24.12.2025 Справа № 756/4521/24
Справа № 756/4521/24
Провадження № 2/756/330/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2025 року Оболонський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді Жука М.В.,

при секретарі Колядінцевій П.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ», Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 , про відшкодування шкоди заподіяної смертю потерпілого,

у с т а н о в и в:

У квітні 2024 року ОСОБА_4 та ОСОБА_1 звернулися до суду в порядку цивільного судочинства з позовною заявою до ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ», ФОП ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 , про відшкодування шкоди заподіяної смертю потерпілого.

В обґрунтування позовних вимог зазначають, що 17.05.2019 ОСОБА_3 , керуючи транспортним засобом «ПАЗ-32054», порушивши правила дорожнього руху, здійснив наїзд на велосипедиста ОСОБА_5 , внаслідок чого останній помер.

Оскільки транспортний засіб «ПАЗ-32054» належить ФОП ОСОБА_2 та був застрахований ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ», позивачі у зв`язку зі смертю ОСОБА_5 зазнали моральних страждань, ОСОБА_4 втратила годувальника, позивачі просять стягнути з ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ» на користь ОСОБА_4 25 038 грн. 00 коп. страхового відшкодування моральної шкоди, 150 228 грн. 00 коп. страхового відшкодування пов`язаного із втратою годувальника, стягнути з ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ» на користь ОСОБА_1 25 038 грн. 00 коп. страхового відшкодування моральної шкоди та стягнути з ФОП ОСОБА_2 на користь позивачів по 974 962 грн. 00 коп. компенсації відшкодування моральної шкоди.

У відзиві на позовну заяву ФОП ОСОБА_2 посилаючись на необґрунтованість та безпідставність позовних вимог просить відмовити у задоволенні позову в частині вимог позивачів відносно неї. Зокрема зазначає про відсутність вини ОСОБА_3 у дорожньо-транспортній пригоді та недоведеність моральних страждань позивачів.

У відповіді на відзив позивачі, заперечуючи викладені у відзиві на позовну заяву твердження ФОП ОСОБА_6 , просять позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

У запереченнях на відповідь на відзив ФОП ОСОБА_2 просила у задоволенні позовних вимог щодо неї відмовити.

ОСОБА_3 надіслав до суду пояснення, у яких зазначаючи про безпідставність та необґрунтованість позовних вимог просив відмовити у задоволенні позову.

Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 15.04.2025 закрито провадження у справі в частині вимог позову ОСОБА_4 до ФОП ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди та залучено до участі у справі ОСОБА_1 в порядку процесуального правонаступництва замість ОСОБА_4 в частині її вимог до ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ».

У судовому засіданні представник ОСОБА_1 - адвокат Лабик Р.Р. позовні вимоги підтримав у повному обсязі, позов просив задовольнити, посилаючись на викладені у позові обставини.

Представник ФОП ОСОБА_2 - адвокат Мороз А.А. у судовому засіданні посилаючись на безпідставність та необґрунтованість позовних вимог просила відмовити у задоволенні позову.

Інші учасники справи у судове засідання не з`явилися, про день, час та місце судового засідання повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили, заяви про розгляд справи за їх відсутності до суду не надходило, а тому з урахуванням положень ч. 1 ст. 223 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за їх відсутності.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною 1 ст. 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненнями особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом.

Частинами 1 та 2 ст. 76 ЦПК України установлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до змісту ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Судом установлено, що 17.05.2019, близько 13 год. 05 хв. відбулось ДТП між автобусом «ПАЗ-32054», під керуванням ОСОБА_3 та велосипедистом ОСОБА_5 .

