провадження № 22-з/824/1606/2025 суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Фінагеєв В.О.
ПОСТАНОВА

іменем України

(додаткова)

25 грудня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд

у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Фінагеєва В.О. (суддя-доповідач), Кашперської Т.Ц., Яворського М.А.,

розглянувши заяву ОСОБА_1 , подану представником Гресь Олександром Валентиновичем про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

Постановою Київського апеляційного суду від 03 грудня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 , подану представником ОСОБА_3 залишено без задоволення. Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 01 травня 2025 року залишено без змін.

08 грудня 2025 року до Київського апеляційного суду надійшла заява ОСОБА_1 , подана представником Гресь О.В. про ухвалення додаткового рішення.

Заява обґрунтована тим, що 03 червня 2024 року між адвокатом Гресь О.В. та ОСОБА_1 було укладено Договір про надання правової допомоги № 03/06/2024. 29 вересня 2025 року між адвокатом Гресь О.В. та ОСОБА_1 було укладено Додаткову угоду № 05 до договору, відповідно до якої сторони узгодили орієнтовну суму судових витрат, які позивач очікував понести у зв`язку із розглядом справи № 753/12955/24 в Київському апеляційному суді (за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 01 травня 2025 року по справі № 753/12955/24), зокрема: витрати на професійну правничу допомогу - 40 000,00 гривень. 06 жовтня 2025 представником позивача адвокатом Гресь О.В. було подано відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_2 , в якому в тому числі було заявлено попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат на професійну правничу допомогу, які позивач очікував понести у зв`язку із розглядом справи № 753/12955/24 у Київському апеляційному суді. Під час розгляду справи безпосередньо в судовому засіданні 03 грудня 2025 року представник позивача просив апеляційний суд відмовити відповідачу у задоволенні апеляційної скарги та покласти судові витрати на відповідача (при цьому представник позивача повідомив апеляційний суд про те, що відповідні докази понесених позивачем судових витрат будуть подані до апеляційного суду протягом п`яти днів після ухвалення апеляційним судом за результатами розгляду справи відповідного судового рішення). 05 грудня 2025 року між адвокатом Гресь О.В. та ОСОБА_1 було укладено Додаткову угоду № 06 до договору, відповідно до якої сторони узгодили детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та остаточний розрахунок судових витрат на професійну правничу допомогу у справі № 753/12955/24, яка перебуває у провадженні Київського апеляційного суду, зокрема: остаточна вартість наданих адвокатом послуг складає: 30 000,00 грн. У Додатковій угоді № 06 від 05 грудня 2025 року до договору сторонами було погоджено, що оплата послуг адвоката здійснюється на протязі одного місяця з моменту винесення Київським апеляційним судом додаткової постанови по справі № 753/12955/24 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судових витрат, відповідно до виставленого рахунку. 05 грудня 2025 року між адвокатом Гресь О.В. та ОСОБА_1 також був підписаний Акт здачі-приймання робіт (надання послуг) № 02 до договору, відповідно до якого виконавець (адвокат Гресь О.В.) надав замовнику (клієнту ОСОБА_1 ) юридичні послуги на загальну суму: 30 000,00 грн. Отже загальний розмір судових витрат на професійну правничу допомогу, які ОСОБА_1 поніс та має сплатити у зв`язку з розглядом справи № 753/12955/24 у Київському апеляційному суді, складає: 30 000,00 грн., що підтверджується документально.

Вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи заяви представника відповідачапро ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на правничу допомогу, колегія суддів дійшла висновку, що заява підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

До витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (пункт 1 частини третьої вказаної статті Кодексу).

Відповідно до статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої статті 137 ЦПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача, у разі часткового задоволення - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 та частина восьма статті 141 ЦПК України). Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постановах від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі № 925/1137/19, Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постановах

від 02 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19 (провадження № 61-21442св19),

від 03 лютого 2021 року у справі № 554/2586/16-ц (провадження № 61-21197св19), від 17 лютого 2021 року у справі № 753/1203/18 (провадження № 61-44217св18).

З матеріалів справи вбачається, що стороною позивача на підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу у суді апеляційної інстанції надано наступні докази: Договір про надання правової допомоги № 03/06/2024 від 03 червня 2024 року, Додаткову угоду № 05, Додаткову угоду № 06 до договору про надання правової допомоги № 03/06/2024 від 03 червня 2024 року, Акт надання послуг № 02 від 05 грудня 2025 року.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

У додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц вказано, що з аналізу частини третьої статті 141 ЦПК України можна виділити такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3)розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на те, що принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності, тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення. Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, якщо на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 24 січня 2022 року у справі № 757/36628/16-ц та від 23 липня 2025 року у справі № 389/387/24.

Відповідачем не вказувалось на невідповідність заявленої позивачем до стягнення суми витрат на професійну правничу допомогу критерію реальності адвокатських витрат, неспівмірності понесених позивачем витрат на адвокатські послуги складності справи чи обсягу виконаної адвокатом роботи, а відтак і, на необхідність зменшення їх розміру.

Оскільки позивачем підтверджено належними та допустимими доказами розмір витрат понесених на правову допомогу, а відповідач не вказував на невідповідності заявленої до стягнення суми складності справи чи обсягу виконаної адвокатом роботи, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати, понесені на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції у розмірі 19 000,00 грн.

Зазначений розмір витрат на професійну правничу допомогу відповідає критерію реальності наданих адвокатських послуг, їх обсягу з урахуванням складності справи, необхідних процесуальних дій сторони.

При цьому, відсутні правові підстави для розподілу в порядку статті 141 ЦПК України витрат на підготовку, складання та подачу заяви про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат, з огляду на те, що такі витрати не відносяться до безпосередніх витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Подібні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 14 вересня 2023 року у справі № 911/3076/21, від 20 вересня 2023 року у справі № 922/838/22.

Зазначені витрати вказані позивачем в п. 2 Додаткової угоди № 06 від 05 грудня 2025 року, який об`єднує дві послуги, а саме: до вказаної послуги додано послугу з підготовки, складання та подачі відзиву на апеляційну скаргу.

За вказані дві послуги позивач та його представник визначили вартість в сумі 12 000,00 грн. Оскільки вказаний пункт додаткової угоди не містить визначення окремої вартості за кожну послугу, апеляційний суд приходить до висновку, що кожна з значених послуг становить 6 000,00 грн.

Отже витрати на правову допомогу, що полягали в складанні та подачі заяви про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат у розмірі 6 000,00 грн. задоволенню не підлягають.

Крім того, не підлягають відшкодуванню судові витрати за участь в судовому засіданні за заявою клієнта про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат в суді апеляційної інстанції у розмірі 5 000,00 грн., оскільки відповідно до ч. 3 ст. 270 ЦПК України, якщо суд вирішує лише питання про судові витрати то додаткове рішення ухвалюється без повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Представник позивача не приймав участі в судовому засіданні під час вирішення питання апеляційним судом про стягнення витрат на правову допомогу, оскільки таке засідання не призначалось і не проводилось.

На підставі викладеного, керуючись ст. 133, 137, 141, 246, 270 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Заяву ОСОБА_1 , подану представником Гресь Олександром Валентиновичем задовольнити частково.

Ухвалити у справі додаткове рішення, яким стягнути з ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 19 000,00 (дев`ятнадцять тисяч) гривень.

В іншій частині заяви відмовити.

Додаткова постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Судді Фінагеєв В.О.

Кашперська Т.Ц.

Яворський М.А.