печерський районний суд міста києва
Справа № 442/9295/23-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2025 року суддя Печерського районного суду м. Києва Григоренко І.В., перевіривши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Кабінету Міністрів України, Держави Російська Федерація в особі Посольства держави Російська Федерація в Іспанії, про відшкодування майнової та моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернулась до Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області з позовом до Держави Україна в особі Кабінету Міністрів України (далі - відповідач-1, КМУ), Держави Російська Федерація в особі Посольства держави Російська Федерація в Іспанії (далі - відповідач-2, РФ), про відшкодування майнової та моральної шкоди.

Ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 29.12.2023 року позовну заяву ОСОБА_1 передано на розгляд до Печерського районного суду м. Києва.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.04.2024 року головуючим суддею визначено суддю Підпалого В.В.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 07.08.2024 року позовну заяву ОСОБА_1 повернуто до Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області.

18.04.2024 року листом судді Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області Андрія Хомика матеріали позовної заяви ОСОБА_1 повернуто до Печерського районного суду м. Києва.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.05.2025 року головуючим суддею визначено суддю Григоренко І.В. та 27.05.2025 року матеріали справи передано для розгляду по суті.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 27.05.2025 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху та позивачу було роз`яснено право протягом десяти днів з дня отримання ухвали усунути виявлені недоліки, шляхом подання заяви з додержанням вимог встановлених ст. ст. 175, 177 ЦПК України.

27.05.2025 року ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 27.05.2025 року про залишення позовної заяви без руху направлено позивачу рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення на зазначену в позовній заяві адресу, проте, конверт 08.09.2025 року повернувся до суду з відміткою поштового відділення «за закінченням терміну зберігання».

Як визначено у ч.ч. 3-5 ст. 124 ЦПК України, якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день. Перебіг строку, закінчення якого пов`язане з подією, яка повинна неминуче настати, закінчується наступного дня після настання події. Останній день строку триває до 24 години, але коли в цей строк слід було вчинити процесуальну дію в суді, де робочий час закінчується раніше, строк закінчується в момент закінчення цього часу.

Отже, останнім днем усунення недоліків є 22.09.2025 року (оскільки 20.09.2025 року та 21.09.2025 року є вихідними днями), проте, станом на 29.09.2025 року недоліки позовної заяви не усунуті.

За змістом пунктів 116, 117 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 №270, у разі неможливості вручення одержувачам поштові відправлення, внутрішні поштові перекази зберігаються об`єктом поштового зв`язку місця призначення протягом одного місяця з дня їх надходження, відправлення «EMS» - 14 календарних днів, міжнародні поштові перекази - відповідно до укладених угод. За письмовою заявою відправника/адресата строк зберігання поштових відправлень, внутрішніх поштових переказів може бути продовжений за додаткову плату до двох місяців з дня надходження до об`єкта поштового зв`язку місця призначення. У разі невручення рекомендованого листа з позначкою «Судова повістка» рекомендований лист разом з бланком повідомлення про вручення повертається за зворотною адресою у порядку, визначеному у пунктах 99, 99-1, 99-2, 106 та 114 цих Правил, із зазначенням причини невручення.

Після закінчення встановленого строку зберігання поштові відправлення, поштові перекази повертаються відправнику. Повернення відправлень, від яких відмовився адресат або вручення яких неможливе, повинне здійснюватися негайно.

Отже, у разі якщо судове рішення про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою і повернено поштою у зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії.

Крім того, відповідно до ст. 2 Закону України «Про доступ до судових рішень», кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі (подібна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 11.12.2018 у справі №921/6/18).

Таким чином, сам лише факт неотримання заявником поштової кореспонденції, якою суд, з додержанням вимог процесуального закону, надсилав ухвалу для вчинення відповідних дій за належною адресою та яка повернулася до суду у зв`язку з її неотриманням адресатом, не може вважатися поважною причиною невиконання ухвали суду, оскільки це зумовлено не об`єктивними причинами, а суб`єктивною поведінкою сторони щодо отримання кореспонденції, яка надала суду таку адресу для направлення кореспонденції, вказавши її у позовній заяві. До таких висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 18.12.2019 року у справі № 2-4159/12.

Згідно з ч. 1 ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи.

Відомостей про зміну місця проживання чи зміну адреси/електронної адреси для листування від позивача до суду не надходило.

Позивач як сторона, яка задіяна в ході судового процесу та є його ініціатором, зобов`язана з розумним інтересом цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати свої процесуальні обов`язки.

Отже, оскільки копія ухвали суду про залишення позовної заяви без руху 27.05.2025 року була направлена позивачу на зазначену в позовній заяві адресу місця реєстрації останньої, проте, конверт повернувся із відміткою поштового відправлення «за закінченням терміну зберігання», а позивач про зміну адреси суд не повідомляв, то суд вважає, що ухвала суду позивачу вручена, та останній про залишення позовної заяви без руху повідомлений належним чином.

Реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР (далі - Конвенція), кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Судове рішення проголошується публічно, але преса і публіка можуть бути не допущені в зал засідань протягом усього судового розгляду або його частини в інтересах моралі, громадського порядку чи національної безпеки в демократичному суспільстві, якщо того вимагають інтереси неповнолітніх або захист приватного життя сторін, або - тією мірою, що визнана судом суворо необхідною, - коли за особливих обставин публічність розгляду може зашкодити інтересам правосуддя.

Разом з тим, позивач звернувся до суду 27.12.2023 року, ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 27.05.2025 року позовну заяву залишено без руху, проте, конверт повернувся із відміткою поштового відправлення «за закінченням терміну зберігання», а позивач про зміну адреси суд не повідомляв, станом на 29.09.2025 року позивач вказані в ухвалі недоліки не усунув, будь-яких заяв та повідомлень на адресу суду не надсилав, провадженням у справі не цікавився.

Відповідно до ч. 3 ст. 185 ЦПК України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Аналізуючи викладене, позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, рухом справи не цікавиться, а відтак, позовну заяву слід вважати неподаною та повернути позивачу.

При цьому, суд роз`яснює, що згідно ч. 7 ст. 185 ЦПК України, повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 185, 258-260, 353, 354, 353, 354, пп. 15.5 п. 15 Розділу XIII Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Кабінету Міністрів України, Держави Російська Федерація в особі Посольства держави Російська Федерація в Іспанії, про відшкодування майнової та моральної шкоди - вважати неподаною та повернути позивачу.

Роз`яснити позивачу право повторно звернутись із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Печерський районний суд м. Києва, з дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи безпосередньо до суду апеляційної інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом 15 днів з дня складання ухвали.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга буде подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Повний текст судового рішення складений та підписаний 29.09.2025 року.

Суддя І.В. Григоренко