Вироком Христинського районного суду Черкаської області, залишеним без змін ухвалою Черкаського апеляційного суду від 12.08.2024, ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. Цим вироком суду установлені обставини, які відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України не підлягають доказуванню, а саме те, що ОСОБА_3 , 17.05.2019, близько 13 год. 05 хв., керуючи рейсовим автобусом «ПАЗ-32054», д.н.з. НОМЕР_1 , та рухаючись в межах населеного пункту по вул. Першотравнева м. Христинівка Черкаської області, в порушення вимог пунктів 2.3.б), 12.3, 12.4 ПДР, не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою та відповідно не відреагував на її зміну. Так, ОСОБА_3 , рухаючись у світлу пору доби, не обрав безпечну швидкість руху керованого ним автомобіля, рухаючись зі швидкістю близько 86 км/год., що на 36 км/год. перевищувала дозволену швидкість у населеному пункті 50 км/год., поблизу будинку № 88 здійснив наїзд на велосипедиста ОСОБА_5 , внаслідок чого ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження, що призвели до смерті, що перебуває у прямому причинному зв`язку з ДТП 17.05.2019.

Ухвалюючи вказаний вирок судом враховано зміст і обсяг допущених ОСОБА_3 правил безпеки дорожнього руху та одночасно враховано невідповідність цим правилам дій потерпілого ОСОБА_5 , який рухаючись на велосипеді по дорозі перед зміною напрямку руху не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Крім того, у цим вироком суду встановлено, що при судово-токсикологічній експертизі крові з трупа ОСОБА_5 , 1940 року народження, виявлено: етанол в кількості 1.50г /дм3 (т. 1 а.с. 216-235).

ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 .

Відповідно до квитанції ПП ОСОБА_7 від 19.05.2019 ОСОБА_3 сплачено 1 300 грн. 00 коп. за обслуговування похорон ОСОБА_5 (т. 1 а.с. 103).

Згідно свідоцтва про одруження серії НОМЕР_3 10.12.1961 ОСОБА_5 уклав шлюб з ОСОБА_8 , яка після одруження змінила прізвище на ОСОБА_9 (т. 1 а.с. 18).

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 народився ОСОБА_1 , батьками якого записані ОСОБА_5 та ОСОБА_4 (т. 1 а.с. 170).

Згідно наданої Залізничним відділом ДРАЦС у м. Львові МЮ України інформації № 1254/21.3-26 від 10.09.2021 виявлено актовий запис про шлюб ОСОБА_5 з ОСОБА_8 , у яких є син - ОСОБА_10 . Смерті ОСОБА_11 та ОСОБА_12 не виявлено (т. 1 а.с. 16).

Відповідно до полісу № АО299033, станом на 17.05.2019 страхова відповідальність транспортного засобу «ПАЗ-32054», д.н.з. НОМЕР_1 , страхувальником якого є ОСОБА_2 , застрахована у ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ». Страхова сума на одного потерпілого становить: 200 000 грн. 00 коп. за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю, 100 000 грн. 00 коп. за шкоду, заподіяну майну. Розмір франшизи 1 000 грн. 00 коп. (т. 1 а.с. 127).

Згідно повідомлення ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ» № 51-3584 від 19.06.2020, ОСОБА_4 було подано заяву про відшкодування моральної шкоди у розмірі 50 076 грн. 00 коп., пов`язаною із смертю потерпілого. Оскільки кримінальне провадження розглядається в досудовому порядку, то розгляд заяви про виплату страхового відшкодування припиняється до того моменту, коли буде прийняте рішення відповідного суду.

Відповідно до роздруківки веб-сторінки Національного банку України, з 10.11.2021 Національний банк України застосував до ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ» захід впливу у виді відкликання (анулювання) всіх ліцензій на провадження діяльності з надання фінансових послуг (т. 1 а.с. 21).

Як вбачається з витягу з електронного кабінету перевізника, перевізником на транспортному засобі з д.н.з. НОМЕР_1 є ОСОБА_2 (т. 1 а.с. 22).

Згідно відповіді на запит ГУ ДПС у Черкаській обл. від 30.09.2024 ОСОБА_3 станом на 2 квартал 2019 року отримував дохід від ОСОБА_2 (т. 1 а.с. 198).

