ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2025 року

м. Хмельницький

Справа № 688/3663/25

Провадження № 22-ц/820/2647/25

Хмельницький апеляційний суд

у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Костенка А.М. (суддя-доповідач), Гринчука Р.С., Спірідонової Т.В.

розглянув в порядку ч 1 ст 369 ЦПК України цивільну справу № 688/3663/25 за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк», яка подана його представником адвокатом Кущ Яною Василівною на заочне рішення Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 21 жовтня 2025 року у складі судді Стаднічук Н.Л., у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з апеляційною скаргою, суд

в с т а н о в и в :

У серпні 2025 року АТ «ПУМБ» звернулося до суду з позовом, в якому банк просив стягнути з ОСОБА_1 на свою користь 66215,67 грн заборгованості за кредитним договором і 2422,40 грн витрат зі сплати судового збору.

На підтримання заявлених позовних вимог позивач посилався, що 19 вересня 2019 року ОСОБА_1 підписано Заяву № 001 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, на підставі якої банк надав відповідачу кредит у розмірі 6 500 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, який пізніше було збільшено до 37 499,37 грн. У свою чергу, відповідач зобов`язався повернути кредит протягом строку дії платіжної картки та сплатити проценти за користування кредитними коштами. ОСОБА_1 не виконав зобов`язання за кредитним договором, у зв`язку з чим, станом на 09.04.2025 року виникла заборгованість у розмірі 66215,67 грн, яка складається з 34049,45 грн заборгованості за кредитом і 32166,22 грн заборгованості по процентам. Банк направив відповідачу вимогу про усунення порушень умов кредитного договору, однак останній проігнорував цю вимогу.

Заочним рішенням Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 21 жовтня 2025 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «ПУМБ» 34049,45 грн заборгованості за кредитним договором і 1245,11 грн судового збору. В решті позову відмовлено.

В апеляційній скарзі АТ «ПУМБ» просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення позову посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що ОСОБА_1 звернувся до позивача з заявою про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, тобто відповідач приєднався до запропонованих банком умов кредитування, які встановлені у стандартній формі. Сторони визначили, що вказана заява та Публічна пропозиція АТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, у тому числі Тарифи, становлять укладений між ними договір про надання банківських послуг. При цьому підписана сторонами заява приєднання містить умову щодо сплати процентів та їх розміру. На виконання зобов`язання за кредитним договором банк надав відповідачу кредит, однак, останній не виконав обов`язку з повернення кредитних коштів і сплати процентів. Суд першої інстанції не з`ясував усі обставини справи, не застосував правильно норми чинного законодавства, не дав належної оцінки зібраним доказам і дійшов помилкового висновку про необґрунтованість вимог щодо стягнення процентів.

Також апелянт вказує, що доказами, які підтверджують факт встановлення умови про проценти та розмір їх нарахування є Заява, яка підписана відповідачем і яка містить умову про проценту ставку, Паспорт споживчого кредиту, розрахунок заборгованості та виписка з особового рахунку відповідача. Судом першої інстанції не прийнято до уваги у якості доказу розрахунок заборгованості, який має табличну форму та містить детальну інформацію відносно: графіку повернення тіла кредиту та процентів з розбивкою на суми та конкретні календарні дати; відомостей щодо фактичної суми погашення відповідачем кредиту з розбивкою на суми та конкретної календарні дати; залишку непогашеної суми за кожним платежем. При цьому, відповідач не спростував наданий банком розрахунок заборгованості, власного розрахунку не надав

Апеляційна скарга не містить доводів щодо неправильності рішення суду першої інстанції в частині стягнення неповернутого кредиту, а тому згідно з частиною першою статті 367 ЦПК України в апеляційному порядку в цій частині рішення суду не переглядається.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а рішення суду першої інстанції скасуванню в частині, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставою для скасування судового рішення повністю або частково є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Судом встановлено, 19.09.2019 року ОСОБА_1 підписав заяву № 001 про приєднання до договору комплексного обслуговування фізичних осіб, у якій він просив відкрити поточний рахунок НОМЕР_1 у гривні, надати банківську карку та встановити кредитний ліміт в сумі 3000 грн.

При цьому, сторони погодили, що розрахунковий день та платіжна дата для сплати кредиту - 30 число кожного місяця, процентна ставка за користування кредитним лімітом 47,88%, розмір мінімального платежу та інші умови надання та обслуговування кредитної картки встановлюється відповідно до умов ДКБО в залежності від типу кредитної картки.

Таким чином, ОСОБА_1 зобов`язався щомісячними платежами (розрахунковий день 30 число місяця) повертати кредит та сплачувати проценти за користування кредитними коштами за реальною річною процентною ставкою 47,88%.

Згідно з довідкою про збільшення кредитного ліміту по договору № 001 від 19.09.2019 станом на 16.03.2022 року кредитний ліміт ОСОБА_1 становить 37499,37 грн.

З виписки за рахунком НОМЕР_1 ОСОБА_1 у період з 2019-2024 років використовував кредитні кошти, частково повертав їх і сплачував проценти.

За розрахунком банку заборгованість відповідача за кредитним договором № 001 станом на 09.04.2025 (включно) становить 66215,67 грн, яка складається з: 34049,45 грн заборгованість за сумою кредиту, 32166,22 грн заборгованість за відсотками.

