Провадження № 2-о/554/404/2025
У Х В А Л А

Іменем України

22 грудня 2025 року м. Полтава

Суддя Шевченківського районного суду міста Полтави Гольник Л.В., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 , подану через представника ОСОБА_2 , зацікавлена особа ІНФОРМАЦІЯ_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу,-

в с т а н о в и в:

Через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» до Шевченківського районного суду м. Полтави надійшла заява представника заявника адвоката Єрмошенко А.А. в інтересах ОСОБА_1 з заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу.

Ухвалою судді від 28.11.2025 року заявнику був наданий строк для усунення недоліків.

01.12.2025 року ухвала доставлена до електронного кабінету представника заявника ОСОБА_2

12.12.2025 року заявниця ОСОБА_1 отримала ухвалу вказану ухвалу, проте недоліки зазначені в ухвалі не усунула.

Таким чином ухвала без руху від 28.11.2025 року не виконана.

Відповідно до ч. 3 ст.185 ЦПК України, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

Разом з тим, Європейський суд зазначає, що не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але й реальним (Рішення Суду у справі Жоффр де ля Прадель проти Франції від 16.12.1992 р.).

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 та «Креуз проти Польщі» від 19 червня 2001 року.

Європейський суд з прав людини зазначив, що право на справедливий судовий розгляд може бути обмежене державою, якщо це обмеження не завдає шкоди самій суті права. Так, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Осман проти Сполученого Королівства» від 28 жовтня 1998 року вказано, що обмеження не буде сумісним з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, «якщо воно не має правомірної мети і якщо відсутнє пропорційне співвідношення між вжитими засобами та поставленою метою».

У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Оскільки заявниця не усунула недоліки заяви, суддя приходить до висновку про повернення заяви заявнику.

Також, суд роз`яснює про те, що відповідно до ч.7 ст.185 ЦПК України повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.175, 185 ЦПК України, -

п о с т а н о в и в:

Заяву ОСОБА_1 , подану через представника ОСОБА_2 , зацікавлена особа ІНФОРМАЦІЯ_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу вважати не поданою та повернути позивачу.

Роз`яснити заявнику, що вона має право повторно звернутися до суду з належно оформленою заявою.

Ухвалу може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги до суду першої інстанції протягом 15 (п`ятнадцяти) днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає чинності після закінчення строків на її оскарження.

Суддя Л.В.Гольник