Справа № 134/2000/25
УХВАЛА

23 грудня 2025 року селище Крижопіль

Суддя Крижопільського районного суду Вінницької області Швець Л.В., вирішуючи питання про відкриття провадження у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, -

встановив:

Позивач ОСОБА_1 , через свого представника адвоката Глушкову О.І. звернувся до суду із вказаним вище позовом.

22 грудня 2025 року та 23 грудня 2025 суддею в порядку, передбаченому ч. 8 ст. 187 ЦПК України, отримано дані з Єдиного державного демографічного реєстру відносно відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

При вирішенні питання про відкриття провадження у даній справі, суддя встановила, що подана позовна заява підлягає залишенню без руху з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 175 ЦПК України, позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги та зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Частина п`ята статті 177 ЦПК передбачає обов`язок позивача додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Так, зі змісту позову вбачається, що ОСОБА_1 просить визначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Порядок правового регулювання діяльності нотаріату в Україні встановлено Законом України від 02 вересня 1993 року «Про нотаріат» (далі - Закон).

Частиною першою статті 1 вказаного Закону встановлено, що нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.

Відповідно до пункту 1 глави 13 Наказу Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальної дії у випадках, передбачених Законом.

Пунктом 3 глави 13 Наказу № 296/5 від 22 лютого 2012 року визначено, що нотаріус на вимогу особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, зобов`язаний викласти причини відмови в письмовій формі і роз`яснити порядок її оскарження. У цих випадках нотаріус протягом трьох робочих днів виносить постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії.

Згідно пункту 1 глави 14 Наказу № 296/5 від 22 лютого 2012 року, нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду.

Тобто, законодавцем визначено, що спадкоємці мають звернутися із відповідною заявою до нотаріуса, на підставі якої той заводить спадкову справу, а у випадку неможливості оформити процедуру спадкування та видати свідоцтво про право на спадщину, нотаріус зобов`язаний відмовити у видачі свідоцтва про право на спадщину, про що він виносить відповідну постанову. Вказана відмова нотаріуса є підставою для звернення до суду.

Таким чином, передумовою звернення до суду за захистом порушених, невизнаних або оспорюваних прав є наявність постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії.

Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, особа вправі звернутися до суду із заявою. В протилежному випадку - дії нотаріуса можуть бути оскаржені в передбаченому законом порядку.

Як роз`яснено у пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину, в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Враховуючи зазначене, право звернення до суду за правилами позовного провадження з метою захисту порушеного права на спадщину настає в спадкоємця тільки у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину.

В пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику в справах про спадкування» роз`яснено, що при розгляді справ про спадкування слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину.

В супереч вимогам статті 175 ЦПК України позивачем не надані докази відсутності умов оформлення спадкових прав після смерті ОСОБА_4 в позасудовому порядку, а саме звернення до нотаріуса та наявності відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину після смерті останньої.

У зв`язку з наведеним, позивачу ОСОБА_1 слід долучити до матеріалів позовної заяви, як підставу звернення до суду, обґрунтовану постанову нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії, пов`язаної з подання заяви про прийняття спадщини та видачою свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_4 , оскільки долучений до матеріалів справи довідка приватного нотаріуса Тульчинського районного нотаріального округу Вінницької області Питель М.С. носить просто роз`яснювальний характер.

Відповідно до частини першої статті 185 ЦПК України суд, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Враховуючи вищенаведені вимоги закону, позовну заяву слід залишити без руху і надати позивачу строк для усунення зазначених недоліків.

Керуючись статтями4, 95, 175, 177, 185, 260 ЦПК України, суддя

постановила:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, - залишити без руху і надати позивачеві десятиденний строк з дня вручення ухвали суду для усунення недоліків.

У випадку виконання позивачем вищевказаних вимог ухвали у визначений термін, позовна заява буде вважатись поданою у день її первісного подання до суду. Інакше заява вважається неподаною та повертається позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя