печерський районний суд міста києва
Справа № 2-913/12
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2025 року Печерський районний суд м. Києва в складі:

головуючого: судді Григоренко І.В.,

при секретарі: Зінченко І.І.,

за участю:

представника боржника: не з`явився,

представника стягувача: не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві заяву представника боржника - адвоката Тищенка Вадима Івановича про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, виданого у цивільній справі № 2-913/12 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

Адвокат Тищенко Вадим Іванович, який діє в інтересах боржника - ОСОБА_1 (далі - боржник, ОСОБА_1 ) звернувся до Печерського районного суду м. Києва із заявою про визнання виконавчого листа, виданого на виконання рішення Печерського районного суду м. Києва у цивільній справі № 2-913/12 від 13.06.2012 року за позовом Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» (далі - стягувач, ПАТ «Родовід Банк») до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування заяви представник боржника зазначає, що рішенням Печерського районного суду м. Києва у цивільній справі № 2-913/12 від 13.06.2012 року позов ПАТ «Родовід Банк» задоволено частково та стягнуто з ОСОБА_1 заборгованість за кредитними договорами. 08.01.2014 року Печерським районним судом м. Києва видано виконавчий лист в зазначеній справі. 13.03.2014 року постановою головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Махура Г.І. відкрито виконавче провадження № НОМЕР_1 з примусового виконання вказаного виконавчого листа. В рамках виконавчого провадження № НОМЕР_1 з метою примусового виконання вимог виконавчого документа № 2-913/12 державним виконавцем 02.08.2022 року винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника та 02.12.2022 року винесено постанову про арешт коштів боржника, якою накладено арешт на грошові кошти, що містяться чи будуть міститись на рахунках в банківських установах. В свою чергу, ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.11.2024 року № 910/6797/23 боржника звільнено від боргів, вимоги конкурсних кредиторів, які не були заявлені в установленому КУзПБ строк або були відхилені господарським судом встановлено погашеними, а виконавчі документи за відповідними вимогами визнано такими, що не підлягають виконанню. Відтак, виконавчий лист у даній цивільній справі є таким, що не підлягає виконанню.

16.07.2025 року головуючим суддею Григоренко І.В. направлено запит щодо отримання матеріалів цивільної справи № 2-913/12 за позовом ПАТ «Родовід Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

27.05.2025 року на запит головуючого судді надійшли матеріали цивільної справи № 2-913/12 за позовом ПАТ «Родовід Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

08.12.2025 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від представника боржника - адвоката Тищенка Вадима Івановича надійшла заява про розгляд справи без його участі, вимоги заяви про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню підтримує в повному обсязі та просить суд її задовольнити.

В судове засідання 08.12.2025 року учасники справи не з`явились, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належними чином.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що рішенням Печерського районного суду м. Києва від 13.06.2012 року у цивільній справі № 2-913/12 позов ПАТ «Родовід Банк» задоволено частково та стягнуто з ОСОБА_1 заборгованість за кредитними договорами.

08.01.2014 року Печерським районним судом м. Києва видано виконавчий лист у цивільній справі № 2-913/12 щодо примусового виконання рішення Печерського районного суду м. Києва від 13.06.2012 року.

13.03.2014 року постановою головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Махура Г.І. відкрито виконавче провадження № НОМЕР_1 з примусового виконання виконавчого листа у цивільній справі № 2-913/12 від 08.01.2014 року.

В рамках виконавчого провадження № НОМЕР_1 з метою примусового виконання вимог виконавчого документа № 2-913/12 державним виконавцем 02.08.2022 року винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника та 02.12.2022 року винесено постанову про арешт коштів боржника, якою накладено арешт на грошові кошти, що містяться чи будуть міститись на рахунках в банківських установах.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.11.2024 року № 910/6797/23 боржника звільнено від боргів, вимоги конкурсних кредиторів, які не були заявлені в установленому КУзПБ строк або були відхилені господарським судом встановлено погашеними, а виконавчі документи за відповідними вимогами визнано такими, що не підлягають виконанню.

Відповідно до ст. 432 ЦПК України, суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Якщо судове рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, чи рішення, яке підлягає виконанню, набрало законної сили, то відсутність матеріалів судової справи у зв`язку з їх витребуванням судом апеляційної або касаційної інстанції не перешкоджає розгляду заяви, передбаченої абзацом першим цієї частини, крім випадку зупинення виконання судового рішення судом касаційної інстанції або зупинення виконавчого провадження. Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин. Суд розглядає заяву в десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника і постановляє ухвалу. Неявка стягувача і боржника не є перешкодою для розгляду заяви. До розгляду заяви суд має право своєю ухвалою зупинити виконання за виконавчим документом або заборонити приймати виконавчий документ до виконання.

Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За правилами частин четвертої-п`ятої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; 9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону. У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Відповідно до частин першої та другої статті 40 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження. Виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. Про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 113 Кодексу України з процедур банкрутства (далі - КУзПБ), провадження у справах про неплатоспроможність боржника - фізичної особи, фізичної особи - підприємця здійснюється в порядку, визначеному цим Кодексом для юридичних осіб, з урахуванням особливостей, встановлених цією Книгою.

Так, частинною 4 статті 131 КУзПБ визначено, що з моменту визнання боржника банкрутом: розпорядження усіма правами щодо майна, включеного до складу ліквідаційної маси, здійснює керуючий реалізацією від імені боржника; скасовуються арешт, накладений на майно боржника, визнаного банкрутом, та інші обмеження щодо розпорядження майном такого боржника. Накладення нових арештів або інших обмежень щодо розпорядження майном банкрута не допускається.

Також, частиною 5 зазначеної статті встановлено, що з моменту визнання боржника банкрутом і до винесення судового рішення про закриття процедури банкрутства реєстрація переходу права власності від/до боржника та обтяжень майна боржника, включаючи нерухоме майно і цінні папери, що існують в бездокументарній формі, відбувається виключно на підставі заяви керуючого реалізацією. Постанова про визнання боржника банкрутом є підставою для скасування всіх арештів та інших обмежень щодо розпорядження майном такого боржника (крім тих, які застосовано у кримінальному провадженні) та вчинення відповідних реєстраційних дій.

Згідно ст. 134 КУзПБ, господарський суд при постановленні ухвали про завершення процедури погашення боргів боржника та закриття провадження у справі про неплатоспроможність ухвалює рішення про звільнення боржника - фізичної особи від боргів. Фізична особа не звільняється від подальшого виконання вимог кредиторів після завершення судових процедур у справі про неплатоспроможність та обов`язку повернення непогашених боргів, а саме: 1) відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи; 2) сплати аліментів; 3) виконання інших вимог, які нерозривно пов`язані з особистістю фізичної особи. Такі вимоги, що не були повністю погашені у справі про неплатоспроможність, можуть бути заявлені після закінчення провадження у справі про неплатоспроможність у непогашеній частині.

Таким чином, за результатами розгляду заяви боржника ОСОБА_1 , Господарським судом міста Києва ухвалено рішення про визнання останнього банкрутом, затверджено процедуру погашення боргів боржника, грошові вимоги кредиторів включених до реєстру кредиторів останнього, а також грошові вимоги кредиторів та/або їх правонаступників, які виникли до відкриття провадження у справі про неплатоспроможність боржника, але не були заявлені кредиторами протягом провадження у справі про неплатоспроможність боржника визнано погашеними.

Крім того, ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.11.2024 року звільнено ОСОБА_1 від богів, окрім: 1) відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи; 2) сплати аліментів; 3) виконання інших вимог, які нерозривно пов`язані з особистістю фізичної особи. Вимоги конкурсних кредиторів, які не були заявлені в установлений КУзПБ строк або були відхилені господарським судом встановлено погашеними, а виконавчі документи за відповідними вимогами визнано такими, що не підлягають виконанню.

Процесуальними підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини право на виконання рішення, яке виніс суд, є невід`ємною частиною «права на суд», а ефективний захист сторони у справі, а отже, і відновлення справедливості, передбачає зобов`язання адміністративних органів виконувати рішення (п.40 рішення від 19.03.97 у справі «Горнсбі проти Греції»).

Згідно з ч. 3 ст. 431 ЦПК України, виконавчий лист, судовий наказ, а у випадках, встановлених цим Кодексом, - ухвала суду є виконавчими документами.

Частиною 2 статті 432 ЦПК України передбачено, що суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Отже, закон передбачає можливість визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, якщо він виданий компетентним судом і є належним виконавчим документом, однак наявними є обставини, які виключають необхідність проведення виконавчих дій за цим виконавчим документом.

Так, наведені підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, можна поділити на дві групи: матеріально-правові та процесуально-правові.

Матеріально правові підстави свідчать про відсутність у боржника матеріально-правового обов`язку повністю чи частково у зв`язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Процесуальними підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа.

Так, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання. Процесуальними підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.

Тобто, однієї із матеріальних підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про відсутність у боржника обов`язку повністю або частково виконати зобов`язання, у зв`язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Таким чином, оскільки за результатами розгляду заяви боржника ОСОБА_1 , Господарським судом міста Києва ухвалено рішення про визнання останнього банкрутом, затверджено процедуру погашення боргів боржника, грошові вимоги кредиторів включених до реєстру кредиторів останнього, а також грошові вимоги кредиторів та/або їх правонаступників, які виникли до відкриття провадження у справі про неплатоспроможність боржника, але не були заявлені кредиторами протягом провадження у справі про неплатоспроможність боржника визнано погашеними, обов`язок боржника за виконавчим листом у даній справі відсутній, та, як наслідок виконавчий лист підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню.

Отже, заява представника боржника - адвоката Тищенка Вадима Івановича про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, виданого у цивільній справі № 2-913/12 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» заборгованості є обгрунтованою та підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 351, 352, 353, 431, 432 Цивільного процесуального кодексу України, ст. ст. 113, 131, 134Кодексу України з процедур банкрутства, Законом України «Про виконавче провадження», -

УХВАЛИВ:

Заяву представника боржника - адвоката Тищенка Вадима Івановича про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, виданого у цивільній справі № 2-913/12 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» заборгованості - задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий лист виданий Печерським районним судом м. Києва 08.01.2014 року на виконання рішення Печерського районного суду м. Києва від 13.06.2012 року у цивільній № 2-913/12 за позовом Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, а саме про стягення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» заборгованості за кредитним договором № 15.3/СК-227.07.2 від 08.06.2007 року у розмірі 59 771 892,95 грн..

Апеляційну скаргу на ухвалу може бути подано до Київського апеляційного суду через Печерський районний суд м. Києва, а з початку функціонування Єдиної інформаційно-телекомунікаційної системи безпосередньо до апеляційного суду, протягом п`ятнадцяти днів з дня складання ухвали.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга буде подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення відповідної ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст судового рішення складений та підписаний 08.12.2025 року.

Суддя І.В. Григоренко