Справа №639/7627/24
Провадження №6/639/184/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2025року Новобаварський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого судді Труханович В.В.,

за участю секретаря Яременко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Харкові подання Приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Дмитра Кудряшова про визначення частки майна боржника ОСОБА_1 у майні, яким він володіє спільно з іншими особами,-

ВСТАНОВИВ:

24 листопада 2025 року до Новобаварського районного суду міста Харкова звернувся з поданням Приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Дмитра Кудряшова про визначення частки майна боржника ОСОБА_1 у майні, яким він володіє спільно з іншими особами згідно якого просив суд визначити частку боржника, ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 (адреса місця проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), у майні: - квартира АДРЕСА_2 , яким він володіє спільно з ОСОБА_2 , у розмірі 1/2 частки вказаної квартири.

В обгрунтування подання зазначено, що 09.04.2025 представник ОСОБА_3 - адвокат Пєтухов Андрій Юрійович звернувся до приватного виконавця, з заявою про примусове виконання виконавчого листа № 639/7627/24 від 11.03.2025, який видано Новобаварським районним судом міста Харкова про стягнення з ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 (адреса місця проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (адреса місця проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ) борг за розпискою від 10.02.2021 року та 3% річних від простроченої суми за період з 11.02.2022 до 23.02.2022 у розмірі 24 028 (двадцять чотири тисячі двадцять вісім) доларів США 32 центи, витрати по сплаті судового збору у розмірі 9 933 (дев`ять тисяч дев`ятсот тридцять три) грн. 62 коп.

09.04.2025 приватним виконавцем було відкрито виконавче провадження № 77771858 з виконання вищевказаного виконавчого листа № 639/7627/24.

В результаті примусового виконання зазначених виконавчих проваджень, перевірено майновий стан боржника, а саме: направлено запити до ПФУ, ДФСУ, МВСУ, ДМСУ, вимоги до КП «ХМБТІ» (з метою отримання інформацію про наявні об`єкти нерухомого майна зареєстровані за боржником), отримано Інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, здійснено виїзд за адресою боржника.

Згідно відповіді ПФУ, інформація відсутня.

Згідно відповіді ДФС України, інформація щодо джерел отримання доходів в ДРФО відсутня.

Згідно з відповіддю на запит МВС відсутні дані про зареєстровані за боржником транспортні засоби.

З метою забезпечення виконання рішення суду в порядку ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження», приватним виконавцем 09.04.2025 винесено постанову про арешт майна боржника. В порядку встановленому Законом України «Про виконавче провадження» необхідно накласти арешт на кошти на рахунках боржника таким чином, 09.04.2025 приватним виконавцем винесено постанови про арешт коштів боржника.

04.07.2025 та 04.09.2025 до приватного виконавця надійшли відповіді Комунального підприємства «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» згідно з наявними архівними матеріалами Комунальним підприємством «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» проведена реєстрація права спільної сумісної власності на частину квартири АДРЕСА_2 , станом на 31.12.2012 проведена за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 12.08.1993 Харківським міським центром приватизації державного житлового фонду р. №6-93-21063.

Згідно інформації Головного управління Держгеокадастру у Харківській області за боржником земельні ділянки не значяться. 06.05.2025 до приватного виконавця надійшла відповідь Департаменту реєстрації Харківської міської ради Харківської області, згідно інформаційної довідки з Реєстру територіальної громади міста Харкова, за вищевказаною адресою зареєстровані: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

З метою належного виконання рішення суду 06.11.2025 р. приватним виконавцем рекомендованим листом № 209 направлено виклик, за адресою реєстрації боржника, з метою явки до приватного виконавця 11.11.2025 р. об 11:00 год, для надання інформації про доходи, майно, кошти, тощо.

11.11.2025 приватним виконавцем складено акт про неявку за викликом виконавця та не надання пояснень стосовно виконання рішення суду.

Станом на сьогоднішній день, боржником не вчинено будь-яких дій, спрямованих на виконання рішення суду. Приватним виконавцем вживаються заходи примусового виконання рішення згідно Закону України «Про виконавче провадження», у зв`язку з чим він і звернувся до суду з даним поданням.

