КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа №361/3673/24

15 грудня 2025 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Ратнікової В.М.

суддів - Кирилюк Г.М.

- Рейнарт І.М.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника відповідача Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» адвоката Олійник Євгенії Олександрівни на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 01 квітня 2025 року, ухвалене під головуванням судді Писанець Н.В., у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

в с т а н о в и в :

У квітні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, який уточнила у процесі розгляду справи до ОСОБА_2 , Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Позовні вимоги обгрунтовувала тим, що 05 грудня 2023 року, близько 18 години 27 хвилин, ОСОБА_2 , керуючи автомобілем марки «Volkswagen», модель: «Golf», номерний знак: НОМЕР_1 , рухаючись у маневрі розвороту, повертаючи ліворуч у невстановленому для цього місці, перетинаючи подвійну суцільну лінію дорожньої розмітки поблизу будинку АДРЕСА_1 , не був уважним, не дотримався безпечного інтервалу, внаслідок чого вчинив зіткнення на полосі зустрічного руху з автомобілем марки «Volkswagen», модель: «Jetta», номерний знак: НОМЕР_2 , під час руху біля правого краю проїзної частини.

Унаслідок дорожньо-транспортної пригоди обидва транспортні засоби зазнали механічних ушкоджень.

05 грудня 2023 року ОСОБА_2 визнав себе винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди за його участі, що підтверджується його особистим підписом у повідомленні про дорожньо-транспортну пригоду (Європротокол). Підписуючи повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (Європротокол) від 5 грудня 2023 року, ОСОБА_2 (водій транспортного засобу марки «Volkswagen», модель: «Golf», номерний знак: НОМЕР_3 ) погодився з обставинами дорожньо-транспортної пригоди та розпискою від 05 грудня 2023 року, складеною особисто ОСОБА_2 , визнав свою вину у скоєній дорожньо-транспортної пригоди за адресою: м.Бровари, вул. Київська.

Зазначала, що цивільно правова відповідальність власника транспортного засобу марки «Volkswagen», модель: «Golf», номерний знак: НОМЕР_4 , яким керував ОСОБА_2 , застрахована у ТДВ СК «Альфа-Гарант» на підставі полісу обов?язкового страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 217907653, який був діючий 05 грудня 2023 року, що підтверджується інформацією із офіційного сайту Моторного (транспортного) страхового бюро України. Розмір страхової суми (ліміту відповідальності) за шкоду, заподіяну майну потерпілого, становить 160 000 гривень 00 копійок (сто шістдесят тисяч гривень нуль копійок).

Унаслідок дорожньо-транспортної пригоди належний їй автомобіль марки «Volkswagen», модель: «Jetta», номерний знак: НОМЕР_2 , зазнав численних механічних ушкоджень.

З метою отримання страхового відшкодування, 08 грудня 2023 року вона звернулась до страховика винної у ДТП особи ТДВ СК «Альфа- Гарант» з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду та 07.02.2023 року подала заяву на виплату страхового відшкодування із документами, визначеними статтею 35 Закону України «Про обов?язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

За результатами розгляду її заяви на виплату страхового відшкодування, страховик прийняв рішення про виплату страхового відшкодування в розмірі 51 197 гривні 75 копійок (п?ятдесят одна тисяча сто дев?яносто сім гривень 75 копійок) та 23 березня 2024 року Товариством з додатковою відповідальністю Страхова Компанія «Альфа-Гарант» їй було виплачено страхове відшкодування в розмірі 51 197 гривні 75 копійок (п?ятдесят одна тисяча сто дев?яносто сім гривень 75 копійок) , що підтверджується роздруківкою квитанції.

Разом з тим, вартість ремонту її автомобіля становить 119 503 гривень 25 копійок (сто дев?ятнадцять тисяч п?ятсот три гривні 25 копійок), що підтверджується актом виконаних робіт № 230003305 від 26.12.2023 року, замовленням - передоплатою (заказом-передоплатою) N?230003305 від 11.12.2023 року, актом виконаних робіт № 230003429 від 26.12.2023 року, замовленням - передоплатою (заказом-передоплатою) № 230003429 від 13.12.2023 року.

Вважає, що Товариство з додатковою відповідальністю Страхова Компанія «Альфа-Гарант» виплатило їй страхове відшкодування не у повному розмірі.

Зазначала, що має право на стягнення із Товариства з додатковою відповідальністю Страхова Компанія «Альфа-Гарант» 68 305 гривень 50 копійок (шістдесят вісім тисяч триста п?ять гривень 50 копійок) - різниці між фактичним розміром майнової шкоди, завданої їй внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та сумою страхового відшкодування.

Полісом цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 217907653, виданим страховиком, передбачений розмір франшизи 3 200 грн 00 коп.

Отже, ОСОБА_2 , як особа що є винною у ДТП, має компенсувати їй суму франшизи в розмірі 3 200 грн 00 копійок, згідно умов укладеного договору обов?язкового страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 217907653, укладеного між ним та ТДВ СК «Альфа-Гарант».

Окрім того, просила стягнути моральну шкоду завдану їй внаслідок пошкодження її автомобіля у розмірі 5 000 грн з кожного з відповідачів.

