РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.12.2025 Володимирський міський суд Волинської області за головуванням судді Пустовойт Т.В., при секретарі судового засідання Мазій І.В., за участю позивачки ОСОБА_1 , представника позивачки адвоката Галащука С.Ю., відповідача ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі судових засідань Володимирського міського суду Волинської області в порядку загального позовного провадження за засобом відеоконференцзв,язку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди заподіяної злочином,

УСТАНОВИВ:

03.11.2025 позивачка ОСОБА_1 , інтереси якої представляє адвокат Галащук С.Ю., звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 та просила стягнути з нього 100 000грн моральної шкоди та 16000грн матеріальної шкоди, що заподіяна їй вчиненням кримінального правопорушення.

В обґрунтування своїх позовних вимог зазначила, що 06.07.2025 близько 14-00год ОСОБА_2 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння та знаходячись в квартирі АДРЕСА_1 , діючи з прямим умислом, з метою спричинення Рибачуку В.Я., який є сином ОСОБА_1 , тілесних ушкоджень та завдання шкоди його здоров,ю, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, умисно наніс численні удари кулаками обох рук та ногою у голову ОСОБА_3 , в результаті чого останні отримав тілесні ушкодження, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя в момент спричинення, забійні рани обличчя та лобно-тім,яної ділянки голови, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров,я, вдавлений перелом правої виличної кістки із зміщенням уламку- тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості. Внаслідок отриманих травм ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , причиною смерті є дифузна травма головного мозку та мозочку. В ході розгляду кримінального провадження обвинувачений ОСОБА_2 свою вину у вчиненні злочину визнав повністю.

17.09.2025 вироком Володимирського міського суду Волинської області ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на сім років. На підставі ч.1 ст.71 КК України остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком на вісім років.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся, однак внаслідок вчиненого кримінального правопорушення ОСОБА_1 заподіяно моральну та матеріальну шкоду. На момент події ОСОБА_3 був єдиною дитиною у ОСОБА_1 , в той час як вона є пенсійного віку і непрацездатною особою, весь заробіток на який вона проживає є її пенсія, яка становить 3323грн.

Після смерті сина позивачка понесла значні витрати на поховання сина в сумі 16000грн. Крім того, їй завдано моральні страждання, порушено нормальний спосіб життя, нестійкий настрій, порушення сну, нервозність і дратівливість. Дана подія потягла за собою відновлення стану здоров,я позивачки. Враховуючи викладене моральну шкоду оцінює в 100 000грн.

У підготовчому судовому засіданні позивачка та її представник адвокат Галащук С.Ю., який діє на підставі доручення для надання безоплатної вторинної допомоги від 27.10.2025, підтримці заявлені позовні вимоги у повному обсязі та просили їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні заявлені до нього позовні вимоги визнав у повному обсязі, не заперечував проти стягнення з нього заявленої шкоди. Пояснив, що з липня 2025 відбуває покарання в місцях позбавлення волі, доходу не має, до роботи не залучається. Рухоме та нерухоме майно в нього також відсутнє, банківські картки заблоковані держвиконавчою службою.

Суд, заслухавши сторони справи, оцінивши наявні у справі письмові докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, враховуючи позицію відповідача, який беззаперечно визнав пред`явлені до нього вимоги, дійшов таких висновків.

Судом встановлено наступні обставини.

17.09.2025 вироком Володимирського міського суду Волинської області ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на сім років. На підставі ч.1 ст.71 КК України остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком на вісім років.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 від 24.07.2025, актовий запис №250.

ОСОБА_3 , є сином ОСОБА_4 , свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 , від 31.03.1984 року.

03.09.1991 ОСОБА_3 уклала шлюб з ОСОБА_5 та змінила прізвище на ОСОБА_6 .

До матеріалів справи додано товарні чеки та квитанції відносно витрат, які понесла позивачка при похованні сина. Їх розмір склав 16000грн.

Відповідно до положень ст.ст.12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.82 цього Кодексу.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ст.77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч.2 ст.78 ЦПК України).

Згідно ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Правовідносини по даній справі регулюються Цивільним Кодексом.

За приписами ст.22, 23, 1167 ЦК України особа, якій завдано моральної шкоди, має право на їх відшкодування.

Згідно ч.6 ст.82 ЦПК України підставами звільнення від доказування є вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Згідно ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Постановою Пленуму ВСУ від 31.03.1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» надано визначення моральної шкоди, під якою розуміються втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Згідно пункту 3 Постанови визначено, що відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема, у моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушення стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Пунктом 5 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» передбачено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні та з чого він при цьому виходить.

Відповідно до п.9 Постанови Пленуму верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалість, можливість відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин справи. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд повинен наводити в рішенні відповідні мотиви.

Суд приймає до уваги, що позивачці, як матері загиблого, заподіяно моральну шкоду, яка полягає у душевних стражданнях, які вона зазнала через протиправні дії ОСОБА_2 , у похилому віці понесла невідворотну втрату рідної людини, перенесла найсильніші душевні страждання, стрес, внаслідок чого стан її здоров`я значно погіршився. Вочевидь, що зазначені події призвели до істотних змін в її житті.

Виходячи із принципу справедливості, як того вимагає ст.41 Конвенції про захист прав людини і основних свобод, положення ЦК України, з врахуванням доказів по справі,беззаперечного визнання відповідачем заявленого розміру моральної шкоди, визначаючи розмір моральної шкоди, яка підлягає відшкодування позивачці, суд виходить із тих обставин, що шкода завдана в результаті злочину, у вчиненні якого визнано винним ОСОБА_2 , доведеності наявного причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача, факту перенесених моральних страждань з приводу вищевказаних дій, приходить до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь держави.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.12, 13, 81, 141, 263-265, 273 ЦПК України, ст.ст.22, 23, 1167, 1187 ЦК України, Постановою Пленуму ВСУ «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27.03.1992 року, Постановою Пленуму ВСУ «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 року, суд

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди заподіяної злочином - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП відсутній, зареєстрований в с.Семеринське, Локачинського району, Волинської області, на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , НОМЕР_3 , яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , 100 000 (сто тисяч) грн., моральної шкоди та 16000 (шістнадцять тисяч) грн. матеріальної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП відсутній, зареєстрований в с.Семеринське, Локачинського району, Волинської області, на користь держави судовий збір за відшкодування матеріальної шкоди заподіяної злочином 1211,20 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП відсутній, зареєстрований в с.Семеринське, Локачинського району, Волинської області, на користь держави судовий збір за відшкодування моральної шкоди заподіяної злочином 3028 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Тетяна Пустовойт