В судове засідання приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Дмитро Кудряшов не з`явився, надав суду заяву, відповідно до якої подання підтримав, просив суд його задовольнити.

Інші сторони в судове засідання не з`явилися, про день, час та місце слухання справи повідомлені належним чином, клопотань про відкладення слухання справи до суду не надходило, що у відповідності до ч.2 ст. 443 ЦПК України не перешкоджає розгляду вказаної заяви.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Судом було встановлено, що в провадженні Новобаварського районного суду міста Харкова перебувала цивільна справа № 639/7627/24 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення боргу.

Заочним рішенням Жовтневого районного суду міста Харкова від 03 лютого 2025 року стягнуто з ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 (адреса місця проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (адреса місця проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ) борг за розпискою від 10.02.2021 року та 3% річних від простроченої суми за період з 11.02.2022 до 23.02.2022 у розмірі 24 028 (двадцять чотири тисячі двадцять вісім) доларів США 32 центи, витрати по сплаті судового збору у розмірі 9 933 (дев`ять тисяч дев`ятсот тридцять три) грн. 62 коп. (а.с. 74-77).

Заочне рішенням Жовтневого районного суду міста Харкова від 03 лютого 2025 року набрало законної сили.

Відповідно до пункту 9 частини другої статті 129 Конституції України основними засадами судочинства є, зокрема, обов`язковість судового рішення.

Згідно зі статтею 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка підлягає застосуванню згідно з частиною четвертою статті 10 ЦПК України.

Так, згідно з частинами першою, другою статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності встановленої законом.

12 березня 2025 року представнику позивача ОСОБА_3 -адвокаату Пєтухову А.Ю. було направлено виконавчий лист по справі 639/7627/24 (а.с.84).

01.04.2025 представник ОСОБА_3 - адвокат Пєтухов Андрій Юрійович звернувся до приватного виконавця Кудряшова Д., з заявою про примусове виконання виконавчого листа № 639/7627/24 виданого Жовтневим районним судом м. Харкова 11.03.2025 (а.с. 91-92).

09.04.2025 приватним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого проваджень № 77771858 (а.с. 98).

Вищезазначена постанова про відкриття виконавчого провадження була направлена боржнику рекомендованим поштовим відправленням на адресу зазначену у виконавчому документі ( АДРЕСА_1 ) (а.с. 97,99-100).

Крім того, з метою забезпечення виконання рішення суду в порядку ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження», приватним виконавцем 09.04.2025 винесено постанову про арешт майна боржника та направлена боржнику (а.с. 109-110).

Так, в результаті примусового виконання зазначеного виконавчого провадження, було перевірено майновий стан боржника, а саме: направлено запити до ПФУ, ДФСУ, МВСУ, ДМСУ, вимоги до КП «ХМБТІ» (з метою отримання інформацію про наявні об`єкти нерухомого майна зареєстровані за боржником), отримано Інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, здійснено виїзд за адресою боржника.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно відповіді ДФС України від 09.04.2025 про джерела отримання доходів боржників-фізичних осіб та про номери рахунків- підприємця знято з обліку у контролюючих органах (а.с. 112).

Згідно з відповіддю на запит МВС відсутні дані про зареєстровані за боржником транспортні засоби (а.с. 114)

Відповідно до відповіді від 09.04.2025 за № 262293561 про осіб-боржників, які отримують пенсії та які працюють за трудовими та цивільно-правовими договорами, про останнє місце роботи - інформацію не знайдено (а.с. 113).

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта:

Актуальна інформація про об`єкт речових прав відомості з реєстру прав власності на нерухоме майно у Реєстрі прав власності на нерухоме майно відомості відсутні (а.с. 111).

Згідно інформації Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку боржник серед власників пакетів голосуючих акцій (5 відсотків і більше) акціонерних товариств(https://www.nssmc.gov.ua/for-market-participants/services/open-data/), відсутній (а.с. 110).

Відповідно до інформації з Державного суднового реєстру України (https://data.gov.ua/dataset/d3aee671-a29b-494e-877f-29f78a3e4581) інформації щодо морських та внутрішнього плавання суден за боржником приватним виконавцем не виявлено (а.с. 121).

