Справа № 703/7644/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2025 року м. Сміла

Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі судді Волосовського В.В., розглянувши у порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до Смілянського міськрайонного суду Черкаської області з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу з підстав відсутності порозуміння.

Свої вимоги мотивує тим, що 25 червня 2016 року між нею та відповідачем зареєстровано шлюб Центральним відділом державної реєстрації шлюбів Головного територіального управління юстиції у місті Києві, про що складено відповідний актовий запис №1272.

В позові зазначила, що від шлюбу вони мають двох спільних малолітніх дітей - сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Позивач стверджує, що їх спільне проживання з відповідачем як подружжя припинено з жовтня 2025 року через протилежні погляди на подружнє життя, спільне господарство не ведеться. Вважає, що спільне життя та збереження шлюбу неможливі, шлюб існує формально, а тому просить розірвати його.

При цьому зазначає, що їх спільні малолітні діти ОСОБА_3 , та ОСОБА_4 проживають з нею, спорів між нею і відповідачем щодо визначення місця проживання дітей наразі немає. А тому просила залишити місце проживання дітей разом з матір`ю.

Ухвалою судді Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 28 листопада 2025 року суд відкрив провадження у справі та постановив розгляд справи проводити за правилами спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідачу визначено строк для надіслання до суду відзиву на позовну заяву, позивачу для надання відповіді на відзив.

Копію наведеної ухвали було направлено сторонам за зареєстрованим місцем проживання, доказом чого є рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення.

19 грудня 2025 року до суду від відповідача ОСОБА_2 надійшов відзив, в якому останній позов визнав повністю та не заперечував проти його задоволення.

Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Клопотань від учасників справи про проведення судового засідання з повідомленням (викликом) сторін відповідно до частини 5 статті 279 ЦПК України не надходило.

У відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється.

Оскільки розгляд справи відбувався за відсутності учасників процесу фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснювалося.

Вивчивши матеріали справи, надані сторонами докази, дослідивши їх всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, суд приходить до наступного.

Судом встановлено наступні фактичні обставини справи, які відповідають правовідносинам, врегульованим нормами СК України щодо припинення шлюбу.

Відповідно до ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Так, судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 25 червня 2016 року Центральним відділом державної реєстрації шлюбів Головного територіального управління юстиції у місті Києві, актовий запис №1272, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 виданим 25 червня 2016 року (а.с.4).

Після державної реєстрації шлюбу наречена ОСОБА_5 змінила прізвище на « ОСОБА_6 ».

Як встановлено із свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 18 серпня 2017 року виданого Печерським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві та свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 від 06 квітня 2022 року виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Смілі Черкаського району Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), сторони є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.9,10).

В своєму позові позивач зазначила, що їх шлюб з відповідачем не склався, шлюбні відносини між сторонами припинені, спільне господарство не ведеться, примирюватись чи відновлювати подружні стосунки він наміру не має.

Відповідно до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка.

Суд бере до уваги положення ст. 24 СК України, яка визначає однією з основних ознак шлюбу його добровільність, передбачивши, що примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Частинами 3,4 ст.56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Згідно ч.2 ст.104 та ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 СК України.

За змістом ч.3 ст.109 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей.

Відповідно до ст. 112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї суперечитиме інтересам одного з них.

Як вбачається із п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

У ст. 17 Закону України № 3477-IV від 23 лютого 2006 року "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", зазначено, що "суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права".

Частина перша ст. 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод передбачає право особи на повагу до свого приватного та сімейного життя.

Поняття «приватного та сімейного життя» ЄСПЛ не є чітко визначеним, і охоплює широкий спектр питань, серед яких, зокрема, є права особи на приватний простір, право визначати своє приватне життя (справа «Пек проти Сполученого Королівства» від 28 січня 2003 року, заява №44647/98).

Судом встановлено, що сторони спільно не проживають, не ведуть спільного господарства, не мають спільного бюджету, не підтримують шлюбних стосунків. Формальне перебування у шлюбі суперечить їх інтересам.