10 вересня 2024 року АТ «ПУМБ» направило ОСОБА_1 письмову вимогу (повідомлення) № КНО-44.2.2/580 про сплату вказаної заборгованості. Одночасно банк попередив ОСОБА_1 про примусове стягнення боргу в судовому порядку.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції керувався тим, що ОСОБА_1 не виконав обов`язків за кредитним договором, а тому з нього на користь АТ «ПУМБ» підлягає стягненню неповернутий кредит у розмірі 34049,45 грн, при цьому оскільки умовами договору не встановлено розмір і порядок нарахування процентів за користування кредитними коштами, то в цій частині позов є необґрунтованим, однак з таким висновком суду колегія суддів не погоджується з наступних підстав.

Статтею 11 ЦК України встановлено, що договори та інші правочини є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

За змістом статті 207 ЦК України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 626 ЦК України).

В силу частини першої статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно з частиною першою статті 638 ЦК України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Із положень частини першої статті 634 ЦК України слідує, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Частиною першою статті 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України, норми якої в силу частини другої статті 1054 ЦК України поширюються на кредитні відносини, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Як передбачено частиною першою статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

В силу частини першої статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів.

За своїми правовими ознаками кредитний договір є консенсуальною, двосторонньою та відплатною угодою, при укладенні якої кредитодавець бере на себе зобов`язання надати кредит і набуває право вимоги на повернення грошових коштів і сплати процентів, а позичальник має право вимагати надання кредиту та несе зобов`язання щодо своєчасного його повернення та сплати процентів.

Кредитний договір має бути укладений у письмовій формі та підписаний сторонами, в тому числі із застосуванням електронного підпису.

Предметом виконання грошового зобов`язання за кредитним договором є певна грошова сума, що має бути сплачена боржником кредитору.

Враховуючи презумпцію відплатності кредитного договору, позичальник зобов`язаний повернути кредит і сплатити проценти за користування грошовими коштами, якщо інше не встановлено договором.

Зобов`язання за договором повинні виконуватися сторонами належним чином відповідно до його умов, а також вимог актів цивільного законодавства.

Боржник визнається таким, що прострочив виконання зобов`язання за договором, якщо він не приступив до його виконання, тобто не виконує дій, які випливають із змісту зобов`язання, в строки, встановлені договором.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, у зв`язку з чим учасники справи мають довести належними та допустимими доказами обставини, на які вони посилаються, а суд зобов`язаний надати належну оцінку цим доказам.

Зібрані докази вказують на те, що між АТ «ПУМБ» і ОСОБА_2 укладено договір комплексного банківського обслуговування, у рамках якого банк надав відповідачу кредит у вигляді кредитного ліміту на платіжну картку.

Заява № 001 про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб від 19.09.2019 року підписана працівниками банку і позичальником ОСОБА_1 , що свідчить про укладення сторонами договору у письмовій формі. Ця заява містить умови щодо розміру кредитного ліміту та реальних процентів, а саме передбачено, що позичальник має сплатити проценти за користування кредитними коштами за реальною річною процентною ставкою 47,88%.

Крім того, детально відображені всі умови кредитування і в підписаному відповідачем Паспорті споживчого кредиту ( кредитний ліміт, строк кредитування, процентна ставка, витрати за кредитом, тощо).

ОСОБА_1 не виконав зобов`язання з повернення кредиту та сплати процентів, у зв`язку з чим виникла вказана заборгованість.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що відповідач не виконав обов`язків за кредитним договором, а тому з нього на користь АТ«ПУМБ» підлягає стягненню неповернутий кредит.

Водночас суд помилково керувався тим, що умовами кредитного договору не встановлено розмір і порядок нарахування процентів за користування кредитними коштами, внаслідок чого позов у цій частині є необґрунтованим, тому в цій частині рішення суду підлягає скасуванню.

Як вбачається з розрахунку заборгованості відповідача з погашення суми кредиту, станом на 09.04.2025 року, розмір заявлених банком процентів 32166,22 грн, вказаний обчислено правильно та не спростовано відповідачем.

При вирішенні спору суд першої інстанції не врахував усі обставини справи, не застосував правильно норми чинного законодавства та дійшов помилкового висновку щодо відсутності підстав для стягнення з відповідача процентів за користування кредитом.

Отже, разом із неповернутою сумою за тілом кредиту із ОСОБА_1 на користь АТ «ПУМБ» слід стягнути проценти у розмірі 32166,22 грн за користування кредитними коштами.

Вирішуючи питання щодо зміни розподілу судових витрат, суд апеляційної інстанції враховує положення статті 141 ЦПК України, згідно якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позов АТ «ПУМБ» задоволено повністю, то з ОСОБА_1 на користь банку слід стягнути 2422 грн 40 коп. судового збору за подання позову та 3633 грн 60 коп. судового збору за подання апеляційної скарги, а всього 6056 грн (2422,40+3633,60).

Керуючись статтями 141, 374, 376, 381, 382, 384, 389, 390 ЦПК України,

ухвалив:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Перший Український міжнародний Банк» задовольнити.

Заочне рішення Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 21 жовтня 2025 року в частині відмови у стягненні процентів скасувати та в цій частині ухвалити нове рішення, розподіл судових витрат між сторонами змінити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( місце проживання АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Акціонерного товариства «Перший Український міжнародний Банк» (місцезнаходження 04070, місто Київ, вулиця Андріївська, 4; ) 32166,22 грн, нарахованих процентів за кредитним договором 001.

В решті рішення залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 ( місце проживання АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Акціонерного товариства «Перший Український міжнародний Банк» (місцезнаходження 04070, місто Київ, вулиця Андріївська, 4; ) 6056 грн судового збору.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 24 грудня 2025 року.

Судді А.М. Костенко

Р.С. Гринчук

Т.В. Спірідонова