Згідно інформації з Суднової книги України (https://data.gov.ua/dataset/1962ea6a-90b5- 4624-9735-440136a85d97) відомості про українські судна, технічний нагляд за якими не здійснюють класифікаційні товариства, що належать боржнику приватним виконавцем не виявлено (а.с. 116).

Відповідно до інформації Головного управління Держгеокадастру у Харківській області за боржником земельні ділянки не значяться (а.с. 117).

З відповіді КП «ХБТІ» вбачається, що наявним обліковим матеріалам інвентаризаційної справи на квартиру АДРЕСА_2 на ім`я ОСОБА_1 станом на 31.12.2012 проведена КП «ХМБТІ» ХМР на частину квартири на праві спільної сумісної власності на підставі свідоцтва про право власності на житло від 12.08.1993, виданого Харківським міським центром приватизації державного житлового фонду р.№6-93-21063 (а.с.123-124).

15.04.2025 в порядку статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» приватним виконавцем направлено вимогу до Управління комунального майна та приватизації департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради з метою надання інформації про приватизацію квартири, за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 125).

Згідно відповіді від 18.04.2025 на вищевказаний запит квартира приватизована, уповноважений власник ОСОБА_2 (а.с. 126).

Як вбачається, з інформації з реєстру територіальної громади міста Харкова, боржник ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.120).

Так, з метою належного виконання рішення суду 06.11.2025 приватним виконавцем рекомендованим листом № 209 направлено виклик, за адресою реєстрації боржника, з метою явки до приватного виконавця 11.11.2025 об 11:00 год, для надання інформації про доходи, майно, кошти, тощо (а.с. 129).

11.11.2025 приватним виконавцем складено акт про неявку за викликом виконавця та не надання пояснень стосовно виконання рішення суду (а.с. 130).

Як зазначає приватний виконавець, станом на сьогоднішній день, боржником не вчинено будь-яких дій, спрямованих на виконання рішення суду.

Крім того зазначив, що він вживає всіх можливих заходів для виконання рішення суду, однак такі заходи, з огляду на обставини, викладені в поданні, не призводять до належного виконання рішення суду.

Водночас боржник свої зобов`язання перед стягувачем добровільно не виконує. З огляду на вказані обставини, з метою виконання рішення суду, необхідно звернути стягнення на нерухоме майно боржника, для чого необхідно визначити частку у квартирі, якою боржник володіє спільно з ОСОБА_2 (а.с. 126).

Згідно ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. У п. 9 ч. 3 ст. 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Отже, виконання судових рішень є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Положеннями ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають із відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, порядок захисту прав стягувача, боржника та інших осіб у виконавчому провадженні унормовано положеннями Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно частини 1 статті 5 Закону примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про виконавче провадження» заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Відповідно до ч.6 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця. У разі якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця.

Згідно вимог частини 1 та 4 статті 50 Закону звернення стягнення на об`єкти нерухомого майна здійснюється у разі відсутності в боржника достатніх коштів чи рухомого майна. При цьому в першу чергу звертається стягнення на окрему від будинку земельну ділянку, інше приміщення, що належать боржнику. В останню чергу звертається стягнення на житловий будинок чи квартиру, в якому фактично проживає боржник. Після документального підтвердження належності боржнику на праві власності об`єкта нерухомого майна виконавець накладає на нього арешт та вносить відомості про такий арешт до відповідного реєстру у встановленому законодавством порядку. Про накладення арешту на об`єкт нерухомого майна, заставлене третім особам, виконавець невідкладно повідомляє таким особам.

Згідно із ст. 443 ЦПК України питання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, вирішується судом за поданням державного чи приватного виконавця.

Відповідно до роз`яснень викладених у п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 грудня 2003 року № 14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження», частка боржника у спільній власності з іншими особами визначається за поданням державного виконавця відповідно до положень законодавства, що регулює право власності. Такі подання мають розглядатися з додержанням вимог процесуального закону щодо допустимості засобів доказування.

Згідно статті 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Спільна власність є різновидом права власності, що ускладнена множинністю суб`єктів. Крім того, специфіка правовідносин спільної власності полягає в єдності об`єкта права власності відносно зазначеної множинності суб`єктів такого права.