Суд, врахувавши позицію сторін, викладену письмово та дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Враховуючи вищевикладене, а також з огляду на визнання відповідачем позову, яке є безумовним, не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приймає визнання відповідачем позову та вважає, що позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими та підлягають задоволенню, відтак шлюб необхідно розірвати відповідно до ст. 112 СК України.

Відповідно до ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватись цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

З врахуванням клопотання позивача щодо залишення їй шлюбного прізвища, після розірвання шлюбу суд залишає їй прізвище « ОСОБА_6 ».

Частиною 2 ст.114 Сімейного кодексу України передбачено, що у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

При вирішенні питання про залишення проживання дітей з матір`ю одночасно із вимогою про розірвання шлюбу суд враховує, що згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної

турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина третя статті 11 Закону України «Про охорону дитинства»).

Порядок визначення місця проживання дітей врегульований положеннями ст.29 ЦК України та ст.160,161 СК України.

Відповідно до частин першої, другої статті 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Водночас у постанові від 15 січня 2020 року в справі № 200/952/18 Верховний Суд зазначив, що за загальним правилом за відсутності спору щодо того, з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти, суд може вирішити питання про залишення проживання дитини разом із матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу. У разі наявності такого спору між батьками суд повинен роз`яснити сторонам порядок вирішення питання про визначення місця проживання дитини.

В постанові від 22 грудня 2021 року в справі № 339/143/20 Верховний Суд вказував, що зазначення у резолютивній частині рішення суду про залишення проживання дитини з кимось із батьків не свідчить, що суд вирішив позов про визначення місця проживання дитини, оскільки суд лише констатує з ким залишається проживати дитина після розірвання шлюбу, не змінюючи при цьому її місце проживання.

Суд зазначає, що у цій справі не вирішується питання про визначення місця проживання спільних дітей сторін. Наразі установлено, що на момент розгляду справи спір між батьками щодо місця проживання дітей відсутній, доказів протилежного матеріали справи не містять. Після фактичного припинення шлюбних відносин сторін діти залишилися проживати разом з матір`ю, а тому суд дійшов висновку про можливість вирішення питання про залишення проживання дітей разом із матір`ю одночасно з вимогою про розірвання шлюбу відповідно до заявлених вимог.

Питання судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Відповідно ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно ч.1 ст.142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у відповідній ухвалі чи рішенні, в порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні позову.

Відповідно квитанції до платіжної інструкції на переказ готівки №N10PL3931M від 17 листопада 2025 року, позивачем при подачі даної позовної заяви до суду сплачений судовий збір у сумі 1211 грн. 20 коп.

Враховуючи, що відповідач до початку розгляду справи по суті визнав позовні вимоги, позивачу необхідно повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а саме: 605 грн. 60 коп.

Крім того, приймаючи до уваги, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути сплачений при подачі позову судовий збір в сумі 605 грн. 60 коп. Така сума є різницею між розміром сплаченого позивачем судового збору та його частиною, яка підлягає поверненню позивачу з державного бюджету.

Доказів на понесення позивачем будь-яких інших судових витрат матеріали справи не містять.

На підставі наведеного, ст.24, 110, 112, 113 СК України, керуючись ст.5, 7,12, 13, 81, 89, 141, 206, 247, 260, 265 ЦПК України, -

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрований 25 червня 2016 року Центральним відділом державної реєстрації шлюбів Головного територіального управління юстиції у місті Києві, актовий запис №1272.

Після розірвання шлюбу ОСОБА_1 залишити прізвище « ОСОБА_6 ».

Шлюб вважати розірваним з моменту набрання рішенням суду законної сили.

Місце проживання малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , залишити з матір`ю - ОСОБА_1 .

Повернути ОСОБА_1 з державного бюджету 50% судового збору, сплаченого 26 червня 2025 року згідно платіжної інструкції на переказ готівки №N10PL3931M від 17 листопада 2025 року в сумі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн. 20 (двадцять) коп., тобто в розмірі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 (шістдесят) коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати по оплаті судового збору за подачу позову в сумі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 (шістдесят) коп.

Рішення суду може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду через Смілянський міськрайонний суд Черкаської області шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного тексту.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Сторони у справі:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , адреса: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_4 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 .

Головуючий: В. В. Волосовський