ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 531/589/25 Номер провадження 22-ц/814/3075/25Головуючий у 1-й інстанції Попов М. С. Доповідач ап. інст. Пікуль В. П.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2025 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Пікуля В.П.,

суддів Одринської Т.В., Панченка О.О.,

за участю секретаря судового засідання Філоненко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференції цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник - адвокат Токарчук Богдан Валерійович, на рішення Карлівського районного суду Полтавської області від 12 травня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів -

В С Т А Н О В И В:

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог

У березні 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів.

В обґрунтування позову зазначено, що 06 жовтня 2017 року між сторонами було зареєстровано шлюб Карлівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, про що 06 жовтня 2017 року складено відповідний актовий запис № 104. Під час шлюбу були народжені малолітні діти: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Наразі шлюбні відносини між ОСОБА_1 та ОСОБА_1 фактично припинено, спільне господарство не ведуть, разом не проживають. Відповідач проживає за адресою: АДРЕСА_1 , а позивач разом з малолітніми доньками за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується довідкою № 1560 від 07 березня 2025 року, виданою виконкомом Карлівської міської ради.

Шлюб носить лише формальний характер, а тому його збереження суперечить їхнім спільним інтересам. Кожен з них має діаметрально протилежні погляди на сім`ю та шлюб, що перешкоджає побудові сімейних відносин. Підставою для розірвання шлюбу є ті обставини, що у них відсутні спільні інтереси, наявні різні погляди на життя, цінності, відсутнє взаєморозуміння та будь-яка взаємодія. Вони втратили почуття любові та поваги один до одного. Спроби примиритися виявилися безрезультатними, сімейні стосунки не відновилися, шлюб остаточно припинив своє існування.

Крім того, зазначається, що відповідач жодним чином не бере участі в утриманні спільних малолітніх дітей. Позивач перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, тому з метою захисту права дітей на належне утримання, яке вона не здатна самостійно забезпечити, вимушена поставити питання про стягнення аліментів з їхнього батька, ОСОБА_1 . Відповідач залишив сім`ю та не надає необхідної допомоги на утримання дітей в добровільному порядку, є молодою особою працездатного віку та не має на утриманні інших осіб, а тому позивач вважає, що він має можливість сплачувати аліменти. Відповідач офіційно не працевлаштований та має нерегулярний і мінливий дохід, тому вважає, що слід стягнути аліменти в твердій грошовій сумі, по 5000,00 грн на кожну дитину, що є необхідним та достатнім для забезпечення їх гармонійного розвитку.

У зв`язку з вище викладеним, позивач прохала суд розірвати шлюб між нею та відповідачем, укладений 06 жовтня 2017 року, а також стягнути з відповідача щомісячно аліменти на утримання малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі, що становить 5000,00 грн на кожну дитину, з індексацією відповідно до закону, починаючи з 11 березня 2025 року до досягнення дітьми повноліття.

Короткий зміст рішення місцевого суду

Рішенням Карлівського районного суду Полтавської області від 12 травня 2025 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів задоволено частково.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_1 , зареєстрований 06 жовтня 2017 року Карлівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, актовий запис №104, розірвано.

Ухвалено після розірвання шлюбу прізвище позивачки ОСОБА_1 не змінювати на дошлюбне.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_1 щомісячно аліменти на утримання малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі, що становить 3500,00 грн на кожну дитину, з індексацією відповідно до закону, починаючи з 11 березня 2025 року до досягнення дітьми повноліття.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_1 50 % суми судового збору, сплаченого відповідно до квитанції ID:1227-2993-2419-7746 від 10 березня 2025 року, у розмірі 484,48 грн.

Зобов`язано Головне управління Державної казначейської служби України у Полтавській області повернути з державного бюджету ОСОБА_1 50 % суми судового збору, сплаченого відповідно до квитанції ID:1227-2993-2419-7746 від 10 березня 2025 року, у розмірі 484,48 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

Вказано, що рішення підлягає негайному виконанню в частині стягнення аліментів в межах платежу за один місяць.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

З рішенням Карлівського районного суду Полтавської області від 12 травня 2025 року у частині розміру стягнутих аліментів не погодилася позивач та оскаржила його у відповідній частині в апеляційному порядку, подавши до суду апеляційну скаргу, в якій прохає суд скасувати частково оскаржуване рішення, а саме в частині стягнення із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_1 щомісячно аліменти на утримання малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі, що становить 3500,00 грн на кожну дитину, з індексацією відповідно до закону, починаючи з 11 березня 2025 року до досягнення дітьми повноліття та ухвалити у цій частині нове судове рішення, яким стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_1 щомісячно аліменти на утримання малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі, що становить 5000,00 грн на кожну дитину, з індексацією відповідно до закону, починаючи з 11 березня 2025 року до досягнення дітьми повноліття; в іншій частині рішення місцевого суду залишити без змін.

