Провадження № 2-з/756/194/25
УХВАЛА

Іменем України

24 грудня 2025 року м. Київ

Оболонський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Діденко Є.В.,

за участю секретаря судового засідання Павлишина О.О.,

розглянувши заяву про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про поділ майна подружжя,

в с т а н о в и в:

22.12.2025 року до суду надійшла позовна заява, у якій позивач просить: визнати у спільним сумісним майном подружжя та здійснити його розподіл таким чином:

- визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/3 частину квартири за адресою: АДРЕСА_1 ,

- визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/3 частину квартири за адресою: АДРЕСА_1 ,

- визнати за ОСОБА_2 право особистої приватної власності на: автомобіль марки AUDI A6, 2003 р.в., VIN-код НОМЕР_1 , д.н. НОМЕР_2 ; автомобіль марки ЗАЗ-DAEWOO Сенс, VIN-код НОМЕР_3 , д.н. НОМЕР_4 ;

- стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію вартості автомобілів в загальному розмірі 110900,00 грн.

Позов обґрунтований тим, що з 1992 році Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 24.11.2023 року шлюб між сторонами розірвано. За час шлюбу сторони набули у спільну сумісну власність таке майно: 2/3 частини квартири за адресою: АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 11.06.2002 р., автомобіль марки AUDI A6, 2003 р.в., VIN-код НОМЕР_1 , д.н. НОМЕР_2 , на підставі ВМД від 30.06.2021 р., автомобіль марки ЗАЗ-DAEWOO Сенс, VIN-код НОМЕР_3 , д.н. НОМЕР_4 , на підставі довідки-рахунку від 13.04.2006 р. Оскільки сторони не домовились про порядок поділу спільного майна, просить поділити його в судовому порядку.

Разом із позовом подана заява про забезпечення позову, у якій позивач просить: накласти арешт на 2/3 частини квартири за адресою: АДРЕСА_1 , автомобіль марки AUDI A6, 2003 р.в., VIN-код НОМЕР_1 , д.н. НОМЕР_2 , автомобіль марки ЗАЗ-DAEWOO Сенс, VIN-код НОМЕР_3 , д.н. НОМЕР_4 .

Заява про забезпечення позову обґрунтована тим, що на момент подання позову спірним майном користується лише відповідач, який вигнав з квартири позивача з дітьми. Позивач зазначає, що все майно оформлене на Відповідача, а тому існує обґрунтований ризик того, що у разі отримання позову, він здійснить відчуження цього майна третім особам до набрання законної сили рішенням суду про поділ майна, що унеможливить або ускладнить виконання рішення суду. Тому, звертається до суду із проханням накласти арешт на вищевказане майно.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом без повідомлення учасників справи, та без фіксації судового процесу, згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Дослідивши доводи заяви про забезпечення позову та надані докази, суд вважає, що вона підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до пунктів 1, 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, шляхом накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.

Пунктом 4 постанови № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» пленум Верховного Суду України звертає увагу на те, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Надані позивачем документи містять відомості про те, що за Відповідачем зареєстровано право власності на: 2/3 частини квартири за адресою: АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 11.06.2002 р., автомобіль марки AUDI A6, 2003 р.в., VIN-код НОМЕР_1 , д.н. НОМЕР_2 , на підставі ВМД від 30.06.2021 р., автомобіль марки ЗАЗ-DAEWOO Сенс, VIN-код НОМЕР_3 , д.н. НОМЕР_4 , на підставі довідки-рахунку від 13.04.2006 р.

Одночасно, Позивач зазначає, що перебуває з Відповідачем у неприязних відносинах, вона зверталась до поліції із приводу домашнього насильства.

Приймаючи до уваги предмет позову і викладені у заяві про забезпечення позову обставини, суд вважає, що Позивачем на цій стадії доведено обґрунтоване припущення про те, що позивач на свій розсуд може вчинити дії, спрямовані на ускладнення ефективного захисту прав Позивача у разі задоволення позову, зокрема, вчинити дії з відчуження майна.

Тому, заяву в частині накладення арешту на майно, слід задовольнити.

З урахуванням предмету спору суд вважає, що обраний захід забезпечення позову є пропорційним до заявлених позовних вимог і не буде надмірним тягарем для позивача.

Відповідно до ст. 154 ЦПК України, зустрічне забезпечення не є обов`язковим.

При цьому слід зазначити, що забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою ускладнення чи неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача, який не позбавлений права клопотати про скасування заходів забезпечення позову повністю або частково у разі, якщо перестануть існувати підстави для його застосування.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 149, 150, 258, 259, 260 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Заяву про забезпечення позову задовольнити.

Накласти арешт на таке майно:

- 2/3 частини квартири за адресою: АДРЕСА_1 , право власності на які зареєстровано за ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_5 ) на підставі договору купівлі-продажу від 11.06.2002 р.;

- автомобіль марки AUDI A6, 2003 р.в., VIN-код НОМЕР_1 , д.н. НОМЕР_2 , право власності на який зареєстровано за ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_5 ) 01.07.2021 р. на підставі ВМД від 30.06.2021 р.;

- автомобіль марки ЗАЗ-DAEWOO Сенс, 2006 р.в., VIN-код НОМЕР_3 , д.н. НОМЕР_4 , право власності на який зареєстровано за ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_5 ) 14.06.2006 р. на підставі довідки-рахунку від 13.04.2006 р.

Роз`яснити учасникам цивільної справи, що учасник справи може подати до суду вмотивоване клопотання про скасування заходу забезпечення позову.

Копію ухвали направити заявнику, особам, яких стосуються заходи забезпечення позову для відома та виконання.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Стягувач: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_6 .

Боржник: ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_5 ), адреса: АДРЕСА_1 ,

Строк пред`явлення ухвали до виконання до 24 грудня 2028 року.

Роз`яснити сторонам положення ч. 4 ст. 157 ЦПК України, відповідно до якої, особи, винні в невиконанні ухвали про забезпечення позову, несуть відповідальність, встановлену законом.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Оболонський районний суд міста Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення ухвали.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя Є.В. Діденко