Провадження № 2-др/641/25/25 Справа № 641/4556/25
16 грудня 2025 року м. Харків
Слобідський районний суд м. Харкова в складі: головуючого - судді Маньковської О.О., за участю секретаря судового засідання Макарової А.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Харкова заяву представника позивача Товариства з обмеженої відповідальністю «Цикл Фінанс» про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-
В судове засідання, представник позивача не з`явився, про місце, дату і час слухання справи повідомлявся своєчасно і належним чином, до суду представником позивача подано заяву про розгляд заяви про ухвалення додаткового рішення за його відсутності.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про місце, дату і час слухання справи повідомлявся своєчасно і належним чином, до суду заяв не подавав.
Таким чином, враховуючи, що сторони повідомлені своєчасно і належним чином про місце, дату і час слухання справи, суд дійшов висновку про розгляд заяви за відсутності сторін на підставі наявних матеріалів справи та без фіксування технічними засобами, що відповідає ст.247 ч.2 ЦПК України.
Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення.
Суд, дослідивши матеріали справи дійшов наступного висновку.
Рішенням Слобідського районного суду м. Харкова від 29.09.2025 року позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» заборгованість за кредитним договором в розмірі 29695,31 грн., судовий збір в розмірі 1538,22 грн. та витрати на правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн., а всього 36233 (тридцять шість тисяч двісті тридцять три) грн. 53 коп. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Таким чином, стосовно позовної вимоги, а саме стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» заборгованості за Кредитним договором № 0246 від 30.10.2018р. у розмірі 9366,74 грн., з яких: заборгованість по тілу кредиту: 3691,44 грн., заборгованість по відсотках: 4267,49 грн., заборгованість по комісії: 1407,81 грн., з приводу якої сторони подавали свої докази і давали пояснення, не ухвалено рішення.

Вивчивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

Так, 30.10.2018 року між АТ «Банк Кредит Дніпро» та ОСОБА_1 укладено Договір № 0246 про встановлення кредитного ліміту та позивачем надано кредитні кошти, якими відповідач користувався, що підтверджується випискою щодо руху коштів на рахунку позивача (т.1 а.с. 48 зворотня сторона, т.1 а.с. 216- 250, т. 2 а.с.1- 13).

Відповідно до Договору факторингу №28/03/2024 від 28.03.2024 року, укладеного між АТ «Банк Кредит Дніпро» та ТОВ «Цикл Фінанс», до ТОВ «Цикл Фінанс» перейшло право вимоги до відповідача за кредитним договором № 0246 від 30.10.2018 року та, згідно витягу з реєстру боржників ОСОБА_1 має заборгованість 9366,74 грн., яка складається з заборгованості по тілу кредита в сумі 3 691,44 грн. , заборгованості за відсотками в сумі 4267,49 грн., заборгованість по комісії 1407,81 грн. ( т. 1 а.с. 14,25-32,34-35).

Так, позовні вимоги заявлені позивачем щодо стягнення заборгованості за тілом кредита в сумі 3691,44 грн., заборгованості за відсотками в сумі 4267,49 грн., заборгованості по комісії в сумі 1407,81 грн.

Проте, згідно розрахунку заборгованості, детально перевіреного судом, ОСОБА_1 має заборгованість за кредитним договором № 0246 від 30.10.2018 року в розмірі 9236,03 грн., з яких: 3691,44 грн. заборгованість по тілу кредиту, 4136,78 грн. заборгованість по відсоткам; заборгованість по комісії 1407,81 грн. (т. 1 а.с. 17-20)

Таким чином, в наданому позивачем витягу з реєстру боржників та розрахунку заборгованості в частині залишку прострочених відсотків маються розбіжності, а саме, сума 4267,49 грн. та 4136,78 грн., відповідно.

Враховуючи, що згідно детального розрахунку заборгованості (а.с. 17), залишок прострочених відсотків ОСОБА_1 складає 4136,78 грн., судом приймається до уваги сума заборгованості за відсотками в розмірі 4136,78 грн. як така, що підтверджена належними доказами.

На адресу ОСОБА_1 направлено вимогу про необхідність сплатити заборгованість за кредитним договором (т. 1 а.с. 11).

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплачені відсотки.

Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно ч. 1 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства.

Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором.

При цьому, відповідно до положень ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом.

Враховуючи викладене, суд доходить висновку, що позовні вимоги ТОВ «Цикл Фінанс» в частині стягнення заборгованості за Договором № 0246 від 30.10.2018 року, підлягають частковому задоволенню в розмірі 7828,22 грн., який доведений матеріалами справи та складається з 3691,44 грн. - тіла кредиту та 4136,78 заборгованості за відсотками.

Щодо вимоги позивача про стягнення комісії за кредитним договором № 0246 від 30.10.2018 року, суд виходить з наступного.

Згідно з абзацом третім частини четвертої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції станом на 01 січня 2017 року, останній редакції до набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування») кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною.

10 червня 2017 року набрав чинності Закон України «Про споживче кредитування» від 15 листопада 2016 року № 1734-VІІІ. Цей Закон визначає загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні відповідно до міжнародно-правових стандартів у цій сфері.

У зв`язку з чим у Законі України «Про захист прав споживачів» текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».

Відповідно до частин першої та другої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.

Відповідно до частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.

Згідно частини другої статті 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» (10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у пункті 31.29 постанови від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19 (провадження № 14-44цс21).

В підпункті 1.2.4 розділу 1 кредитного договору № 0246 від 30.10.2018 року встановлено комісію за обслуговування кредитної заборгованості, тобто фактично встановлено плату позичальника за надання інформації щодо його кредиту, безоплатність надання якої прямо передбачена частиною першою статті 11 Закону України «Про споживче кредитування».

Враховуючи наведене, оскільки ОСОБА_1 встановлено плату за послуги банку, які за законом повинні надаватись безоплатно, суд приходить до висновку, що положення підпункту 1.2.4 розділу 1 кредитного договору, укладеного 30.10.2018 року між ОСОБА_1 та АТ «Банк Кредит Дніпро» щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за обслуговування кредитної заборгованості є нікчемними, а тому позовна вимога про стягнення з відповідача заборгованості за комісією не підлягає задоволенню.

Таким чином, оскільки умови договору № 0246 від 30.10.2018 року щодо обов`язку здійснення платежів за комісією є нікчемними, нарахована позивачем заборгованість за комісією в сумі 1407,81 грн. стягненню не підлягає.

Враховуючи, що позивачем в позовній заяві заявлена загальна сума заборгованості до стягнення в розмірі 56079,43 грн., за рішенням Слобідського районного суду м. Харкова від 29.09.2025 року стягнута загальна сума в розмірі 29695,31 грн., а також враховуючи, що за даним додатковим рішенням стягненню підлягає сума в розмірі 7828,22 грн., що від загальної суми позовних вимог складає 56 % , а також, зважаючи на те, що рішенням Слобідського районного суду м. Харкова від 29.09.2025 року було вирішено питання щодо стягнення судових витрат, тому при ухваленні додаткового рішення, дане питання не вирішується.

Керуючись ст.260,270, 353 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Заяву представника позивача Товариства з обмеженої відповідальністю «Цикл Фінанс» про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити.

Позовну вимогу Товариства з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 за договором № 0246 від 30.10.2018 року - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» заборгованість за кредитним договором 0246 від 30.10.2018 в розмірі 7828 грн. 22 коп.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Харківського апеляційного суду через Комінтернівський районний суд м. Харкова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс», , м. Київ, вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського, буд. 8.

Відповідач ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 .

Суддя О.О.Маньковська