УХВАЛА

24 грудня 2025 року

м. Київ

справа № 705/7334/16-ц

провадження № 61-15454ск25

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Ступак О. В. (суддя-доповідачка), Осіяна О. М., Сакари Н. Ю.,

вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Прудивуса Миколи Анатолійовича на постанову Черкаського апеляційного суду від 05 листопада 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення боргу, 3 % річних та інфляційних втрат,-

ВСТАНОВИВ:

Обставини справи

1. У грудні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просив стягнути солідарно з відповідачів на свою користь заборгованість за розпискою від 12 грудня 2013 року у розмірі

650 836,00 грн, з яких: 125 000,00 грн - основна сума боргу, 352 282,00 грн - інфляційне збільшення боргу, 173 554,00 грн - відсотки у вигляді облікової ставки НБУ.

2. Уманський міськрайонний суд Черкаської області рішенням від 02 червня 2025 року у задоволенні позову відмовив.

3. Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, представник ОСОБА_1 - адвокат Прудивус М. А. звернувся до Черкаського апеляційного суду.

4. Постановою від 05 листопада 2025 року Черкаський апеляційний суд задовольнив частково апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Прудивуса М. А.

Рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 02 червня

2025 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення боргу, 3 % річних та інфляційних втрат, скасував та ухвалив нове.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення боргу, 3 % річних та інфляційних втрат задовольнив частково.

Стягнув з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 заборгованість за розпискою

від 12 грудня 2013 року в сумі 125 000,00 грн та інфляційні втрати в сумі

251 597,41 грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовив. Вирішив питання розподілу судових витрат.

Узагальнені доводи касаційної скарги

5. 08 грудня 2025 року через підсистему «Електронний суд» ОСОБА_1 , у інтересах якого діє адвокат Прудивус М. А., звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на постанову Черкаського апеляційного суду від 05 листопада 2025 року, просив її скасувати у частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо солідарного стягнення заборгованості та постановити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

6. Як на підставу касаційного оскарження ОСОБА_1 посилається на неврахування судами висновків щодо застосування норми права, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 30 червня 2020 року у справі

№ 638/18231/15-ц, від 26 жовтня 2022 року у справі № 227/3760/19-ц, від 16 січня 2019 року у справі № 464/3790/16-ц, у постанові об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 23 січня 2019 року у справі

№ 355/385/17, та постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 02 квітня 2020 року у справі № 63/17330/16-ц та від 19 травня 2021 року у справі № 641/9402/13-ц.

7. Також заявник, як підставу касаційного оскарження, зазначив

пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України з посиланням на пункт 1 та 3 частини третьої статті 411 ЦПК України.

Позиція Верховного Суду

8. Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

9. Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

10. Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята

статті 19 ЦПК України).

11. Предметом позову є стягнення боргу, 3 % річних та інфляційних втрат.

12. Пункт 1 частини першої статті 176 ЦПК України регламентує, що ціна позову у позовах про стягнення грошових коштів визначається сумою, яка стягується, чи оспорюваною сумою за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку.

13. Тож ціна позову у цій справі в загальному розмірі становить 650 836, 00 грн, яка станом на 01 січня 2025 року не перевищує 250 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (3 028,00 грн * 250 = 757 000,00 грн).

14. Отже ця справа, виходячи з ціни позову, за загальним правилом належить до категорії справ, рішення у яких відповідно до пункту 2 частини третьої

статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню.

15. При вирішенні питання про відкриття касаційного провадження у малозначній справі судом касаційної інстанції не надається правова оцінка законності та обґрунтованості оскаржуваних судових рішень, а виключно встановлюється наявність чи відсутність випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої

статті 389 ЦПК України.

16. Касаційна скарга не містить обґрунтованих посилань на наявність обставин, які передбачені підпунктами а, б, в, г пункту 2 частини третьої

статті 389 ЦПК України.

17. Обставин, за наявності яких судове рішення у справі з ціною позову, яка не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, підлягає касаційному оскарженню, Верховним Судом у цій справі не встановлено.

18. Згідно з положеннями частини першої статті 394 ЦПК України одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

19. Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

20. Відмова у відкритті касаційного провадження у справі, яка не підлягає касаційному оскарженню, відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

21. Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року, § 45; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року, § 37).

22. Застосування передбаченого законодавством порогу ratione valoris (ціна позову) для подання скарг до верховного суду є правомірною та обгрунтованою вимогою, враховуючи саму суть повноважень верховного суду щодо розгляду лише справ відповідного рівня значущості («Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року, § 36).

23. З урахуванням наведеного, оскільки заявник подав касаційну скаргу на судове рішення у справі з ціною позову, яка не перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, яке не підлягає касаційному оскарженню, Верховний Суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у цій справі.

Керуючись статтею 129 Конституції України, частиною шостою статті 19,

пунктом 2 частини третьої статті 389, частиною першою, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою

представника ОСОБА_1 - адвоката Прудивуса Миколи Анатолійовича на постанову Черкаського апеляційного суду від 05 листопада 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення боргу, 3 % річних та інфляційних втрат.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді:О. В. Ступак О. М. Осіян Н. Ю. Сакара