З огляду на викладене, позивач ОСОБА_1 просила суд стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю Страхова Компанія «Альфа-Гарант» на користь ОСОБА_1 у якості відшкодування майнової шкоди грошові кошти в розмірі 68 305 гривень 50 копійок (шістдесят вісім тисяч триста п?ять гривень 50 копійок).

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю Страхова Компанія «Альфа-Гарант» на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_5 ) у якості відшкодування моральної шкоди грошові кошти в розмірі 5 000 гривень 00 копійок (п?ять тисяч гривень 00 копійок). ???

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на - користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_5 ) грошові кошти в розмірі 3 200 гривень 00 копійок у якості відшкодування розміру франшизи за полісом N? 217907653 ТДВ СК «АЛЬФА-ГАРАНТ».

???Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_5 ) у якості відшкодування моральної шкоди грошові кошти в розмірі 5 000 гривень 00 копійок (п?ять тисяч гривень 00 копійок). ???

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю Страхова Компанія «АЛЬФА-ГАРАНТ» та ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_5 ) судові витрати в розмірі 9 211 гривень 20 копійки (дев?ять тисяч двісті одинадцять гривень 20 копійок), а саме: 1 211 гривень 20 копійок (одна тисяча двісті одинадцять гривень 20 копійок) - судовий збір, сплачений за подання позовної заяви до суду; 8 000 гривень 00 копійок (вісім тисяч гривень нуль копійок) - витрати на професійну правничу допомогу.

У лютому 2025 року до Броварського міськрайонного суду Київської області від представника позивача ОСОБА_1 адвоката Щиголя Володимира Валерійовича надійшла заява про зменшення позовних вимог.

У вказаній заяві представник позивачки просив суд стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю Страхова Компанія «Альфа-Гарант» на користь ОСОБА_1 у якості відшкодування майнової шкоди грошові кошти в розмірі 60 808 гривень 95 копійок, у якості відшкодування моральної шкоди стягнути грошові кошти в розмірі 5 000 гривень 00 копійок (п?ять тисяч гривень 00 копійок). ???

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на - користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_5 ) грошові кошти в розмірі 16 гривень у якості відшкодування розміру франшизи за полісом N? 217907653 ТДВ СК«Альфа-Гарант».

???Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_5 ) у якості відшкодування моральної шкоди грошові кошти в розмірі 5 000 гривень 00 копійок (п?ять тисяч гривень 00 копійок), судові витрати в розмірі 9 211 гривень 20 копійки (дев?ять тисяч двісті одинадцять гривень 20 копійок), а саме: 1 211 гривень 20 копійок (одна тисяча двісті одинадцять гривень 20 копійок) - судовий збір, сплачений за подання позовної заяви до суду; 8 000 гривень 00 копійок (вісім тисяч гривень нуль копійок) - витрати на професійну правничу допомогу.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 01 квітня 2025 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, задоволено частково.

Стягнуто із Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» на користь ОСОБА_1 у відшкодування матеріальної шкоди 18 105,70 (вісімнадцять тисяч сто п?ять) грн. 70 коп.

Стягнуто із Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» на користь ОСОБА_1 у відшкодування моральної шкоди 2000,00 (дві тисячі) грн. 00 коп.

Стягнуто із Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в розмірі 800,00 (вісімсот) грн.00 коп. та витрати на професійну правову допомогу у розмірі 2000,00 (три тисячі) грн. 00 коп.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, представник відповідача Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» адвокат Олійник Євгенія Олександрівна подала апеляційну скаргув якій просила суд рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 01 квітня 2025 року скасувати, ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ТДВ СК «Альфа-гарант» в повному обсязі.

Апеляційну скаргу обгрунтовує тим, що ТДВ СК «Альфа-Гарант» вважає, що рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 01.04.2025 року прийняте з неправильним застосуванням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а тому є незаконним.

Зазначає, що 05.12.2023 року в місті Бровари Київської області по вулиці Київській, 236 сталася ДТП за участю транспортного засобу «Volkswagen», модель: «Golf», номерний знак: НОМЕР_4 , та транспортного засобу «Volkswagen», модель: «Jetta», номерний знак: НОМЕР_2 Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «Volkswagen», модель: «Golf», державний номерний знак НОМЕР_6 , на момент скоєння вище вказаної ДТП була застрахована у ТДВ СК «Альфа-Гарант» відповідно до полісу обов?язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №217907653.

На виконання вимог ст. 34 Закону України «Про обов?язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» відповідач розпочав розслідування обставин настання події, яка має ознаки страхового випадку, в ході якого було встановлено, що за результатами даної ДТП її учасники склали повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (європротокол).

Відповідно до відомостей, що містяться в європротоколі, дата і час ДТП - 05.12.2023 року 18:27, особа, яка визнала свою вину у вчиненні ДТП - водій транспортного засобу «Volkswagen», модель: «Golf», державний номерний знак НОМЕР_6 , ОСОБА_3 .

Згідно Постанови Правління Національного Банку України від 30.05.2022 року № 108 ,максимальні розміри страхової виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілих, у разі оформлення документів про дорожньо-транспортну пригоду без участі уповноважених на те працівників Національної поліції України затверджені в розмірі 80 000 гривень на потерпілого.

Згідно Звіту про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу №ЦВ/23/7026 від 28.02.2024 року, вартість відновлювального ремонту транспортного засобу Volkswagen», модель: «Jetta», державний номерний знак НОМЕР_7 , складає - 101 155 (сто одна тисяча сто п?ятдесят п?ять) гривень 11 копійок.

Коефіцієнт фізичного зносу транспортного засобу Volkswagen», модель: «Jetta», державний номерний знак НОМЕР_7 , визначений у відповідності до положень пп. 7.37-7.39 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України 24.11.2003 N?142/5/2092, та становить - 0.58, оскільки даний транспортний засіб був привезений з Америки в пошкодженому стані.

Вартість відновлювального ремонту транспортного засобу Volkswagen», модель: «Jetta», державний номерний знак НОМЕР_7 , з врахуванням коефіцієнта фізичного зносу та з ПДВ складає - 61 944 (шістдесят одна тисяча дев?ятсот сорок чотири) гривні 30 копійок. Вартість відновлювального ремонту транспортного засобу Volkswagen», модель: «Jetta», державний номерний знак НОМЕР_7 , з врахуванням коефіцієнта фізичного зносу без ПДВ складає - 54 447 (п?ятдесят чотири тисячі чотириста сорок сім) гривень 75 копійок.

У Звіті про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу N?ЦВ/23/7026 від 28.02.2024 року визначена вартість відновлювального ремонту транспортного засобу Volkswagen», модель: «Jetta», державний номерний знак НОМЕР_7 у розмірі 101 155,11 грн. саме з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу транспортного засобу Volkswagen», модель: «Jetta».

Зазначає, що актами виконаних робіт, наданих позивачем, встановлено загальну вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу без врахування коефіцієнта фізичного зносу.

Відповідно до вимог ст. 29 Закону України «Про обов?язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при визначенні вартості відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу Volkswagen», модель: «Jetta», державний номерний знак НОМЕР_7 має братись до уваги саме Звіт ТДВ СК «Альфа-Гарант», в якому вартість визначена саме з врахуванням коефіцієнта фізичного зносу.

Однак, суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні відхилив зазначений Звіт, зазначивши, що він не є визначальним доказом розміру завданих збитків, оскільки у ньому зазначені лише можливі витрати, які можуть бути понесені позивачем та вирішив стягнути з ТДВ СК «Альфа-Гарант» різницю між максимально можливим розміром відшкодування 80 000,00 грн. та вже сплаченим на її користь страховим відшкодуванням та франшизою - 61 894,30 грн. у розмірі 18 105,70 грн.

При цьому апелянт зазначений висновок суду вважає помилковим, адже розмір шкоди, яка підлягає відшкодуванню позивачу, згідно з цим Звітом N?ЦB/23/7026 від 28.02.2024 року, визначена як вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу транспортного засобу, як це передбачено ст. 29 Закону України «Про обов?язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Тобто, суд визначив розмір збитку, як вартість затрачених на відновлювальний ремонт коштів, тобто як вартість реально витрачених матеріалів і проведених робіт, без врахування коефіцієнта фізичного зносу.

Отже, суд першої інстанції, не врахувавши Звіт N?ЩВ/23/7026 від 28.02.2024 року, сума збитку, в якому була визначена з врахуванням коефіцієнта фізичного зносу, дійшов помилкового висновку, про обов?язок ТДВ СК «Альфа-Гарант», як страховика, відшкодувати позивачеві шкоду в межах ліміту його відповідальності, виходячи із розміру фактично затрачених позивачем на відновлювальний ремонт коштів, що суперечить вимогам статті 29 Закону України «Про обов?язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Розрахунок розміру страхового відшкодування: 54 447,75 - 3 200 = 51 247 (п?ятдесят одна тисяча двісті сорок сім) гривень 75 копійок, де: 54 447 (п?ятдесят чотири тисячі чотириста сорок сім) гривень 75 копійок - вартість відновлювального ремонту транспортного засобу Volkswagen», модель: «Jetta», державний номерний знак НОМЕР_7 , з врахуванням коефіцієнта фізичного зносу без ПДВ: 3 200 (три тисячі двісті) гривень - розмір франшизи, встановленої полісом N?217907653;

51 247 (п?ятдесят одна тисяча двісті сорок сім) гривень 75 копійок - розмір страхового відшкодування, що на думку апелянта, підлягає сплаті на користь потерпілого.

Зазначає, що 27.03.2024 року відповідачем було складено страховий акт, затверджено розрахунок страхового відшкодування та виплачено страхове відшкодування на користь позивача згідно зі ст. 36 Закону України «Про обов?язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у розмірі - 51 247 (п?ятдесят одна тисяча двісті сорок сім) гривень 75 копійок, що підтверджується відповідною платіжною інструкцією. Оскільки виплата страхового відшкодування здійснювалась на розрахунковий особистий рахунок позивача, яким не було надано доказів оплати проведеного ремонту, відповідачем було зменшено розмір виплати на суму ПДВ. Відповідно до пп. а) п. 193.1 ст. 193 Податкового кодексу України, встановлена стандартна ставка ПДВ в Україні у розмірі 20%. У зв?язку із наданням позивачем документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту транспортного засобу Volkswagen», модель: «Jetta», державний номерний знак НОМЕР_7 , ТДВ СК «Альфа-Гарант» здійснило доплату суми визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість у розмірі 7 496,55 грн.

Враховуючи вищезазначене, вважає, що ТДВ СК «Альфа-Гарант» виконало вимоги, передбачені Законом України «Про обов?язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відшкодувавши у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП майну потерпілого в повному обсязі, а отже суд безпідставно стягнув з ТДВ СК «Альфа-Гарант» різницю між максимально можливим розміром відшкодування 80 000,00 грн. та вже сплаченим на користь позивачки страховим відшкодуванням та франшизою - 61 894,30 грн у розмірі 18 105,70 грн.

Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надійшов.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідь судді Ратнікової В.М., обговоривши доводи апеляційної скарги, вивчивши наявні у справі докази, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Як встановлено судом, 05 грудня 2023 року, близько 18 год.27 хв., відповідач ОСОБА_2 , керуючи автомобілем марки «Volkswagen», модель: «Golf» номерний знак: НОМЕР_6 , рухаючись у маневрі розвороту, повертаючи ліворуч, у невстановленому для цього місці, перетинаючи подвійну суцільну лінію дорожньої розмітки, поблизу будинку №236 по вул. Київській в м.Бровари, не був уважним, не дотримався безпечного інтервалу, внаслідок чого вчинив зіткнення на полосі зустрічного руху з автомобілем позивача - «Volkswagen», модель: «Jetta», номерний знак: НОМЕР_7 , під час руху біля правого краю проїзної частини.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження.

Учасниками дорожньо-транспортної пригоди було складено повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду Європротокол, в якому зазначено з вини кого з водіїв ця пригода сталася та за яких обставин. Відповідач ОСОБА_2 письмово зазначив про свою вину у вказаній ДТП. Також в Європротоколі зазначена схема ДТП, в якій схематично зображені два автомобілі та обставини скоєння ДТП.( а.с. 22).

Цивільно-правова відповідальність учасників дорожньо-транспортної пригоди була застрахована: позивача ОСОБА_4 , як власника автомобіля ««Volkswagen», модель: «Jetta», номерний знак: НОМЕР_7 - застрахована у ПрАТ СК «ПЗУ Україна»; відповідача ОСОБА_2 , як власника автомобіля марки «Volkswagen», модель: «Golf», номерний знак: НОМЕР_6 , застрахована у ТДВ СК «Альфа-Гарант» на підставі полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №217907653. (а.с. 16, 23).

З розписки ОСОБА_2 вбачається, що він керував автомобілем «Volkswagen», модель: «Golf» НОМЕР_6 05.12.2023 року за адресою: м.Бровари вул. Київська. Вину у ДТП визнає та у разі ризику не відшкодування страховою компанією зобов'язується відшкодувати збитки по ремонту автомобіля «Volkswagen», модель: «Jetta» НОМЕР_7 (а.с 21).

07 лютого 2024 року ОСОБА_1 звернулася до ТДВ СК «Альфа -Гарант», яка є страховиком винної у ДТП особи ОСОБА_2 , із заявою про виплату страхового відшкодування.

Вартість ремонту автомобіля позивача становить у загальній сумі 119 503,25 грн., що підтверджується актом виконаних робіт №230003305 від 26.12.2023 року на суму 29 968,05 грн., замовленням - передоплатою (заказом-передоплатою) №230003305 від 11.12.2023 року на суму 23000,00 грн., актом виконаних робіт №230003429 від 26.12.2023 року на суму 89 535,20 грн., замовленням - передоплатою (заказом-передоплатою) №230003429 від 13.12.2023 року на суму 43000,00 грн.( а.с. 31-37).

Звітом сторони відповідача ТДВ СК «Альфа-Гарант» про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу №ЦВ23/7026 від 28.02.2024 року визначена вартість - 101 155,11 грн., коефіцієнт фізичного зносу автомобіля 0,58, вартість відновлюваного ремонту транспортного засобу ОСОБА_1 з ПДВ склала, - 61 944,30 грн., вартість відновлюваного ремонту транспортного засобу ОСОБА_1 без ПДВ - 54 447,75 грн.

В апеляційній скарзі представник відповідача Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» просить рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 01 квітня 2025 року скасувати, ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ТДВ СК «Альфа-гарант» в повному обсязі.

Отже, рішення суду першої інстанції в частині вимог до відповідача ОСОБА_2 сторонами не оскаржується, а тому, у відповідності до ч.1 ст. 367 ЦПК України, в апеляційному порядку не переглядається, оскільки суд апеляційної інстанції переглядає справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Таким чином, апеляційний суд переглядає рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 01 квітня 2025 року лише в частині задоволених позовних вимог ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант».

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди суд першої інстанції виходив із того, що системний аналіз положень законодавства дає підстави для висновку, що у разі здійснення відновлювального ремонту пошкодженої речі розмір збитків визначається як реальна вартість матеріалів і робіт, затрачених на її відновлення, а у разі не проведення ремонту - як вартість матеріалів і робіт, необхідних для її відновлення у майбутньому.

При цьому особою, яка має право на відшкодування збитків у разі проведення відновлювального ремонту, є саме та особа, що понесла відповідні витрати.

Посилання відповідача ТДВ СК «Альфа-Гарант» на підтвердження розміру спричинених позивачу ОСОБА_1 збитків на звіт №ЦВ23/7026 від 28.02.2024р., суд не приймає, оскільки судом встановлено, що автомобіль позивача «Volkswagen», модель: «Jetta», номерний знак: НОМЕР_7 - фактично відремонтований, тому розмір збитку, про відшкодування якого просить позивач, повинен визначатися, як вартість затрачених на відновлювальний ремонт коштів, тобто, як вартість реально витрачених матеріалів і проведених робіт. У такому разі звіт №ЦВ23/7026 від 28.02.2024 року не є визначальним доказом розміру завданих збитків, оскільки у ньому зазначені лише можливі витрати, які можуть бути понесені позивачем.

Враховуючи наведене, суд першої інстанції дійшов висновку, що вимоги позивача ОСОБА_1 щодо стягнення на її користь з ТДВ СК «Альфа-Гарант» підлягають частковому задоволенню, а саме - у сумі різниці між максимально можливим розміром відшкодування 80 000,00 грн. та вже сплаченим на її користь страховим відшкодуванням та франшизою - 61 894,30 грн. та становить 18 105,70 грн.

Колегія суддів у повній мірі з таким висновком суду першої інстанції погодитись не може, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 ЦК України передбачено, що однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, а отже підставою цивільно-правової відповідальності, як обов`язку відшкодувати шкоду, є заподіяння майнової (матеріальної) шкоди.

Зобов`язання із заподіяння шкоди - це правовідношення, у силу якого одна сторона (потерпілий) має право вимагати відшкодування завданої шкоди, а інша сторона (боржник) зобов`язана відшкодувати завдану шкоду в повному розмірі.

У частинах першій, другій статті 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду.

Відшкодування збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду передбачені нормою ст. 1166 ЦК України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з ч.1, 2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення (стаття 1188 ЦК України).

Згідно з ч.2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно з ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події ( страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності).

Види обов`язкового страхування в Україні визначені у ст. 7 Закону України «Про страхування». До них п. 9 ч. 1 вказаної статті відносить страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Відносини у цій сфері регламентує, зокрема Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV) (що діяв на момент виникнення спірних правовідносин).

Згідно зі ст. 999 ЦК України до відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

Із матеріалів справи вбачається, що за наслідками ДТП, що відбулося 05 грудня 2023 року було складено повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (європротокол) в якому зазначено учасників ДТП, обставини ДТП, пошкодження транспортних засобів внаслідок ДТП, свідків пригоди, детальні відомості про водіїв. Відповідач ОСОБА_2 письмово зазначив про свою провину у ДТП. Також в європротоколі зазначена схема ДТП, в якій схематично зображені два автомобіля та обставини скоєння пригоди.( а.с. 22).

Європротокол це спеціальний бланк повідомлення про настання дорожньо-транспортної пригоди, який заповнюється водіями-учасниками ДТП на місці аварії, потім надається страховику та є підставою для виплати страхового відшкодування потерпілим.

З вересня 2011 року в Україні набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо дорожньо-транспортних пригод та виплати страхового відшкодування». Цим Законом було запроваджено механізм спрощеного оформлення ДТП з незначними наслідками шляхом складання повідомлення про ДТП (Європротоколу) та інші новації, спрямовані на приведення обов`язкового страхування цивільної відповідальності автовласників, у відповідність до міжнародних стандартів страхування та врегулювання збитків.

Так, на виконання даного закону Інструкцією щодо заповнення Повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, затвердженою Протоколом Президії Моторного (транспортного) страхового бюро України від 11 серпня 2011 року №274/2011, було визначено порядок заповнення повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (європротокол).

Згідно пункту 5 вказаної Інструкції у разі настання ДТП за участю лише забезпечених транспортних засобів, за умови відсутності травмованих (загиблих) людей, а також за згоди водіїв цих транспортних засобів щодо обставин її скоєння, за відсутності у них ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, ці водії мають право спільно скласти Повідомлення. У такому разі водії транспортних засобів після складення Повідомлення мають право залишити місце ДТП та звільняються від обов`язку інформувати Державтоінспекцію МВС України про її настання.

Таким чином, вищевказаною Інструкцією не передбачено обмеження щодо розміру завданої учаснику ДТП шкоди, як умову щодо можливості складання європротоколу.

Якщо пригода сталася без потерпілих, тобто, механічні ушкодження отримали виключно автівки, то в такому випадку можна оформити ДТП без участі поліції.

Однак, вимогами до можливості складання на місці саме європротоколу, є наступні чинники: відсутність травмованих серед людей; наявність в обох водіїв не більше 2-х транспортних засобів чинного поліса страхування; відсутність ознак алкогольного сп`яніння в обох водіїв; досягнення згоди водіями щодо того, хто винний в даній події. У разі невиконання хоча б однієї з зазначених умов, виклик відповідного підрозділу Національної поліції для оформлення ДТП є обов`язковим.

Системне тлумачення положень пункту 33.2 статті 33 Закону та пункту 1.7 статті 1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», дає підстави для висновку, що скласти спільне повідомлення про ДТП, за наявності умов, визначених пунктом 33.2 Закону, можуть лише водії транспортних засобів, які є забезпеченими в розумінні пункту 1.7 статі 1 Закону, тобто кожен із яких має поліс (договір) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Підстав для іншого тлумачення указані норми не дають.

Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі №204/3413/16-ц, від 21 листопада 2018 року №336/851/17, від 20 лютого 2019 року №490/6534/15-ц.

Цивільно-правова відповідальність учасників дорожньо-транспортної пригоди була застрахована: позивача ОСОБА_4 , як власника автомобілю «Volkswagen», модель: «Jetta», номерний знак: НОМЕР_7 - застрахована у ПрАТ СК «ПЗУ Україна»; відповідача ОСОБА_2 , як власника автомобілю марки «Volkswagen», модель: «Golf» номерний знак: НОМЕР_6 , застрахована у ТДВ СК «Альфа-Гарант» на підставі полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №217907653 ( а.с. 16, 23).

В підписаному 05 грудня 2023 року обома сторонами пригоди повідомленні про дорожньо- транспортну пригоду ( європротокол) узгоджені її обставини та зазначено, що ОСОБА_3 визнає свою вину.

Відповідно до ст. 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

У випадку укладення між страховою організацією та юридичними або фізичними особами договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів, особою, відповідальною за завдані збитки у межах, передбачених договором, є страховик (страхова організація).

Статтею 9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. При цьому, за умовами п. 12.1 ст. 12 Закону, страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Відповідно до ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, завдану внаслідок ДТП майну третьої особи.

Згідно з п. 36-1 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Відповідно до пункту 33.2 статті 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання дорожньо-транспортної пригоди за участю лише забезпечених транспортних засобів, за умови відсутності травмованих (загиблих) людей, а також згоди водії цих транспортних засобів щодо обставин її скоєння, ці водії мають право спільно скласти повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду. У такому разі водії транспортних засобів після складання зазначеного в цьому пункті повідомлення мають право залишити місце дорожньо-транспортної пригоди та звільняються від обов`язку інформувати відповідний підрозділ Національної поліції про її настання. У разі оформлення документів про дорожньо-транспортну пригоду без участі уповноважених на те працівників відповідних підрозділів Національної поліції розмір страхової виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілих, не може перевищувати максимальних розмірів, затверджених Уповноваженим органом за поданням МТСБУ, що діяли на день настання страхового випадку.

Саме норма 33.2 статті 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» є спеціальною для регулювання правовідносин, які виникли між учасниками ДТП (винною особою і потерпілим, а також їх страховиками) - у разі оформлення документів про дорожньо-транспортну пригоду без участі уповноважених на те працівників Національної поліції України.

У разі оформлення документів про дорожньо-транспортну пригоду без участі уповноважених на те працівників відповідних підрозділів Національної поліції розмір страхової виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілих, не може перевищувати максимальних розмірів, затверджених Уповноваженим органом за поданням МТСБУ, що діяли на день настання страхового випадку.

Постановою правління НБУ України «Про деякі питання здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» №108 від 30.05.2022 року затверджено за поданням Моторного (транспортного) страхового бюро України максимальні розміри страхової виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілих, у разі оформлення документів про дорожньо-транспортну пригоду без участі уповноважених на те працівників Національної поліції України в розмірі 80 000 гривень на потерпілого.

Тобто 80 000 гривень - є максимальною страховою виплатою за шкоду, заподіяну майну потерпілого, у разі оформлення документів про дорожньо-транспортну пригоду без участі уповноважених на те працівників Національної поліції України.

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Відповідно до ст. 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.

Якщо представник страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди.

07 лютого 2024 року ОСОБА_1 звернулася до ТДВ СК «Альфа -Гарант» із заявою про страхове відшкодування.

Звітом сторони відповідача ТДВ СК «Альфа-Гарант» про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу №ЦВ23/7026 від 28.02.2024р., визначена вартість - 101 155,11 грн. Визначена сума була враховуючи коефіцієнт фізичного зносу 0,58 - та вартість відновлюваного ремонту транспортного засобу ОСОБА_1 з ПДВ склала- 61 944,30 грн., вартість без ПДВ - 54 447,75 грн.

Страховою компанією ТДВ СК «Альфа-Гарант» було виплачено потерпілій стороні 51 247, 75 грн, що підтверджується платіжною інструкцією від 27 березня 2024 року № 45153 та 7 496, 55 грн, що підтверджується платіжною інструкцією від 10 жовтня 2024 року, що в загальному становить 58 774, 30 грн.

3 200 грн.-франшиза була сплачена ОСОБА_2 (винуватець ДТП), що підтверджується квитанцією №221726986 від 13.11.2024 року.

Згідно ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ст. 79, 80 ЦПК України).

Суд першої інстанції, погоджуючись із наявністю підстав для стягнення з ТДВ «СК «АСК «Альфа-гарант» страхового відшкодування, в повній мірі не врахував положення статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», згідно якої у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Визначаючи розмір страхового відшкодування виходячи із фактичних витрат на відновлення належного позивачу транспортного засобу, суд першої інстанції не врахував, що відповідно до звіту №ЦВ/23/7026 від 28 лютого 2024 року, проведеного за замовленням відповідача, коефіцієнт фізичного зносу автомобіля складає 0,58 ( 58%). Визначаючи розмір страхового відшкодування, який підлягає відшкодування, суд першої інстанції на указане не звернув.

Розрахунок страхового відшкодування є наступним: 119 503, 25 грн (вартість відновлювального ремонту) - 69 311, 87 грн (58% коефіцієнт фізичного зносу) - 51 197,75 грн ( виплачена сума страхового відшкодування)- 3200 грн ( франшиза) - 7 496, 55 грн (виплачене ПДВ) = 11 702, 92 грн.

З урахуванням викладеного колегія суддів приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» на користь позивача ОСОБА_1 страхове відшкодування у розмірі 11 702, 92 грн.

Таким чином, знайшли своє підтвердження доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції, ухвалюючи рішення в частині вимог ОСОБА_1 доТовариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» про відшкодування матеріальної шкоди, дійшов помилкового висновку про стягнення із ТДВ СК «Альфа-Гарант», як страховика, відшкодування позивачеві шкоди в межах ліміту його відповідальності (80 000 грн), виходячи із розміру фактично затрачених позивачем на відновлювальний ремонт коштів без урахування коефіцієнта фізичного зносу, оскільки вказане суперечить вимогам статті 29 Закону України «Про обов?язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Перевіряючи доводи апеляційної скарги відповідача в частині стягнення з Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» на користь позивача ОСОБА_1 моральної шкоди, колегія суддів виходить з такого.

Позовні вимоги в цій частині позивач обгрунтовувала небажанням ТДВ СК «Альфа-гарант» виплатити їй вартість відновлювального ремонту автомобіля, понесених нею витрат на такий ремонт, що завдало їй душевних хвилювань та вона перебуває у стані невизначеності щодо подальшого відшкодування.

Відповідно до частини першої статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів (пункт 2 частини другої статті 23 ЦК України).

Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб (частина третя статті 23 ЦК України).

Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи (частини перша, друга статті 23 ЦК України).

Тлумачення статті 23 ЦК України свідчить, що вона є нормою, яка має поширюватися на будь-які цивільно-правові відносини, в яких тій чи іншій особі було завдано моральної шкоди. Це, зокрема, підтверджується тим, що законодавець вживає формулювання «особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав».

Тобто можливість стягнення компенсації моральної шкоди ставиться в залежність від порушення цивільного права особи (постанова Верховного Суду від 22 квітня 2024 року у справі№ 279/1834/22).

Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини (частина перша статті 1167 ЦК України).

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

По своїй суті зобов`язання про компенсацію моральної шкоди є досить специфічним зобов`язанням, оскільки не на всіх етапах свого існування характеризується визначеністю змісту, зокрема щодо способу та розміру компенсації (коли розмір компенсації не визначений законом).

Зобов`язання про компенсацію моральної шкоди виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала моральної шкоди та її результатом - моральною шкодою; вина особи, яка завдала моральної шкоди.

Позивач повинен довести наявність моральної шкоди та причинний зв`язок, а відповідач доводить відсутність протиправності та вини. Завдання моральної шкоди - явище завжди негативне. Проте з цього не слідує, що будь-яка завдана моральна шкода породжує зобов`язання з її відшкодування. Покладення обов`язку відшкодувати завдану моральну шкоду може мати місце лише за умови, коли шкода була викликана протиправною поведінкою відповідальної за неї особи (постанова Верховного Суду від 25 травня 2022 року у справі № 487/6970/20), постанова Верховного Суду від 05 грудня 2022 року в справі № 214/7462/20).

Гроші виступають еквівалентом моральної шкоди. Грошові кошти як загальний еквівалент всіх цінностей, в економічному розумінні «трансформують» шкоду в загальнодоступне вираження, а розмір відшкодування «обчислює» шкоду. Розмір визначеної компенсації повинен, хоча б наближено, бути мірою моральної шкоди та відновленого стану потерпілого.

При визначенні компенсації моральної шкоди складність полягає у неможливості її обчислення за допомогою будь-якої грошової шкали чи при рівняння до іншого майнового еквіваленту. Тому грошова сума компенсації моральної шкоди є лише ймовірною, і при її визначенні враховуються характер правопорушення, глибина фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, інші обставини, які мають істотне значення, вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до норм статей 12, 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

За змістом статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ст. 26 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховиком відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди моральна шкода, у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.

При розрахунку розміру моральної шкоди необхідно враховувати розмір страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю потерпілої особи та множити її на 5%.

Відповідно до ст. 2.1 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, ЗУ «Про страхування» та іншими законами України. Якщо норми цього закону передбачають інше, ніж положення актів цивільного законодавства, то застосовуються норми цього закону.

Відтак, розрахунок розміру моральної шкоди необхідно здійснювати на підставі ст. 26 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та вираховувати її розмір безпосередньо з розміру заподіяної позивачці шкоди здоров`ю.

З урахуванням вище викладеного, колегія суддів приходить до висновку про недоведеність позивачем наявності вини у діях ТДВ СК «Альфа -гарант», що спричинило моральні страждання позивачки, оскільки в дорожньо-транспортній пригоді, яка мала місце 05 грудня 2023 року, шкоди здоров`ю позивачу завдано не було, а відтак, стягнення судом першої інстанції моральної шкоди у розмірі 2 000 грн із ТДВ СК «Альфа-гарант» є безпідставним, оскільки необґрунтовано жодними доказами та суперечить вимогам закону.

Отже, доводи відповідача Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант», наведені в апеляційній скарзі, знайшли своє часткове підтвердження.

Вирішуючи спір у справі, яка переглядається в частині позовних вимог до страхової компанії, суд першої інстанції не надав належної правової оцінки обставинам, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення учасників справи, іншим фактичним даним, які випливають із встановлених обставин, а тому висновок суду першої інстанції про часткове задоволення позову ОСОБА_1 в частині вимог до Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди без оцінки вказаних обставин у сукупності не може вважатись обґрунтованим і таким, що відповідає положенням статей 76, 81, 89 ЦПК України.

Зважаючи на те, що у справі не вимагається збирання або додаткової перевірки чи оцінки доказів, обставини справи встановлені судом повно, але допущено неправильне застосування норм матеріального права, судове рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення в частині позовних вимог до страхової компанії про часткове задоволення позову.

Згідно з частиною 13 статті 141, підпунктами «б», «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції має вирішити питання щодо нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, у випадку скасування та ухвалення нового рішення або зміни судового рішення; щодо розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Згідно з частиною 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог - частина 2 статті 141 ЦПК України.

При подачі позовної заяви позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2 422, 40 грн.

Після апеляційного перегляду справи позовні вимоги були задоволені на 16,52%. Отже з ТДВ СК «Альфа-гарант» на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню понесені нею витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви у розмірі 400, 18 грн.

В той же час, із ОСОБА_1 на користь ТДВ СК «Альфа-гарант» підлягають стягненню витрати по сплаті відповідачем судового збору за подання апеляційної скарги (з огляду на її часткове задоволення) у розмірі 759, 29 грн.

Оцінюючи подані позивачем докази на підтвердження понесених ним витрат на правничу допомогу у суді першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду виходить з такого.

Згідно з положеннями частин першої-п`ятої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

При цьому витрати на професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137, частина восьма статті 141 ЦПК України).

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Об`єднаної палати Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, додатковій постанові Верховного Суду від 28 травня 2021 року у справі № 727/463/19, постановах Верховного Суду від 02 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19, від 03 лютого 2021 року у справі № 554/2586/16-ц, від 17 лютого 2021 року у справі № 753/1203/18, від 02 червня 2022 року у справі № 15/8/203/20.

Частиною 4 статті 137 ЦПК України передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Отже, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява № 19336/04, п. 269).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19) зауважила, що суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.

Отже, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та її адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

Тобто, у застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката, суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині четвертій статті 137 ЦПК України.

Звертаючись до суду із позовною заявою позивач просила стягнути з відповідача ТДВ СК «Альфа-гарант» на її користь витрати на правову допомогу у розмірі 8 000 грн.

На підтвердження понесених витрат на правову допомогу позивачка надала суду договір про надання професійної правничої допомоги від 01 квітня 2024 року, акт приймання-передачі частини виконаних робіт (наданих послуг) за договором про надання професійної правничої допомоги № б/н від 01 квітня 2024 року, квитанцію до прибуткового касового ордера № 11-04/2024 від 11 квітня 2024 року на суму 8 000 грн.

Відповідно до умов п 4.6 договору про надання професійної правничої допомоги від 01 квітня 2024 року,за результатами надання правничої допомоги складається акт, який підписується сторонами. Акт надсилається клієнту факсимільним зв'язком, поштою або на адресу електронної пошти клієнта. На письмову вимогу клієнта адвокатське бюро може надавати акти про надання правничої допомоги із зазначенням переліку наданої правничої допомоги з ідентифікацією.

З наданого суду акту прийому-передачі частини виконаних робіт від 11.04.2024 року вбачається, що клієнту- ОСОБА_1 було надано виконавцем- Адвокатським бюро «Володимира Шиголя» такі послуги: підготовка проекту позовної заяви про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що сталась 05.12.2023 року-2 години- 8 000 грн.

Звертаючись до суду першої інстанції із відзивом на позовну заяву ТДВ СК «Альфа-гарант» також заявляв клопотання про зменшення витрат на професійну правничу допомогу.

Зазначав, щосправа N?361/3673/24 не є складною, підготовка до її розгляду не потребує дослідження великих обсягів чинного законодавства та аналізу великої кількості доказів, а загалом - значних затрат часу та зусиль, оскільки спірні правовідносини повністю врегульовані Законом України «Про обов?язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». До того ж, даний спір для кваліфікованого адвоката є спором незначної складності, а матеріали даної справи не містять великої кількості документів, які необхідно було досліджувати. Натомість вартість однієї години роботи адвоката у розмірі 4 000 (чотири тисячі) гривень - є завищеною ціною, навіть для міста Києва.

Надавши оцінку доказам щодо понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції, врахувавши складність справи, суть спору, характер послуг,та часткове задоволення позовних вимог після апеляційного перегляду справи (на 16,52%), колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про стягнення з відповідача ТДВ СК «Альфа-гарант» на користь позивачки ОСОБА_1 витрат на правову допомогу пропорційно розміру задоволених вимог, що становить 132, 16 грн (16, 52% *8000/100%).

З урахуванням наведеного, керуючись ст. ст. 11, 22, 23, 979, 999, 1166, 1167, 1187, 1188, 1192, 1194 ЦК України, ст. 7 ЗУ « Про страхування», ст. ст. 3, 22, 26, 29 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. ст. 12, 13, 137, 141, 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргупредставника відповідача Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» адвоката Олійник Євгенії Олександрівни задовольнити частково.

Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 01 квітня 2025 року в частині задоволених вимог ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення.

Позов ОСОБА_1 в частині позовних вимог до Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» () на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 ) матеріальну шкоду у розмірі 11 702, 92 грн.

В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» відмовити.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» () на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 ) витрати на правову допомогу у розмірі 132, 16 грн. та витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви у розмірі 400, 18 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 ) на користь Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» (() витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 759, 29 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий: Судді: