У Х В А Л А

Іменем України

22 грудня 2025 року суддя Деснянського районного суду м. Києва Саламон О.Б., перевіривши виконання вимог ст.ст. 175-177 ЦПК України при поданні позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про припинення спільної часткової власності, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до Деснянського районного суду м. Києва з вищевказаним позовом, в якому просить припинити право спільної часткової власності відповідачки за адресою: АДРЕСА_1 , визнавши за ОСОБА_1 право власності на 19/100 частину квартири за зазначеною адресою, та виплатити ОСОБА_2 грошову компенсацію вартості 19/100 частини квартири у розмірі 170 000 грн.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Дослідивши матеріали позовної заяви та доданих до неї документів, суд приходить до наступного висновку.

Встановлено, що позов не відповідає вимогам п.2, 4, 5, 6, 7, 8, 9, 10 , ч.3 ст. 175 , ч. 5 ст. 177 ЦПК України, а саме:

- в позовній заяві не уточнений зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав та інтересів, передбачених законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суду визначити у рішенні, зокрема до позовної заяви не додано документів на підтвердження позовних вимог, при цьому позовна заява надійшла в одному примірнику, без копій для всіх учасників справи.

Крім того, позивачем стверджується в позовній заяві, що рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 12.01.2021 року по справі №754/4314/19 визнано за відповідачем ОСОБА_2 право власності на 19/100 частини квартири за адресою: АДРЕСА_1 . Також з поміж-іншого позивач стверджує, що відповідачка в спірній квартирі ніколи не проживала, та зареєстрована за іншою адресою в приватному житловому будинку у Вінницькій області, проте , в порушення вимог ч. 3 ст. 175 та ч. 5 ст. 177 ЦПК України, в позовній заяві не зазначені докази на підтвердження вказаних обставини та вказані докази до позову не долучені.

- позов не містить повний виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; не містить також зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини;

- до позову не надано відомостей про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводились;

- відсутні відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви,якщо такі здійснювались;

- позов не містить перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, як не можуть бути подані разом із позовною заявою(за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових чи електронних доказів, копії яких додано до заяви;

- до позову не надано попередній (орієнтований) розрахунок суми витрат, які позивач поніс, або очікує понести у зв`язку з розглядом справи;

- позов не містить підтвердження позивача про те, що ним не подано до суду іншого позову до цих відповідачів, з тим самим предметом та з тих самих підстав;

Відповідно до п. 2 ч.3 ст.175 ЦПК України позовна заява повинна містити, зокрема, повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти.

На виконання п. 2 ч.3 ст.175 ЦПК України, позивачем не зазначено до наявності/відсутності електронної пошти сторін, а також відсутня інформація щодо реєстрації сторін в підсистемі Електронний суд.

Всупереч вимогам п. 3 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, позивачем не зазначено ціну позову, не надано оцінку спірного об`єкта нерухомого майна, що унеможливлює визнання вартості суми судового збору, що підлягає до сплати при зверненні до суду.

Відповідно до ч. 4 ст. 177 ЦПК України, до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єктів та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору, регулюються положеннями Закону України «Про судовий збір».

Платником судового збору виступає особа (фізична або юридична), яка звертається до суду (ст.2 Закону України «Про судовий збір»).

Пільги щодо сплати судового збору, визначені у статті 5 Закону України «Про судовий збір».

Положеннями п. 1 ч.1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що за подання позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою, ставка судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1 211,20 грн.) та не більше 5 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб (15 140 грн.).

Позивачем до матеріалів позовної заяви додано квитанцію про сплату судового збору, що має бути обраховано в розмірі 1 відсоток ціни позову.

Відповідно до положень п. 1, 9, 10 ч.1 ст.176 ЦПК України ціна позову визначається: у позовах про стягнення грошових коштів - сумою, яка стягується, чи оспорюваною сумою за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку; у позовах про право власності на нерухоме майно, що належить фізичним особам на праві приватної власності, - дійсною вартістю нерухомого майна; у позовах, що складаються з кількох самостійних вимог, - загальною сумою всіх вимог.

Отже, на виконання ухвали суду, позивач має зазначити ціну позову, надати суду оригінали платіжного документа про оплату судового збору.

Положеннями статті 365 ЦК України встановлено, що право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо:

1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі;

2) річ є неподільною;

3) спільне володіння і користування майном є неможливим;

4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї.

Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

Відповідно до правового висновку Великої Палати Верховного суду, викладеного у постанові від 21 липня 2022 року у справі № 209/3085/20, зазначено, що приписи частин четвертої та п`ятої статті 71 СК України і статті 365 ЦК України з урахуванням принципу розумності треба розуміти так: правила про необхідність попереднього внесення коштів на депозитний рахунок суду стосуються тих випадків, коли позивач (один із подружжя чи колишній чоловік, колишня дружина) згідно зі статтею 365 ЦК України заявив вимогу про припинення права відповідача на частку у спільній власності (такі кошти забезпечують отримання відповідачем грошової компенсації).

Водночас, позивачем зазначено, що останньою внесено на депозитний рахунок суду грошових коштів у розмірі 170 000 грн., проте доказів наведеному до матеріалів позовної заяви не долучено.

Позивачем заявляючи вимоги про припинення права власності відповідачки на належну їй частку у праві власності на спірний об`єкт нерухомого майна - а саме 19/100 частки квартири за адресою: АДРЕСА_1 , не надано доказів зарахування суми на депозитний рахунок Деснянського районного суду м. Києва.

З урахуванням викладене, позивач на виконання вимог статті 365 Цивільного кодексу України, з урахуванням наданої оцінки спірного нерухомого майна, зобов`язаний внести на депозитний рахунок суду кошти у розмірі вартості 1/6 частки відповідача у спільному майні, що становить 170 000 грн., з обов`язковим зазначенням у призначенні платежу номера справи та сторін.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь - який позов, що стосується його цивільних прав і обов`язків. Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави. Разом з тим, такі обмеження не повинні впливати на доступ до суду чи ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди суті цього права, та мають переслідувати законну мету.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Враховуючи вказане, позивачу необхідно усунути недоліки позову, шляхом виконання вимог ст.ст. 175, 177 ЦПК України.

Залишення позову без руху з зазначених вище підстав не є по своїй суті обмеженням права на доступ до суду, оскільки відповідає вимогам закону та основним засадам цивільного судочинства, та є необхідним для справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду та вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст. ст. 175 і 177 ЦПК України, постановляє ухвалу, в якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб та строк їх усунення.

Вище викладене дає підстави для висновку, що позовна заява не відповідає вимогам закону, а тому підлягає залишенню без руху з наданням строку на їх усунення.

Керуючись ст. 185 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про припинення спільної часткової власності - залишити без руху, надавши позивачу строк для усунення недоліків протягом трьох днів з дня отримання ухвали.

У разі невиконання ухвали суду у зазначений строк позовну заяву вважати неподаною та повернути позивачу зі всіма доданими до неї документами.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали суду складено 22.12.2025.

Суддя О.Б. Саламон