ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7881/25 Справа № 209/4339/23 Головуючий у першій інстанції: Лобарчук О. О. Суддя-доповідач: Красвітна Т. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2025 року Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого Красвітної Т.П.,

суддів: Городничої В.С., Петешенкової М.Ю.,

за участю секретаря Марченко С.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі судді Лобарчук О.О. від 14 квітня 2025 року по справі за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання шлюбу недійсним,

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2023 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 звернулись до суду з позовом до ОСОБА_3 обґрунтовуючи це тим, що позивачі є рідними синами ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . За своє життя батько Позивачів своєю плідною працею заробив немалий статок, мав підприємство, яке займалося аграрною діяльністю, орендував більше десяти земельних ділянок, придбав сільськогосподарську техніку, займався будівництвом власного будинку, був власником декільком транспортних засобів, і таке інше. Увесь свій бізнес батько побудував власноруч та самостійно керував ним. Все своє життя Позивачі підтримували добрі та взаємні стосунки із батьком. Для останніх він завжди був взірцем того, яким повинен бути справжній чоловік та батько. В сім`ї ОСОБА_5 завжди була тепла та дружня атмосфера. Такою її створив і підтримував всі роки батько. Тому коли діти дізналися про онкологічне захворювання батька, не можливо було просто полишити батька із його проблемою на самоті, адже останній завжди вчив їх ніколи не здаватися та не полишати «своїх». Останні місяці життя батька, розуміючи свій моральний обов`язок, оскільки позивачі дуже любили свого батька, та були дуже близькими йому, останні всіляким чином допомагали йому побороти важке онкологічне захворювання, здійснювали догляд за батьком. Ярослав, так як проживав недалеко від батька піклувався про батька, ОСОБА_6 підтримував його тривалими бесідами телефоном, діти витрачали значні кошти та час на допомогу в лікуванні батька. Маляр ОСОБА_7 вже був людиною похилого віку, мав онкологічне захворювання, а тому потребував допомоги по господарству, у зв`язку із чим синами було прийнято рішення знайти йому людину, яка буде поратися по господарству (гувернантку). На підставі чого ОСОБА_3 почала проживати у будинку померлого та допомагати останньому, як помічниця по господарству. Згодом Позивачі дізналися, що у Відповідачки з батьком «зав`язалися» стосунки, та незабаром, у листопада 2020 року вони одружилися. Сини були здивовані таким швидким розвитком подій, адже Позивачами було найнято Відповідачку на роботу як гувернантку, помічницю по господарству батьку. Звісно така новина викликала занепокоєння у Позивачів, адже Відповідачка скористалася тяжким станом батька, що обумовлено його онкологічною хворобою, який істотно впливає на його здатність усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними, та на підставі чого вирішила забезпечити собі безтурботне життя. Позивачі вважають що вказаний шлюб носив формальний характер, та має на меті будь-яке заволодіння чи розпорядження на власну вигоду майном батька. Так, ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 помер. Після укладення шлюбу Відповідачка та ОСОБА_4 разом як подружжя не проживали, спільного господарства не вели, спільних прав та обов`язків притаманних подружжю не мали. Від шлюбу померлий з Відповідачкою дітей не мають. Більше того, ні матеріальної ні моральної підтримки під час проходження лікування Відповідач померлому не надавала, а лише займалася своїми справами, всіма справами займалися лише Позивачі. Те саме стосується і поховання ОСОБА_4 , яке діти організовували та сплачували самостійно. Так само, одразу після смерті батька Відповідачка першим ділом звернулася до нотаріальної контори задля подання заяви про прийняття спадщини, що відкрилася після смерті ОСОБА_8 . Але отримала відмову, у зв`язку із чим останньою було подано позовну заяву до суду щодо встановлення факту проживання однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу у період з 01 січня 2019 року по ІНФОРМАЦІЯ_3 . Але рішенням Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 05 липня 2023 року ухвалено в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 відмовити у повному обсязі. Також, відповідачкою було подано позовну заяву до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська про усунення від спадкування ОСОБА_2 та ОСОБА_9 . Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 21 лютого 2023 року ухвалено у задоволенні позову відмовлено. Постановою Дніпровського апеляційного суду від 31 травня 2023 року рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 21 лютого 2023 року залишено без змін. Так само, в процесі розгляду вищевказаних судових справ свідками зі сторони ОСОБА_2 було надані пояснення, та на які суд звернув увагу у тексті рішення, що підтверджують факт проживання Відповідачки з померлим як гувернантки. Так, із відносин Відповідачки та померлого можна зробити висновок, що остання скористалася хворобою ОСОБА_4 та зареєструвала шлюб, задля отримання в подальшому спадщини після його смерті, а отже такий шлюб має ознаки фіктивності. Даний факт підтверджується діями Відповідачки, а саме: подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 , подання позовної заяви до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська про усунення ОСОБА_2 та ОСОБА_1 від спадкування після смерті батька, подання позовної заяви до Петриківського районного суду Дніпропетровської області до ОСОБА_2 та ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу, про визнання права власності на частку в спільній сумісній власності подружжя та визнання права власності в порядку спадкування за законом. Тому позивачі просили визнати шлюб, зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Магдалинівському, Петриківському, Царичанському районах Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) від 11 листопада 2020 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 недійсним від дня його державної реєстрації 11 листопада 2020 року.

Рішенням Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 14 квітня 2025 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 , ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання шлюбу недійсним - відмовлено повністю.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального та неправильне застосування норм матеріального права, ставить питання про скасування оскаржуваного рішення з ухваленням нового судового рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Колегія суддів звертає увагу, що про час та місце слухання даної справи апеляційним судом сторони повідомлені належним чином у відповідності до вимог ст. 128-130 ЦПК України, що підтверджується письмовими матеріалами справи.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного рішення, виходячи з наступного.

Встановлено судом та стверджується зібраними у справі доказами, що батьками ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , є ОСОБА_4 та ОСОБА_10 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданим Заводським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області (а.с. 7 т.1).

Згідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , батьками ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , є ОСОБА_4 та ОСОБА_10 (а.с. 8 т.1).

Згідно копії паспорта громадянина України серії НОМЕР_3 , ОСОБА_2 зареєстрований за адресою по АДРЕСА_1 (а.с. 10 т.1).

Відповідно до копії паспорта громадянина України серії НОМЕР_4 , ОСОБА_1 зареєстрований за адресою по АДРЕСА_2 (а.с. 11 т.1).

11 листопада 2019 року «Свято-Різдва Богородичною Парафією» Дніпродзержинської Єпархії Української православної церкви видане свідоцтво про вінчання над ОСОБА_4 та ОСОБА_11 (а.с. 93-94 т.1).

11 листопада 2020 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Магдалинівському, Петриківському, Царичанському районах Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) зареєстрований шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_11 , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_5 (а.с. 12 т.1).

Згідно виписки із медичної карти стаціонарного хворого №159, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , перебував у загально хірургічному відділенні з 16.03.2021 року по 31.03.2021 року з діагнозом C-r ventriculi ycT3ycN1M0 IIA кл.гр. (С16), нижньо-дольова лівобічна пневмонія, цукровий діабет (а.с. 144 т.1).

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_6 , виданим Дніпровським районним у м.Кам`янському відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 помер (а.с. 12 зворот т.1).

01 листопада 2021 року ОСОБА_3 звернулась до приватного нотаріуса Кам`янського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Бурдік С.С. з заявою про видачу свідоцтва про прийняття спадщини за законом після померлого ОСОБА_4 (а.с. 21 т.1)

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 21 лютого 2023 року у справі №201/4781/22 ОСОБА_3 в задоволенні позову до ОСОБА_1 і ОСОБА_2 , третя особа Друга Кам`янська державна нотаріальна контора Дніпропетровської області, про усунення спадкоємців від спадкування відмовлено, яке постановою Дніпровського апеляційного суду від 31 травня 2023 року залишено без змін (а.с. 13-19, 34 зворот т.1)

Рішенням Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 05 липня 2023 року у справі №201/3582/22 в задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Друга Кам`янська державна нотаріальна контора Дніпропетровської області, про встановлення факту проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу, про визнання права власності на частку в спільній сумісній власності подружжя та визнання права власності в порядку спадкування за законом відмовлено повністю (а.с. 22-31 т.1)

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 31 жовтня 2023 року у справі №201/3582/22 апеляційну скаргу адвоката Гапонець Анни Антонівни в інтересах ОСОБА_3 задоволено частково. Рішення Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 05 липня 2023 року скасовано. Позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Друга Кам`янська державна нотаріальна контора Дніпропетровської області про встановлення фату проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу, визнання права власності на частку в спільній сумісній власності подружжя та визнання права власності в порядку спадкування за законом задоволені частково. Встановлено факт проживання ОСОБА_3 та ОСОБА_4 однією сім`єю з 11.11.2019 року по 10.11.2020 року. Визнано за ОСОБА_3 право власності на частину: автомобіля ЗАЗ 1102, 1998 року випуску, №кузова НОМЕР_7 ; автомобіля TOYOTA LAND CRUISER, 2008 року випуску, №кузова НОМЕР_8 (а.с. 122-127 т.1).

Постановою Верховного Суду від 29 травня 2024 року у вказаній вище справі постанову Дніпровського апеляційного суду від 31 жовтня 2023 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції (а.с. 209-214 т.1)

В подальшому, постановою Дніпровського апеляційного суду від 21 листопада 2024 року у справі №201/3582/22 апеляційна скарга ОСОБА_3 , в інтересах якої діє адвокат Гапонець Анна Антонівна, - залишена без задоволення. Рішення Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 05 липня 2023 року - залишено без змін (а.с. 204-208 т.1).

Матеріали справи містять фотокартки із зображенням ОСОБА_3 та ОСОБА_4 під час їх спільного відпочинку та дня реєстрації між ними шлюбу (а.с. 80-92 т.1).

Під час розгляду справи були допитані свідки ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 .

Так, допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_12 надав пояснення про те, що він онук померлого ОСОБА_17 . ОСОБА_3 знає з листопада 2020 року. Дід ОСОБА_7 познайомив його з ОСОБА_18 у день весілля. Про їх відносини він не знав, хоча із ним спілкувався часто, бо у нього працював. Із дідом ОСОБА_7 він спілкувався кожного вечора у сторожовому будиночку. Про весілля він дізнався у день весілля. До цього ОСОБА_19 жив біля 10 років із ОСОБА_20 в с. Клещнівка, майже до січня 2019 року вони ще були разом. Після весілля ОСОБА_7 розповів, що раніше знав ОСОБА_18 , вирішив одружитися із нею, бо з нею він молодів. Дізнався про хворобу ОСОБА_7 вже після 1-2 місяці після весілля. Знає, що ОСОБА_7 перед операцією лежав у 7-ій лікарні, ОСОБА_18 була поруч, бачив, що приїздив ОСОБА_21 , ОСОБА_22 не бачив. Додатково на питання зазначив, що він працював на ФОП " ОСОБА_5 " - знаряддя для води. Сторожка була біля будинку. До місця роботи він проходив будинок діда ОСОБА_7 . Про вінчання він дізнався від своєї матері- сестри ОСОБА_21 . Візуально він бачив, що ОСОБА_7 і ОСОБА_18 - родина, кохання між ними було.

Допитаний в судовому засіданні суду першої інстанції свідок ОСОБА_13 надав пояснення про те, що він друг родини ОСОБА_5 . ОСОБА_18 знає з 2020 року, їх познайомив ОСОБА_7 і сказав, що ОСОБА_18 буде його помічницею по будинку. Він працював у ОСОБА_7 , спілкувався із ним по 2 рази на тиждень, ОСОБА_18 бачив часто. Про їх одруження він дізнався вже після одруження. Знає про ОСОБА_23 , вона мешкала із ОСОБА_7 , але чи вони не були одружені, точно не знає, але мешкали вони разом біля 10 років, ще станом на 2020 рік. Про хворобу ОСОБА_7 він дізнався у 2020 році, знав, що він здавав аналізи, йому робили операцію. Хто був у лікарні із ОСОБА_7 , він не знає. З ОСОБА_18 спілкувався, бачив у будинку. Особистим життям ОСОБА_7 не ділився. У ОСОБА_7 були провали в пам`яті, ще у 2020 році.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_14 надав пояснення про те, що він товаришував із ОСОБА_24 . Почали спілкуватися із ОСОБА_7 ще коли у них були малі діти та була жива перша дружина ОСОБА_25 . Також вони з ОСОБА_7 разом працювали. Після смерті дружини ОСОБА_26 , ОСОБА_7 мешкав із ОСОБА_27 , яка працювала бухгалтеркою. Потім вони посварилися і розійшлися. ОСОБА_7 після цього захворів. Йому ОСОБА_7 сказав, що буде одружуватися. Він відмовляв ОСОБА_7 , бо після того, як він розійшовся із ОСОБА_27 , у ОСОБА_7 були проблеми. Але ОСОБА_7 його не слухав. Знав, що у ОСОБА_7 були проблеми з урології, потім онкологія по шлунку, була операція, в якому році він не пам`ятає. Про ОСОБА_18 йому сказав син ОСОБА_7 , ОСОБА_21 . ОСОБА_6 допомагав батькові грошима. Відповідачку вперше побачив під час реєстрації шлюбу. На похованні ОСОБА_7 він не був присутній. Чи змушували ОСОБА_7 укласти шлюб, він не знає. Про лікування ОСОБА_7 йому також нічого не відомо. Про сімейні відносини вони із ОСОБА_7 не спілкувалися. Він був присутній на реєстрації шлюбу ОСОБА_7 і ОСОБА_18 , де також були присутні два сини ОСОБА_7 .

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_15 надала пояснення про те, що вона працювала у ОСОБА_4 з 04.08.2020 року по січень 2021 року з прибирання будинку, прибудинкової території, готування їжі. ОСОБА_18 мешкала вже у будинку, і саме вона проводила співбесіду при прийнятті на роботу. Також вона обслуговувала весілля ОСОБА_7 і ОСОБА_18 . Молодший син ОСОБА_7 був присутній на весіллі зі своєю дівчиною. Вони дарували фотоапарат. Жодних скандалів не було. Їй відомо, що ОСОБА_7 хворів на цукровий діабет. Про те, що ОСОБА_7 хворий на рак, їй не казали. Знала також, що є ще старший син ОСОБА_7 - ОСОБА_6 , який живе у Києві. ОСОБА_21 приїздив до ОСОБА_7 і ОСОБА_18 у гості. Конфліктів не було. Звільнилася, бо знайшла іншу роботу.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_16 надав пояснення про те, що він товаришував із ОСОБА_24 з 1960 року, тоді ще товаришували і їх батьки, потім вже і вони. Про ОСОБА_5 ОСОБА_18 йому ОСОБА_7 розповідав, тому що він також знав її раніше. У ОСОБА_7 і ОСОБА_18 були раніше відносини, потім розійшлись, і пізніше відновилися. ОСОБА_7 запрошував його на вінчання, але у нього не вийшло приїхати. Про хворобу ОСОБА_7 він дізнався вже пізно. ОСОБА_7 був у здоровому глузді, психічних відхилень не бачив. Він сам по спеціальності лікар. Він допомагав ОСОБА_4 по роботі, ОСОБА_7 не розповідав про ОСОБА_28 , у них були перерви у спілкуванні. Знає також, що діти ОСОБА_7 допомагали йому із будинком. Зі своїми синами ОСОБА_7 знайомив, але він із синами ОСОБА_7 не спілкувався. За допомогою щодо лікування до нього ОСОБА_7 не звертався. На похованні ОСОБА_7 він не був.

Відповідно до частини першої статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

У частині першій статті 1 СК України визначено засади шлюбу, особисті немайнові та майнові права і обов`язки подружжя, підстави виникнення, зміст особистих немайнових і майнових прав та обов`язків батьків і дітей, усиновлювачів та усиновлених, інших членів сім`ї та родичів.

Відповідно до частини другої статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Згідно з частиною першою статті 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану.

Сімейний союз жінки та чоловіка після реєстрації шлюбу породжує певні правовідносини між подружжям, породжує взаємні права і обов`язки. Виникають особисті немайнові та майнові відносини, наявність певних прав і обов`язків подружжя для забезпечення і реалізації прав членів сім`ї.

Статтею 24 СК України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Реєстрація шлюбу з особою, яка визнана недієздатною, а також з особою, яка з інших причин не усвідомлювала значення своїх дій і (або) не могла керувати ними, має наслідки, встановлені статтями 3840 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 40 СК України шлюб визнається недійсним за рішенням суду у разі його фіктивності. Шлюб є фіктивним, якщо його укладено жінкою та чоловіком або одним із них без наміру створення сім`ї та набуття прав та обов`язків подружжя.

При розгляді судом справ про визнання шлюбу недійсним слід мати на увазі, що за наявності одних підстав суд зобов`язаний, а за наявності інших суд може визнати шлюб недійсним. За рішенням суду шлюб обов`язково визнається недійсним, якщо він був зареєстрований без вільної згоди жінки або чоловіка, а також у разі його фіктивності (стаття 40 СК України).

При вирішенні справи про визнання шлюбу недійсним суд бере до уваги, наскільки цим шлюбом порушені права та інтереси особи, тривалість спільного проживання подружжя, характер їхніх взаємин, а також інші обставини, що мають істотне значення (частина друга статті 41 СК України).

У постанові від 17 квітня 2019 року у справі №752/2337/16-ц Верховний Суд зазначив, що причини реєстрації фіктивного шлюбу можуть бути різними, як правило вони пояснюються та обумовлюються бажанням отримати певні права, підставою виникнення яких самостійно чи у складі інших юридичних фактів є шлюб, наприклад, отримання спадщини, житлової площі тощо. У випадку встановлення фіктивності шлюбу намір визначається стосовно речей неправового характеру бажання проживати разом, вести спільне господарство, дбати про добробут та моральний стан сім`ї тощо. Саме по речах неправового характеру, що супроводжують відносини осіб після реєстрації шлюбу, можна визначити намір осіб щодо шлюбу.

Право на звернення до суду з позовом про визнання шлюбу недійсним мають дружина або чоловік, інші особи, права яких порушені у зв`язку з реєстрацією цього шлюбу, батьки, опікун, піклувальник дитини, опікун недієздатної особи, прокурор, орган опіки та піклування, якщо захисту потребують права та інтереси дитини, особи, яка визнана недієздатною, або особи, дієздатність якої обмежена (стаття 42 СК України).

Розірвання шлюбу, смерть дружини або чоловіка не є перешкодою для визнання шлюбу недійсним (частина перша статті 43 СК України).

Шлюб вважається фіктивним лише тоді, коли обидві сторони діяли свідомо і кожна з них не мала наміру створити сім`ю.

Аналогічні висновки викладено у постанові Верховного Суду від 07 вересня 2022 року у справі №761/11845/19 (провадження № 61-10406св20).

В обґрунтування даного позову позивачі посилається на те, що шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 зареєстровано без наміру створення сім`ї та набуття прав та обов`язків подружжя, є фіктивним.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частина перша, друга статті 77 ЦПК України).

Метою доказування є з`ясування дійсних обставин справи, обов`язок доказування покладається на сторін, суд за власною ініціативою не може збирати докази. Це положення є одним із найважливіших наслідків дії принципу змагальності у цивільному процесі.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язку вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний (постанова Великої Палати Верховного Суду у постанові від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19)).

Разом з тим, під час розгляду справи позивачі не довели належними і допустимими доказами відсутність у відповідачки реального наміру створити сім`ю з ОСОБА_4 і набути прав та обов`язків подружжя.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_3 вільно, без стороннього примусу на них та між ними, здійснили своє волевиявлення шляхом надання вільної згоди, як відповідно чоловік і жінка, на реєстрацію шлюбу між ними, що також підтверджується показами свідків, заявленими як позивачами, так і відповідачкою, наданими фотокартками із зображенням ОСОБА_3 та ОСОБА_4 під час їх спільного відпочинку та дня реєстрації між ними шлюбу

Крім того, та обставина, що батько позивачів із відповідачкою знаходився у церковному шлюбі (були обвінчані) за рік до реєстрації шлюбу в органах державної реєстрації актів цивільного стану, зайвий раз підтверджує свідомість батька позивачів у намірі офіційно оформити сім`ю із ОСОБА_3 та набути права та обов`язки подружжя.

Колегія зазначає, що саме по собі посилання позивачів на те, що метою укладання шлюбу для відповідачки було отримання спадщини, - не підтверджені матеріалами справи та не є підставою для визнання шлюбу недійсним; не доводить фіктивність шюбу.

Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам, у їх сукупності; встановивши характер взаємовідносин ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , які проживали однією сім`єю, підтримували стосунки, які притаманні подружжю; враховуючи ненадання позивачами належних та допустимих доказів на підтвердження фіктивності шлюбу, укладеного між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , - місцевий суд дійшов обґрунтованого висновку про недоведеність позовних вимог.

Посилання позивачів на хворобливий стан батька у зв`язку з онкологічним захворюванням, який істотно впливав на його здатність усвідомлювати значення своїх дій та керуватись ними під час укладання шлюбу з ОСОБА_3 - є недоведеними, не свідчать про фіктивність шлюбу.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції нібито взяв до уваги лише покази свідків з боку відповідачки без конкретизації показів кожного свідка окремо, є безпідставними та не відповідають матеріалам справи.

Відповідно до статей 76, 89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, керуючись внутрішнім переконанням, заснованим на всебічному, повному й об`єктивному дослідженні обставин справи.

Згідно змісту оскаржуваного рішення, суд першої інстанції детально проаналізував показання допитаних у судовому засіданні свідків, зіставив їх між собою та з іншими доказами, наявними в матеріалах справи, надавши їм належну правову оцінку. Незгода апелянта з висновками суду щодо оцінки показів свідків не свідчить про порушення судом норм матеріального чи процесуального права та фактично зводиться до спроби переоцінки доказів, що не є підставою для скасування судового рішення. Колегія суддів не вбачає правових підстав для переоцінки показів свідків, наданих судом першої інстанції.

Отже, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування місцевим судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а лише зводяться до переоцінки доказів.

Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином, колегія дійшла висновку про наявність підстав для залишення апеляційної скарги без задоволення, а оскаржуваного рішення місцевого суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 375, 381-383 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 14 квітня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та протягом тридцяти днів може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 25 грудня 2025 року.

Головуючий Т.П. Красвітна

Судді В.С. Городнича

М.Ю. Петешенкова