Позиції учасників справи

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

На думку особи, яка подала апеляційну скаргу, рішення суду першої інстанції у частині встановленого розміру аліментів є необґрунтованим та таким, що ухвалено без повного дослідження наявних у матеріалах справи доказів.

Позивач наголошує, що ОСОБА_1 не доведено незадовільний стан здоров`я, а також здійснення фінансових витрат з метою дороговартісного лікування.

Також суд першої інстанції не взяв до уваги виписку з карткового рахунку відповідача, з якої вбачається, що останній має періодичні надходження на власний рахунок, основну частину яких витрачає на онлайн казино.

Місцевий суд не звернув увагу на розмір витрат позивача на малолітніх доньок та не врахував інтереси дітей під час визначення стягуваного розміру аліментів.

Щодо відзиву на апеляційну скаргу

Відзив на апеляційну скаргу з дотриманням вимог ЦПК України до Полтавського апеляційного суду не надходив.

Відповідно до частини третьої статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Щодо явки та позиції учасників справи в суді апеляційної інстанції

Представник позивача адвокат Токарчук Б.В., взявши участь у розгляді справи у режимі відеоконференції, вимоги поданої апеляційної скарги підтримав та прохав її задовольнити з наведених у ній підстав.

Відповідач та його представник адвокат Янко О.О. під час судового засідання заперечували проти задоволення апеляційних вимог позивача та прохали рішення місцевого суду в оскаржуваній частині залишити без змін.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, вислухавши пояснення представника позивача, відповідача та його представника, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходить до такого висновку.

Щодо меж перегляду рішення місцевого суду

Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Оскільки апеляційна скарга ОСОБА_1 стосується виключно незгоди із стягнутим розміром аліментів, то в суду апеляційної інстанції відсутні підстави для перегляду рішення Карлівського районного суду Полтавської області від 12 травня 2025 року в іншій частині.

Встановлені обставини справи

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 06 жовтня 2017 року між сторонами було зареєстровано шлюб Карлівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, про що 06 жовтня 2017 року складено відповідний актовий запис № 104 (а.с.7). Подружні стосунки між сторонами припинені через втрату взаєморозуміння, різні погляди на життя; сім`я фактично розпалася; відновлення подружніх стосунків сторони не бажають.

Від спільного подружнього сторони мають малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.11-12).

Діти зареєстровані та проживають з позивачем за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується довідкою № 1560 від 07 березня 2025 року, виданою виконкомом Карлівської міської ради (а.с.13).

Згідно довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією, ОСОБА_1 з 01 грудня 2023 року встановлена ІІІ група інвалідності, безтерміново (а.с.33).

Згідно відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків від 28 березня 2025 року, ОСОБА_1 за період з 1 кварталу 2024 року по 4 квартал 2025 року отримує соціальні виплати у розмірі 2361,00 грн на місяць. Крім того, у квітні 2024 року у розмірі 1775,00 грн, у травні 2024 року у розмірі 7056,00 грн, у липні 2024 року у розмірі 1178,10 грн відповідачу було прощено кредитну заборгованість (а.с.45-47).

Позиція суду апеляційної інстанції

Відповідно до статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, що ратифікована постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно з частиною другою статті 3 Конвенції держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом (пункт 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»).

У частині третій статті 181 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Одним з основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття, закріплене у СК України.

Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до частин першої та другої статті 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той з батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини.

За своєю суттю аліменти - це кошти, покликані забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків, з ким проживає дитина і який бере активну участь у її вихованні. Подібний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 04 вересня 2019 року у справі № 711/8561/16-ц,від 29 червня 2022 року у справі № 596/826/21-ц, від 14 серпня 2024 року у справі № 760/4661/20.

Отже, за загальним правилом, спосіб виконання батьками своїх обов`язків по утриманню неповнолітніх дітей, зокрема, сплаті аліментів, залежить від домовленості між ними, однак, у разі відсутності такої домовленості той з батьків, з ким проживають діти, має право звернутися до суду з відповідним позовом і в цьому разі аліменти на них можуть бути присуджені у частці від заробітку (доходу) їх матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Згідно з частиною першою статті 3 Конвенції в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Так, з матеріалів справи вбачається, що малолітні діти сторін справи проживають разом з позивачем, а отже на ОСОБА_1 покладено більше турботи щодо утримання дітей.

Обґрунтовуючи розмір аліментів, які позивач просила суд стягнути з відповідача, вказано, що на утримання та розвиток малолітніх дітей ОСОБА_1 було витрачено у березні 2025 року 25379,90 грн, що включає у себе купівлю їжі, одягу, медичних препаратів, іграшок, оплату додаткових занять з англійської мови та музики, а також сплату комунальних платежів, що підтверджено долученими квитанціями та платіжними інструкціями (а.с. 80-102).

Разом з тим, ОСОБА_1 періодично фінансово допомагає позивачу утримувати спільних дітей, надсилаючи останній грошові кошти, однак їх розмір не є сталим (серпень 2024 року 804,02 грн, 3015,08 грн, 3030,23 грн, вересень 2024 року 3015,08 грн, 2010,05 грн, жовтень 2024 року 3015,08 грн, листопад 2024 року 3015,08 грн, грудень 2024 року 3618,09 грн, 2010,05 грн, січень 2025 року 3015,08 грн, 2000,00 грн, 1000,00 грн, 2000,00 грн, 2000,00 грн (а.с. 66-79)).

Також аналізуючи рух коштів на картковому рахунку відповідача за період з 01 січня 2024 року до 31 березня 2025 року вбачається, що за вказаний період всього було здійснено надходжень на загальну суму 632589,28 грн (а.с. 111).

Відповідач не надав суду достатніх доказів важкого матеріального становища. Той факт, що він не працює не є достатньою підставою для зменшення розміру аліментів, а також не звільняє його від обов`язку утримувати до досягнення повноліття дітей, батьком яких він є (згідно позиції Верховного Суду від 15 травня 2018 року у справі № 234/6207/17).

Враховуючи обов`язок батьків утримувати дітей до їх повноліття, беручи до уваги якнайкращі інтереси дітей, які потребують не лише матеріального забезпечення, а й фізичного та розумового розвитку, а також факт проживання дітей разом з позивачем та відсутність доказів важкого матеріального становища відповідача і відсутність на його утриманні інших осіб, колегія суддів вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 щодо розміру стягуваних аліментів підлягає задоволенню.

Колегія суддів зауважує, що встановлена у передбачуваному законодавством порядку у відповідача ІІІ група інвалідності свідчить про наявність в останнього стійкого розладу функцій організму, що при взаємодії із зовнішнім середовищем може призводити до обмеження його життєдіяльності, зокрема, у виборі виконуваної ним роботи. Крім того, у довідці до акта огляду медико-соціальною експертною комісією вказано, що ОСОБА_1 протипоказана важка фізична праця та праця з порушенням режиму харчування. Останній, з огляду на стан його здоров`я, хоч частково і обмежений у виконуваній ним роботі, однак має можливість працевлаштуватися та виконувати трудові функції з метою отримання доходу.

ОСОБА_1 не надав до суду ані першої інстанції, ані апеляційної інстанції доказів, що у зв`язку з наявною у нього хворобою, він потребує значних коштів на лікування, оскільки долучена до матеріалів справи індивідуальна програма реабілітації інваліда має рекомендаційний характер.

Крім того, суд апеляційної інстанції зауважує, що у частині першій статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Повноваження суду апеляційної інстанції визначено статтею 374 ЦПК України, згідно з пунктом другим частини першої якої за результатами розгляду апеляційної скарги апеляційний суд має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення згідно пунктів 2, 3, 4 частини першої статті 376 ЦПК України є: недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Беручи до уваги вищевказане, колегія суддів вважає за потрібне апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник - адвокат Токарчук Б.В., задовольнити та рішення Карлівського районного суду Полтавської області від 12 травня 2025 року у частині розміру стягуваних аліментів змінити, стягнувши із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_1 щомісячно аліменти на утримання малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі, що становить 5000,00 грн (замість стягнутих 3500,00 грн) на кожну дитину, з індексацією відповідно до закону, починаючи з 11 березня 2025 року до досягнення дітьми повноліття.

Щодо судових витрат в частині судового збору

За правилами частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Частиною шостою статті 141 ЦПК України передбачено, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються, зокрема, позивачі - у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів; особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю (пункти 3, 9 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір»).

Оскільки ОСОБА_1 не є звільненим від сплати судового збору, то з нього на користь держави слід стягнути судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 1816,80 грн.

Керуючись статтями 141, 367, 374, 376, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник - адвокат Токарчук Богдан Валерійович задовольнити.

Рішення Карлівського районного суду Полтавської області від 12 травня 2025 року у частині розміру стягуваних аліментів змінити, стягнувши із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 щомісячно аліменти на утримання малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі, що становить 5000,00 грн (замість стягнутих 3500,00 грн) на кожну дитину, з індексацією відповідно до закону, починаючи з 11 березня 2025 року до досягнення дітьми повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 1816,80 грн.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 22 грудня 2025 року.

Головуючий В.П. Пікуль

Судді Т.В. Одринська

О.О. Панченко