Частиною першою статті 368 ЦК України визначено, що спільна сумісна власність - це спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності.

За змістом ст. 371 ЦК України у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, для звернення стягнення на неї здійснюється у порядку, встановленому статтею 366 Цивільного кодексу України.

Згідно із статтею 366 ЦК України кредитор співвласника майна, що є у спільній частковій власності, у разі недостатності у нього іншого майна, на яке може бути звернене стягнення, може пред`явити позов про виділ частки із спільного майна в натурі для звернення стягнення на неї. Якщо виділ в натурі частки із спільного майна має наслідком зміну його призначення або проти цього заперечують інші співвласники, спір вирішується судом. У разі неможливості виділу в натурі частки із спільного майна або заперечення інших співвласників проти такого виділу кредитор має право вимагати продажу боржником своєї частки у праві спільної часткової власності з направленням суми виторгу на погашення боргу. У разі відмови боржника від продажу своєї частки у праві спільної часткової власності або відмови інших співвласників від придбання частки боржника кредитор має право вимагати продажу цієї частки з публічних торгів або переведення на нього прав та обов`язків співвласника-боржника, з проведенням відповідного перерахунку.

Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, провадиться згідно зі статтею 370 ЦК України, відповідно до якої співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності.

Відповідно до ч. 2 ст. 370 ЦК України, у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного з співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Доказів того, що між боржником та заінтересованими особами були домовленості щодо іншого розподілу часток в праві спільної сумісної власності, суду не надано.

При розгляді подання державного виконавця в порядку ст. 443 ЦПК України вирішується питання не про виділ частки, що призводить до виділу її в натурі, припинення права спільної часткової власності на майно, а вирішується питання про визначення частки, що не є його поділом чи виділенням частки та не тягне за собою припинення права спільної часткової власності, а такий захід спрямований лише на забезпечення виконання рішення суду.

Системне тлумачення положень вказаних норм дає підстави дійти висновку, що за результатами розгляду подання державного виконавця про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, суд постановляє ухвалу, в якій зазначається конкретне майно, що підлягає саме виділу. Власники, які вважають, що у зв`язку зі зверненням стягнення на майно боржника у випадках, коли боржник володіє майном спільно з іншими особами, порушені їх майнові права у виконавчому провадженні, у зв`язку з накладенням арешту на майно, мають право звернутись до суду з позовом про визнання права на майно і про звільнення його з-під арешту.

Отже, судом було встановлено, що приватним виконавцем в ході примусового виконання рішення було проведено ряд необхідних виконавчих дій, а саме: повідомлено боржника про відкриття виконавчого провадження, здійснено виклик боржника, накладено арешт на майно боржника.

Окрім того, виконавцем встановлено, що боржнику на праві спільної сумісної власності належить квартира АДРЕСА_2 .

Зважаючи на те, що боржником у добровільному порядку заборгованість не погашена, з метою належного виконання рішення суду, суд вважає за необхідне визначити частку у спільному майні.

Отже, враховуючи, що квартира АДРЕСА_2 належить двом особам, в тому числі боржнику ОСОБА_1 ,на праві спільної сумісної власності,то суд, виходячи з положень ч. 2 ст.370 ЦК України визначає, що боржнику ОСОБА_1 належить 1/2 частини квартири АДРЕСА_2 .

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що подання подання Приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Дмитра Кудряшова про визначення частки майна боржника ОСОБА_1 у майні, яким він володіє спільно з іншими особами підлягає задоволенню в повному обсязі.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 12, 76-81, 89, 443 ЦПК України, ст. ст. 124, 129 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 355, 366, 368, 370, 371 ЦК України, ст. ст. 1, 5, 10, 11, 48, 50 Закону України «Про виконавче провадження», суд -

УХВАЛИВ:

Подання подання Приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Дмитра Кудряшова про визначення частки майна боржника ОСОБА_1 у майні, яким він володіє спільно з іншими особами задовольнити.

Визначити, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , на праві власності належить 1/2 частина квартири АДРЕСА_2 .

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складання повного тексту ухвали.

Повний текст ухвали складено 22.12.2025.

Суддя В.В. Труханович