Згідно наказу № 3 ПП ОСОБА_2 від 01.02.2017 ОСОБА_3 прийнято на роботу водієм автобуса ПАЗ-32054 з 01.02.2017 та звільнено з роботи 31.10.2022 відповідно до наказу № ПП ОСОБА_2 від 31.10.2025 (т. 1 а.с. 241, 242).

Як вбачається з індивідуальних відомостей про застраховану особу реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування Пенсійного фонду Укарїни від 07.10.2024 ФОП ОСОБА_2 сплачувала за ОСОБА_3 . ЄСВ у періоди з травня 2007 року по жовтень 2015 року, з лютого 2017 року по березень 2020 року, з червня 2020 року по грудень 2020 року, з березня 2021 року по серпень 2021 року, з листопада 2021 року по грудень 2021 року, у лютому 2022 року та з березня 2022 року по жовтень 2022 року (т. 1 а.с. 208-211).

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_5 ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 (т. 2 а.с. 65).

Згідно інформації приватного нотаріуса Уманського районного нотаріального кругу Черкаської області Митник А.К. № 05/01-16 від 05.02.2025 за матеріалами спадкової справи № 1/2025 (номер спадкової справи у спадковому реєстрі 73499264) до складу спадкоємців ОСОБА_4 входить ОСОБА_1 (т. 2 а.с. 68).

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 09.04.2025 спадкоємцем ОСОБА_4 є її син ОСОБА_1 (т. 2 а.с. 74).

Як вбачається з податкових декларацій платника єдиного податку - ФОП ОСОБА_2 , її дохід становить: 312 000 грн. 00 коп. за 2018 рік, 340 115 грн. за 2019 рік, 201 758 грн. за 2020 рік, 199 800 грн. за 2022 рік та 241 563 грн. 00 коп. за 2023 рік (т. 1 а.с. 137-143).

Частиною 1 ст. 22 ЦК України встановлено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

За змістом ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Згідно із ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями, рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, що її заподіяла, за наявності її вини.

Частиною 2 ст. 1168 ЦК України, передбачено, що моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.

Згідно ч. 1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Відповідно до частин 2, 5 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Відповідно до ч. 3 ст. 1193 ЦК України якщо груба необережність потерпілого сприяла виникненню або збільшенню шкоди, то залежно від ступеня вини потерпілого (а в разі вини особи, яка завдала шкоди, - також залежно від ступеня її вини) розмір відшкодування зменшується, якщо інше не встановлено законом.

Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до ст. 1200 ЦК України у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті.

Шкода відшкодовується: чоловікові, дружині, батькам (усиновлювачам), які досягли пенсійного віку, встановленого законом, - довічно;

Шкода відшкодовується у розмірі середньомісячного заробітку (доходу) потерпілого з вирахуванням частки, яка припадала на нього самого та працездатних осіб, які перебували на його утриманні, але не мають права на відшкодування шкоди. До складу доходів потерпілого також включаються пенсія, суми, що належали йому за договором довічного утримання (догляду), та інші аналогічні виплати, які він одержував.

Особам, які втратили годувальника, шкода відшкодовується в повному обсязі без урахування пенсії, призначеної їм внаслідок втрати годувальника, та інших доходів.

Розмір відшкодування, обчислений для кожного з осіб, які мають право на відшкодування шкоди, завданої смертю годувальника, не підлягає подальшому перерахункові, крім таких випадків: народження дитини, зачатої за життя і народженої після смерті годувальника; призначення (припинення) виплати відшкодування особам, що здійснюють догляд за дітьми, братами, сестрами, внуками померлого.

Розмір відшкодування може бути збільшений законом.

Відповідно до преамбули Закону України від 01.07.2004 року № 1961-IV "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (далі - Закон № 1961-IV), що діяв на момент виникнення спірних правовідносин, цей Закон регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі - обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності) і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Згідно із п. 9.1. ст. 9 Закону № 1961-IV страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування.

Відповідно п. 22.1. ст. 22 Закону № 1961-IV у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Статтею 23 Закону № 1961-IV передбачено, що шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, зокрема, є шкода, пов`язана із смертю потерпілого.

Згідно із ст. 27 Закону № 1961-IV страхове відшкодування (регламентна виплата) виплачується, якщо смерть потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди настала протягом одного року після дорожньо-транспортної пригоди та є прямим наслідком цієї дорожньо-транспортної пригоди.

Страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 Цивільного кодексу України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.

Страховик (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами.

Страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, за умови надання страховику (МТСБУ) документів, що підтверджують такі витрати, та пред`явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.

Відшкодування шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого, може бути виплачено у вигляді одноразової виплати. Загальний розмір усіх здійснених страхових відшкодувань (регламентних виплат) за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю однієї особи, не може перевищувати страхову суму за таку шкоду.

Згідно ст. 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» встановлено мінімальну заробітну плату у місячному розмірі 4 173 грн.

Відповідно до п. 12.2 ст. 12 Закону № 1961-IV франшиза при відшкодуванні шкоди, заподіяної життю та/або здоров`ю потерпілих, не застосовується.

За змістом п.п. 5, 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 (зі змінами й доповненнями) - відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховується стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану тощо. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Враховуючи, що у судовому засіданні на підставі зібраних доказів установлено, що дорожньо-транспортна пригода під час якої ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження, що стали причиною його смерті, відбулося внаслідок порушення правил дорожнього руху водієм автобуса ПАЗ-32054, д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_3 , який знаходився у трудових відносинах з ФОП ОСОБА_2 , а цивільно-правова відповідальність водія автобуса ПАЗ-32054, д.н.з. НОМЕР_1 була застрахована ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ», суд дійшов висновку про те, що відповідачі є відповідальними за шкоду завдану смертю потерпілого.

При цьому страхова компанія несе відповідальність в межах страхового ліміту, а ФОП ОСОБА_2 , як роботодавець працівника з вини якого заподіяно шкоду, у розмірі, що не покриває страхове відшкодування.

Визначаючи розмір компенсації позивачу моральної шкоди, завданої смертю батька ОСОБА_1 суд виходячи із засад розумності та справедливості враховує ступень вини водія ОСОБА_3 , який знаходився у трудових відносинах з ФОП ОСОБА_2 , а також враховує порушення правил дорожнього руху самим потерпілим та перебування ним у стані алкогольного сп`яніння, що в сукупності сприяло виникненню ДТП, настанню негативних і незворотних наслідків, тому заявлений позивачем розмір компенсації моральної шкоди підлягає зменшенню до 200 000 грн. 00 коп.

Таким чином, зі страхової компанії підлягає стягненню визначені законом страхові виплати на користь ОСОБА_1 , як потерпілого, так і спадкоємця ОСОБА_4 у розмірі 50 076 грн. 00 коп. (25 038 грн. 00 коп. + 25 038 грн. 00 коп.) страхового відшкодування моральної шкоди та 150 228 грн. 00 коп. страхового відшкодування пов`язаного із втратою годувальника.

З ФОП ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 у відшкодування моральної шкоди, підлягає стягненню компенсація з вирахуванням стягнутої судом страхової виплати у розмірі 149 924 грн. 00 коп. (200 000 грн. 00 коп. - 50 076 грн. 00 коп.).

Інші доводи сторін не спростовують встановлених у справі фактичних обставин та зроблених на підставі них висновків.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Оскільки позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а позивач звільнений від оплати судових витрат, то згідно зі ст. 141 ЦПК України з відповідачів в дохід держави підлягає стягненню судові витрати у вигляді судового збору.

Згідно з ч. 1 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до ч. 4, 5 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

На підтвердження надання правничої допомоги надано договір про надання професійної правничої допомоги № 2964 від 12.08.2020, укладеного між АО «Автопоміч» та ОСОБА_4 та договір про надання професійної правничої допомоги № 2906 від 12.08.2020, укладеного між АО «Автопоміч» та ОСОБА_1 та додатки до них, згідно яких вартість послуг адвокатського об`єднання за цими договорами становить суму, що дорівнює 30% від суми отриманих виплат. Під сумою отриманих виплат вважаються кошти, що сплачені відповідальною особою у якості грошової компенсації за спричинену шкоду, що стосується події описаної в предметі договору або іншою особою, які отримав клієнт або уповноважений ним представник або треті особи в інтересах яких було укладено договір, в тому числі кошти отримані в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб, протягом всього терміну дії договору. Якщо грошову компенсацію за спричинену шкоду сплачено клієнту готівкою та/або на його банківський рахунок, то оплата послуг адвокатського об`єднання здійснюється клієнтом після виплати клієнту грошової компенсації за спричинену шкоду не пізніше 5-ти банківських днів після такої виплати.

На думку суду, розмір заявлених витрат на професійну правничу допомогу у заявленій сумі є завищеним, не співмірним зі складністю справи, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягом наданих послуг, ціною позову та значенням справи для сторін.

Слід також зазначити, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Дана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 02.07.2020 у справі № 362/3912/18 (провадження № 61-15005св19), у додатковій постанові Верховного Суду від 30.09.2020 у справі № 201/14495/16-ц (провадження № 61-22962св19).

Аналогічні критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10.12.2009 у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23.01.2014 у справі «East/WestAllianceLimited» проти України», від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

За таких обставин суд, з урахуванням заперечень відповідача, вважає, що визначений сторонами розмір гонорару не відповідає критерію розумності з огляду на несправедливе завищення цієї оплати до виконаної роботи, часу на надання вищенаведених послуг. З урахуванням наявності у адвоката повної вищої юридичної освіти, стажу роботи в галузі права, з урахуванням того, що представником позивача підготовано та подано до суду позовну заяву з додатками, клопотання про витребування доказів, відповідь на відзив, повідомлення про смерть позивачки, клопотання про долучення доказів, участь у судових засіданнях 20.09.2024, 14.11.2024, 15.04.2025, 21.05.2025, 28.10.2025, суд вважає за необхідне визначити вартість однієї години у розмірі 1 000 грн. 00 коп.

Враховуючи вищевикладене, незначну складність справи, тривалість затраченого представником позивача часу, пропорційність витрат до предмету спору та обсягу фактично наданих послуг і результатів розгляду справи, з урахуванням вимог ч. 3 ст. 141 ЦПК України, суд вважає достатнім розміром стягнення з відповідачів на користь позивача витрат, понесених на правничу допомогу у розмірі 12 000 грн. 00 коп. (1 000 грн. 00 коп. х 12 год.).

Керуючись ст.ст. 1-13, 76-83, 141, 209, 258, 259, 263-265, 268, 280-282, 354 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ», Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 , про відшкодування шкоди заподіяної смертю потерпілого - задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ» (адреса: м. Київ, пр-т Володимира Івасюка, 4, корпус 6А, ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_6 ) 50 076 грн. 00 коп. страхової виплати з відшкодування моральної шкоди, 150 228 грн. 00 коп. страхової виплати з відшкодування пов`язаного із втратою годувальника, 6 000 грн. 00 коп. витрат на правничу допомогу, а всього 206 304 (двісті шість тисяч триста чотири) грн. 00 коп.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_7 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_6 ) 150 228 грн. 00 коп. компенсації моральної шкоди, 6 000 грн. 00 коп. витрат на правничу допомогу, а всього 156 228 (сто п`ятдесят шість тисяч двісті двадцять вісім) грн. 00 коп.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ» (адреса: м. Київ, пр-т Володимира Івасюка, 4, корпус 6А, ) в дохід держави 2 003 грн. 04 коп. судового збору.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_7 ) в дохід держави 1 502 грн. 28 коп. судового збору.

В решті вимог позову - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги в тридцятиденний строк з дня його складення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя