

На обґрунтування скарги ОСОБА_1 вказала, що на примусовому виконанні Другого ВДВС м. Хмельницький ГТУЮ у Хмельницькій обл. перебувало виконавче провадження № 51773651 на підставі виконавчого листа виданого Хмельницьким міськрайонним судом про стягнення з неї на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованість за кредитним договором під час якого державним виконавцем винесено постанову від 25.05.2016 року про накладення арешту на все нерухоме майно ОСОБА_1 , та в подальшому державним виконавцем винесено постанову від 26.04.2017 року про повернення виконавчого документа стягувачу, однак арешт на майно не знято, жодних виконавчих проваджень щодо неї немає, що порушує її права щодо вільного розпорядження її майном.

Представник скаржника-адвокат Осташ М.С. в судове засідання не з`явився, подав заяву в якій вимоги скарги підтримує.

ПАТ «Універсал Банк» та Другий ВДВС у м. Хмельницькому Хмельницького МРУ Міністерства юстиції України були належним чином повідомленими про день, час та місце розгляду справи, що підтверджується довідкою про доставку в «Електронному кабінеті». Їх представники до суду не з`явилися, причини неявки суду невідомі, заяв про відкладення розгляду справи від них не надходило.

Заслухавши думку учасників, дослідивши матеріали справи, суд приходить до таких висновків.

02.04.2012 року рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області ( справа № 2-2453/11, провадження № 2/2218/2204/12) частково задоволено позов ПАТ «Універсал Банк», стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь ПАТ «Універсал Банк», заборгованість за кредитним договором.

07.12.2012 року Хмельницьким міськрайонним судом, на виконання рішення суду, видано виконавчий лист 2-2218/2204/2012.

26.07.2016 року державним виконавцем Другого ВДВС м. Хмельницький ГТУЮ у Хмельницькій обл. Заворотним О.М. відкрито виконавче провадження № 51773651 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованість за кредитним договором.

Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень № 441483337 від 29.08.2025 року на все нерухоме майно, що належить ОСОБА_1 на праві власності, державним виконавцем Другого ВДВС м. Хмельницький ГТУЮ у Хмельницькій обл. накладено обтяження у виді арешту майна.

Відповідно до листа в.о. начальника Другого ВДВС у м. Хмельницькому ЦМУ Міністерства юстиції (м.Київ) № 100508/25.17-42 від 09.09.2025 року, на примусовому виконанні перебувало виконавче провадження № 51773651 від 26.07.2016 року та 26.04.2017 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження», яку разом з виконавчим листом було направлено на адресу ПАТ «Універсал Банк», а матеріали виконавчого провадження № 51773651 на підставі Наказу Міністерства юстиції України № 1829/5 від 07.06.2017 року - знищені.

05.12.2025 року ОСОБА_1 до Другого ВДВС у м. Хмельницькому ЦМУ Міністерства юстиції (м.Київ) було подано заяву про зняття арешту накладеного постановою державного виконавця, на яке в.о. начальника Другого ВДВС у м. Хмельницькому Хмельницького МРУ Міністерства юстиції України № 130819/25.17-42 від 08.12.2025 року, надано відповідь, яка за своїм змістом є аналогічною до листа № 100508/25.17-42 від 09.09.2025 року, крім зазначення підстав для повернення виконавчого листа.

Згідно із ч. 1 ст. 74 ЗУ «Про виконавче провадження» № 1404-VIII від 02.06.2016 року рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Положеннями ч. 1 ст. 447, ч. 1 ст. 448 ЦПК України, передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи, а скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України, яке є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно зі ст. 18 ЦПК України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Умови і порядок виконання судових рішень, що підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх в добровільному порядку, на час видачі виконавчого листа про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованості за кредитним договором (07.12.2012 року), пред`явлення його до виконання, відкриттям виконавчого провадження (26.07.2016 року) та накладення арешту на майно боржника були врегульовані ЗУ «Про виконавче провадження» № 606-XIV від 21.04.1999 року (Закон № 606-XIV від 21.04.1999 року), який втратив чинність 05.10.2016 року.

Згідно із п. 7 «Прикінцевих та перехідних положень» ЗУ «Про виконавче провадження» № 1404-VIII від 02.06.2016 року (Закон № 1404-VIII від 02.06.2016 року) виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону.

За своїм змістом арешт майна боржника, відповідно до положень Закону № 606-XIV від 21.04.1999 року та положень Закону № 1404-VIII від 02.06.2016 року має на меті забезпечити реальне виконання судового рішення.

З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень № 441483337 від 29.08.2025 року вбачається, що на все нерухоме майно, що належить ОСОБА_1 на праві власності, державним виконавцем Другого ВДВС м. Хмельницький ГТУЮ у Хмельницькій обл. накладено обтяження у виді арешту майна (постанова № 37406036 від 25.05.2016 року).

Як вбачається з листа в.о. начальника Другого ВДВС у м. Хмельницькому Хмельницького МРУ Міністерства юстиції України № 130819/25.17-42 від 08.12.2025 року у виконавчому провадженні № 51773651 від 26.07.2016 року, 26.04.2017 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження» № 1404-VIII, яку разом з виконавчим листом було направлено на адресу ПАТ «Універсал Банк».

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону 1404-VIII, виконавчий документ повертається стягувачу, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а, здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Згідно із ч. 3 ст. 37 Закону 1404-VIII у разі повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пунктів 1, 3, 11 ч. 1 цієї статті арешт з майна знімається.

Таким чином, повернення виконавчого документа стягувачу з підстав передбачених п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону 1404-VIII не є підставою для зняття державним виконавцем арешту з майна боржника.

Разом з тим, на думку суду, наявність обтяження щодо нерухомого майна ОСОБА_1 застосоване у виконавчому провадженні, яке фактично припинено, прямо порушує її права як власника майна.

Так, відповідно до ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Положення ст.ст. 15,16 ЦК України, передбачають, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно із ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна, права якого порушені, має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Таке право особи реалізується шляхом звернення до суду з позовом про захист свого порушеного права усунення будь-яких перешкод у вільному та на власний розсуд користуванні та розпорядженні майном.

Статтею 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Підстави для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини, передбачені ч. 4 ст. 59 Закону 1404-VIII, при цьому ч. 5 цієї статті Закону 1404-VIII передбачено, що у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Положеннями ст. 1 Першого протоколу до «Конвенції про захист прав і основоположних свобод» від 20.03.1952 року передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У відповідності до практики Європейського Суду з прав людини, в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним, а вимога щодо законності вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22.09.1994 року, «Кушоглу проти Болгарії» від 10.05.2007 року).

Крім того, будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи, що і відображено в ст. 1 Першого протоколу, при цьому необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар, тобто має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються та метою, яку прагнуть досягти (рішення у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства» від 21.02.1986 року, рішення у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції» від 23.09.1982 року).

Отже, враховуючи розумність та співмірність обмеження права власності завданням виконання судового рішення, беручи до уваги той факт, що з моменту повернення виконавчого листа стягувачу, яким є ПАТ «Універсал Банк» минуло вісім років, відсутність виконавчих проваджень за виконавчим листом про стягнення з ОСОБА_1 , суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення її скарги та зняття арешту накладеного постановою державного виконавця.

Керуючись ст.ст. 260, 443-453 ЦПК України, ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження» № 1404-VIII від 02.06.2016 року,

постановив:

Скаргу ОСОБА_1 задоволити частково.

Зняти арешт накладений постановою державного виконавця Другого ВДВС у м. Хмельницькому Хмельницького Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій обл. Заворотного О.М. № 37406036 від 25.05.2016 року на все нерухоме майно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 .

Виключити з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно обтяження у вигляді арешту всього нерухомого майна ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 з реєстраційним номером обтяження № 14683338 від 26.05.2016 року.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Хмельницького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її оголошення, та якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: