ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2025 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Петешенкової М.Ю.,

суддів Городничої В.С., Красвітної Т.П.,

при секретарі - Сахарові Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу

за апеляційною скаргоюОСОБА_1

на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 серпня 2025 року у складі судді Перекопського М.М.

у справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального некомерційного підприємства Рубіжанська центральна міська лікарня Рубіжанської міської ради Луганської області про скасування наказу та стягнення середнього заробітку, -

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що з грудня 2018 року працювала на посаді лікаря-отоларинголога дитячої міської поліклініки КНЗ «Рубіжанська центральна районна лікарня» Рубіжанської міської ради Луганської області.

Після введення в Україні воєнного стану 24 лютого 2022 року, трудові відносини не припиняла, та у зв`язку з переїздом на нове місце проживання, 05 березня 2024 року подала заяву щодо звільнення за власним бажанням.

Наказом від 05 березня 2024 року № 60/к її було звільнено, на підставі ч. 1 ст. 38 К3пП України.

Зазначає, що лише під час звільнення, їй стало відомо, що з 01 червня 2022 року дія трудового договору з нею була призупинена на підставі наказу КНП «Рубіжанська центральна міська лікарня» Рубіжанської міської ради Луганської області, зазначений наказ не було доведено до її відома, жодних повідомлень від роботодавця з приводу зазначеного вона не отримувала, хоча засоби зв`язку не змінювала.

25 березня 2024 року, 05 квітня 2024 року, 26 квітня 2024 року її представником було направлено запити до КНП «Рубіжанська центральна міська лікарня» Рубіжанської міської ради Луганської області щодо надання інформації у зв?язку з чим та на якій підставі було призупинено з нею трудові відносини та щодо отримання довідки про її середньомісячну заробітну плату, однак листами від 29 березня 2024 року № 200, від 08 квітня 2024 року № 220, від 07 травня 2024 року №300, з різних підстав, що не ґрунтуються на положеннях чинного законодавства, ввідповідач ідмовив у наданні запитуваної інформації.

Зазначає, наказ КНП «Рубіжанська центральна міська лікарня» Рубіжанської міської ради Луганської області від 01 червня 2022 року № 2/2K/032 свідчить про те, що дію трудового договору було призупинено з деякими працівниками лікарні, що суперечить ст. 13 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» яким визначено, що дія трудового договору може бути призупинена у зв`язку з військовою агресією проти України, що виключає можливість надання та виконання роботи, відсутність належного повідомлення та ознайомлення її з вказаним наказом є доказом порушення її трудових прав.

Враховуючи викладне, вимушена звернутися до суду за захистом своїх прав та просити суд визнати незаконним та скасувати наказ КНП Рубіжанська центральна міська лікарня Рубіжанської міської ради Луганської області від 01 червня 2022 року №2/2/К/032 «Про призупинення дії трудових договорів з деякими працівниками КНП Рубіжанська центральна міська лікарня Рубіжанської міської ради Луганської області та стягнути середній заробіток, за період з 01 червня 2022 року по 05 березня 2024 року у розмірі 259431,39 грн.

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 серпня 2025 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення суду мотивовано відсутністю підстав для задоволення позову, оскільки позивачем не доведено винної поведінки відповідача щодо винесення оскаржуваного наказу й позивачем пропущено строк звернення до суду, передбачений положеннями ст. 233 КЗпП України.

Не погодившись з таким рішенням суду, ОСОБА_1 звернулася з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просила скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не в повному обсязі з`ясував обставини справи, що мають значення для справи, оскільки відсутність належного повідомлення та ознайомлення з наказом про призупинення дії трудового договору є доказом порушення її трудових прав, адже весь час, з 01 червня 2022 року по 05 березня 2024 року, вона не була працевлаштована на інше місце роботи та фактично була позбавлена будь-яких грошових доходів. Вказує, що неправомірні дії роботодавця призвели до незарахування страхового стажу, адже за вказаний період роботодавцем не сплачувались внески на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що свідчить про порушення її прав, а тому висновки суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову є безпідставними. Окрім того, вказує, що у разі порушення роботодавцем законодавства про оплату праці не обмежується будь-яким строком звернення працівника до суду з позовом про стягнення заробітної плати, яка йому належить, тобто усіх виплат, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством, зокрема й за час простою, який мав місце не з вини працівника, незалежно від того, чи було здійснене роботодавцем нарахування таких виплат, а тому суд першої інстанції безпідставно відмовив у задоволенні позову з підстав пропуску строку на звернення до суду з даним позовом.

У відзиві на апеляційну скаргу КНЗ «Рубіжанська центральна районна лікарня» Рубіжанської міської ради Луганської області просила відмовити у задоволенні апеляційної скарги, а рішення залишити без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 01 червня 2022 року наказом №2/2К/032 відповідача призупинено дію трудового договору з ОСОБА_1 , лікарем-отоларингологом дитячим міської поліклініки КНП «Рубіжанська центральна міська лікарня» Рубіжанської міської ради Луганської області з 01 червня 2022 року до відновлення можливості виконувати роботу, але не пізніше дня припинення або скасування воєнного стану.

Відповідно до наказу від 05 березня 2024 року №60/к звільнено ОСОБА_1 лікаря-отоларинголога дитячого міської поліклініки КНП «Рубіжанська центральна міська лікарня» Рубіжанської міської ради Луганської області, 05 березня 2024 року за власним бажанням, у зв`язку із переїздом на нове місце проживання.

Згідно супровідного листа №153/1 від 05 березня 2024 року відповідач направив ОСОБА_1 «Новою поштою» разом з копіями Наказу №2/2К/032 від 01 червня 2022 року «Про призупинення трудових відносин з лікарем отоларингологом дитячим міської поліклініки «Рубіжанська центральна міська лікарня» Рубіжанської міської ради Луганської області ОСОБА_1 », копією Наказу №60/л від 05 березня 2022 року «Про звільнення отоларингологом дитячим міської поліклініки «Рубіжанська центральна міська лікарня» Рубіжанської міської ради Луганської області ОСОБА_1 за власним бажанням».

Із наказом ОСОБА_1 ознайомилась 05 березня 2024 року, що підтверджено повідомленням в месенджері Вайбер та визнано останньою.

Відповідно до довідки про середній заробіток (дохід) ОСОБА_1 за січень 2024 року було нараховано 10927,00 грн., за лютий 10927,00 грн.

Згідно довідки від 01 грудня 2022 року № 508- про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, ОСОБА_1 взята на облік як ВПО за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до довідки від 11 квітня 2022 року № 5614- про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, ОСОБА_1 взята на облік як ВПО за адресою: АДРЕСА_2 .

Згідно відомостей з Ліцензійного реєстру МОЗ з медичної практики від 21 лютого 2024 року, КНП «Рубіжанська центральна міська лікарня» Рубіжанської міської ради Луганської області, яка знаходилась за адресою: Луганська обл., м.Рубіжне, вул.Студентська, буд.19, місце провадження діяльності: м.Дніпро, проспект Олександра Поля, буд.22, м.Харків, вул.Георгія Тарасенка, 92а, м.Дніпро, проспект Олександра Поля, буд.98Д,

Відповідно до витягу з ЄРДР № 0001094 розпочато досудове розслідування за фактом незаконного заволодіння, невідомими особами на початку березня 2022 року, транспортних засобів, які перебували на території КНП «Рубіжанська центральна міська лікарня» Рубіжанської міської ради Луганської області.

Відповідно до витягу з ЄРДР № 0001367 розпочато досудове розслідування за фактом обстрілу по цивільним об`єктам та об`єктам критичної інфраструктури, під час якого пошкоджено приміщення КНП «Рубіжанська центральна міська лікарня» Рубіжанської міської ради Луганської області.

Згідно зі ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Громадяни України реалізують право на працю шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації або з фізичною особою.

Відповідно до ст. 64 Конституції України в умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень. Не можуть бути обмежені права і свободи, передбачені ст. 24, 25, 27, 28, 29, 40, 47, 51, 52, 55, 56, 57, 58, 59, 60, 61, 62, 63 цієї Конституції. Як вбачається ст. 43 Конституції України до цього переліку не входить.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 в Україні введено воєнний стан, який діє і на сьогоднішній день.

Положення Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» які регулюють деякі аспекти трудових відносин інакше, ніж Кодекс законів про працю мають пріоритетне застосування на період дії воєнного стану. Водночас, інші норми законодавства про працю, які не суперечать положенням Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» також можуть або повинні застосовуватися у відносинах між працівником та роботодавцем.

Частиною 1 ст. 13 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» визначено, що призупинення дії трудового договору це тимчасове припинення роботодавцем забезпечення працівника роботою і тимчасове припинення працівником виконання роботи за укладеним трудовим договором. Дія трудового договору може бути призупинена у зв`язку з військовою агресією проти України, що виключає можливість надання та виконання роботи.

Призупинення дії трудового договору не тягне за собою припинення трудових відносин.

Частиною 2 вказаної статті передбачено, що про призупинення дії трудового договору роботодавець та працівник за можливості мають повідомити один одного у будь-який доступний спосіб.

Згідно із ч. 3 ст. 13 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» відшкодування заробітної плати, гарантійних та компенсаційних виплат працівникам на час призупинення дії трудового у повному обсязі покладається на державу, що здійснює військову агресію проти України.

Таким чином, Закон України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» надав право роботодавцю призупиняти дію трудового договору з працівниками, що не припиняє трудових відносин, та не виплачувати у період призупинення заробітну плату, гарантійні та компенсаційні виплати працівникам.

Разом з тим, як вбачається з аналізу положень ч. 1 ст. 13 Закону «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», таке право роботодавця настає за певних умов. Такими умовами призупинення трудового договору з працівником є абсолютна неможливість через збройну агресію: роботодавцем надати роботу, а працівником виконувати її. До того ж побудова цієї норми закону вказує на те, що законодавець передбачив одночасне настання як неможливості роботодавцем надати роботу, так і неможливість виконувати цю роботу працівником.

Отже, спеціальна норма права передбачає право сторін призупинити дію трудового договору за умови наявності військової агресії проти України, що виключає можливість надання та виконання роботи. При цьому, роботодавець має перебувати в таких обставинах, коли він не може надати роботу працівнику, а працівник не може виконати роботу. Лише наявність правової норми яка передбачає право сторін призупинити дію трудового договору не є достатньою. Для сторін мають наступити відповідні наслідки за наявності обставин, що передбачає така норма права.

Відповідно до Наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України №309 від 22 грудня 2022 року місто Рубіжне було окуповано 13 травня 2022 року.

Таким чином, у КНП «Рубіжанська центральна міська лікарня» Рубіжанської міської ради Луганської області після 13 травня 2022 року до 21 лютого 2024 року не було можливості забезпечувати працівників підприємства роботою, оскільки всі необхідні для виконання роботи працівником виробничі, організаційні, технічні можливості, засоби виробництва знищені в результаті бойових дій і їх функціювання з об`єктивних і незалежних від роботодавця причин стали неможливими.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 не повідомляла КНП «Рубіжанська центральна міська лікарня» Рубіжанської міської ради Луганської області про зміну своєї адреси, таким чином КНП «Рубіжанська центральна міська лікарня» Рубіжанської міської ради Луганської області було позбавлено можливості повідомити останню про наявність наказу про призупинення дії трудового договору. Крім того, на сайті Рубіжанської військової адміністрації та лікарні була розміщена інформація щодо зміни місцезнаходження відповідача, проте ОСОБА_1 не дізналась про місцезнаходження роботодавця, доказів щодо наявності контактів ОСОБА_1 у роботодавця не суду не надано. Вказане надає достатні підстави вважати про втрату відповідачем можливості встановити контакти з ОСОБА_1 .

Встановивши фактичні обставини у справі, суд першої інстанції дійшов до правильного висновку, з яким погоджується колегія суддів про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки позивачем не доведено винної поведінки відповідача щодо винесення оскаржуваного наказу й позивачем пропущено строк звернення до суду, встановлений положеннями ст. 233 КзпП України, який може бути поновлений на підставі положень ст. 234 КзпП України, але при цьому правомірно встановив відсутність поважності причин пропуску.

Доводи апеляційної скарги з приводу відсутності належного повідомлення та ознайомлення з наказом про призупинення дії трудового договору, що є доказом порушення трудових прав позивача, адже весь час, з 01 червня 2022 року по 05 березня 2024 року, позивач не була працевлаштована на інше місце роботи та фактично була позбавлена будь-яких грошових доходів, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки зазначені обставини були предметом розгляду судом першої інстанції, на ці доводи судом було надано вичерпну відповідь.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що у разі порушення роботодавцем законодавства про оплату праці не обмежується будь-яким строком звернення працівника до суду з позовом про стягнення заробітної плати, яка йому належить, тобто усіх виплат, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством, зокрема й за час простою, який мав місце не з вини працівника, незалежно від того, чи було здійснене роботодавцем нарахування таких виплат, а тому суд першої інстанції безпідставно відмовив у задоволенні позову з підстав пропуску строку звернення до суду, колегія суддів не може прийняти до уваги, оскільки будь-яких інших перешкод, непереборних обставин, які б унеможливлювали подання позову до суду своєчасно позивачем, не наводилось як в суді першої інстанції, так і під час перегляду справи в апеляційному порядку.

Отже, суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини в справі та правильно визначив характер спірних правовідносин і закон, який їх регулює та застосував норми права, які регулюють ці правовідносини, вирішив спір з урахуванням меж заявлених вимог та конкретних обставин справи на підставі наданих сторонами доказів з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не містять передбачених законом підстав для скасування судового рішення.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Будь-яких інших доказів, що спростовують правильність рішення суду в апеляційній скарзі не наведено, тому рішення суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Згідно ст. 141 ЦПК України, судові витрати, у зв`язку з переглядом судового рішення, розподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 серпня 2025 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Вступна та резолютивна частини постанови проголошена 17 грудня 2025 року.

Повний текст судового рішення складено 24 грудня 2025 року.

Головуючий: М.Ю. Петешенкова

Судді: В.С. Городнича

Т.П. Красвітна