печерський районний суд міста києва
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2025 року Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого: судді Григоренко І.В.,

при секретарі: Андрієнко І.І.,

за участю:

позивача: не з`явився,

представника відповідача: не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Готельний комплекс «РУСЬ» про захист прав споживачів та відшкодування шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Печерського районного суду м. Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Готельний комплекс «Русь» (далі - відповідач, ТОВ «ГК «Русь»), в якому просить визнати відповідача винним у порушенні його прав як споживача; визнати відповідача винним та стягнути з відповідача на користь позивача 500 000 грн компенсації моральної шкоди; відповідача винним та стягнути з відповідача на користь позивача матеріальну шкоду у вигляді втраченого заробітку у розмірі 90 000,00 грн. згідно з договором № 111-ТУ з Громадським рухом «Віра, Надія, Любов».

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначає, що 18.12.2023 року він поселився до 1311 номеру готелю ТОВ «ГК «Русь» за адресою: м. Київ, вул. Госпітальна, 4. У подальшому він виявив у номері готелю пил, зафіксував це фото та відео, надіслав на сторінку готелю у мережі «Фейсбук», після чого працівники готелю почали переселяти його до інших номерів. При цьому адміністратор готелю не зміг надати пояснення щодо описаної вище ситуації, а після звернення до директора готелю, останній пообіцяв, що він зможе виселитися із номеру ввечері без доплати та наступного разу його безкоштовно заселять у готель зранку або ввечері. Вказував, 07.05.2024 року він прибув а міжрегіональну робочу зустріч із закладами охорони здоров`я проєкту «Reach 95». До цього він уклав договір про надання послуг з Громадською організацією «Громадський рух «Віра, Надія, Любов» (м. Одеса) (далі - ГО «Громадський рух «Віра, Надія, Любов») № 111-ТУ, на виконання проєкту у межах м. Києва 16 закладів охорони здоров`я мали отримувати його послуги за 15 000,00 грн. на місяць. На його звернення до адміністрації готелю щодо пилу у номері відповіді отримано не було, внаслідок чого його керівництво прийняло рішення розірвати з ним договір, оскільки ТОВ «ГК «Русь» не допустило його до конференц-залу для участі у робочій зустрічі, яка була обов`язковою. Через це він отримав повідомлення № 158 від 13.05.20204 року про розірвання договору про надання послуг, у зв`язку із чим він втратив заробіток у розмірі 90 000,00 грн. Крім того, через вказані вище події йому було заподіяно моральну шкоду, яку останній оцінює у розмірі 500 000,00 грн. Посилаючись на ч.ч. 4. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», ч.ч. 2, 4, 16, 23, 633, 638 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), ст. 22 Закону України «Про туризм», позивач звернувся до суду з указаним позовом.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.08.2024 року, 22.08.2024 року справу було передано судді Печерського районного суду м. Києва Григоренко І.В.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 23.08.2024 року позовну заяву ОСОБА_1 було залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви.

04.11.2024 року позивачем усунуто недоліки позовної заяви.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 19.11.2024 року в порядку загального позовного провадження відкрито провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Готельний комплекс «РУСЬ» про захист прав споживачів та відшкодування шкоди, та підготовче засідання у справі призначено на 27.01.2025 року.

12.12.2024 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від ТОВ «ГК «Русь» надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача проти позову заперечував, посилаючись на безпідставність, необґрунтованість та недоведеність позовних вимог. Вказує, що позивач проживав в готелі двічі: з 27.09. по 29.09.2023 року (за замовленням ПрАТ «КИЙ АВІА») та з 17.12. по 19.12.2023 року (за замовленням ФОП ОСОБА_2 ), оплата за надання позивачу готельних послуг здійснювалася третіми особами. 17.12.2023 року позивач був заселений у номер 1311 категорії «Стандарт» та після отримання від нього скарг щодо наявності пилу у номері, його було переселено до номеру 618 цієї категорії, оскільки номер 1311 був помилково виставлений службою номерного фонду до списку готових під заселення номерів. При цьому у ОСОБА_1 не виникло зауважень до номеру 618. 18.12.2023 року від позивача надійшла скарга на щодо незадовільного стану номеру 618, тому з метою уникнення конфлікту йому було запропоновано номер підвищеної категорії «Прем`єр» (номер 91), без доплати різниці вартості номерів та послугу пізнього виїзду 19.12.2024 року без доплати, на що ОСОБА_1 погодився, проте продовжив писати до відділу центрального бронювання негативні повідомлення з погрозами та використанням ненормативної лексики. Крім того, перебуваючи у гостьовій зоні готелю, позивач поводився агресивно, не реагував на зауваження інспекторів служби безпеки готелю, внаслідок чого на підставі службової записки начальника Служби прийому і розміщення готелю Бородіної М.В. позивача було внесено до списку небажаних гостей. У березні 2024 року від ФОП ОСОБА_4 надійшла заявка на бронювання проживання ОСОБА_1 у готелі у період з 17.03. по 18.03.2024 року, проте у виконанні цього бронювання готель відмовив через перебування позивача у списку небажаних гостей. Після цього ОСОБА_1 особисто телефонував до готелю, грубо розмовляв із працівниками служби бронювання, погрожуючи ним фізичною розправою. У подальшому ФОП ОСОБА_5 подав заявнику на бронювання проживання групи гостей у готелі у період з 07.05. по 08.05.2024 року, проте працівники служби бронювання готелю не помітили наявність ОСОБА_1 у списку гостей, тому коли він прибув до готелю 07.05.2024 року для участі у заході, йому було повідомлено про це особисто та роз`яснено, що він внесений до списку небажаних гостей готелю через недопустиму поведінку під час попереднього перебування у готелі. Листом від 06.12.2024 року ГО «Громадський рух «Віра, Надія, Любов» повідомило про те, що участь ОСОБА_1 у Міжрегіональній робочій зустрічі, яка відбувалася у готелі з 07.05. по 08.05.2024 року, не передбачала декларованого обов`язку, невиконання якого могло б спричинити відповідальність сторін у рамках договору. Крім того, щодо причин дострокового припинення з позивачем договору про надання послуг, ГО «Громадський рух «Віра, Надія, Любов» повідомило про те, що таке право передбачено умовами договору, тому відсутність позивача на Міжрегіональній робочій зустрічі, яка відбувалася у готелі з 07.05. по 08.05.2024 року не була причиною дострокового припинення договору про надання послуг від 01.04.2024 року № 111/ТУ зі сторони ГО «Громадський рух «Віра, Надія, Любов», відтак правові підстави для стягнення на користь позивача майнової шкоди відсутні. Крім того, факт заподіяння позивачу моральної шкоди недоведений, заявлена ним сума компенсації не обґрунтована. Позивачем не надано жодних доказів на підтвердження фактів порушення його прав, як наслідок завдання йому відповідачем моральної шкоди. Крім того, представник відповідача заявила про те, що докази на підтвердження понесених відповідачем витрат на професійну правничу допомогу будуть надані у строк, передбачений до ч. 8 ст. 141 ЦПК України.

03.01.2025 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від позивача надійшла відповідь на відзив.

16.01.2025 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від представника відповідача - адвоката Шакірової Т.В. надійшло клопотання про долучення доказів до матеріалів справи.

23.01.2025 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від представника відповідача - адвоката Шакірової Т.В. надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Протокольними ухвалами Печерського районного суду м. Києва від 27.01.2025 року приєднано до матеріалів справи відзив на позовну заяву, відповідь на відзив, документи, подані представником відповідача у клопотанні від 16.01.2025 року, та у зв`язку із задоволенням клопотання представника відповідача і неявкою в підготовче засідання позивача та його представника, відповідно п. 3 ч. 2 ст. 198 ЦПК України, підготовче засідання було відкладено до 10.04.2025 року.

10.04.2025 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від представника позивача - адвоката Клименка М.С. надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

10.04.2025 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від представника відповідача - адвоката Шакірової Т.В. надійшла заява про проведення підготовчого засідання, призначеного на 10.04.2025 року, без фіксування технічними засобами.

Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 10.04.2025 року, у зв`язку із задоволенням клопотання представника позивача, відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 198 ЦПК України, підготовче засідання було відкладено до 05.06.2025 року.

05.06.2025 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від позивача надійшла заява про проведення підготовчого засідання, призначеного на 05.06.2025 року, без фіксування технічними засобами, в якій останній зазначив, що не заперечує проти закриття підготовчого засідання.

05.06.2025 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від представника відповідача - адвоката Шакірової Т.В. надійшла заява про проведення підготовчого засідання, призначеного на 05.06.2025 року, без фіксування технічними засобами, в якій остання зазначила, що не заперечує проти закриття підготовчого засідання.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 05.06.2025 року закрито підготовче провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Готельний комплекс «РУСЬ» про захист прав споживачів та відшкодування шкоди, та справу призначено до розгляду по суті в загальному позовному провадженні на 12.08.2025 року.

10.07.2025 року з використанням системи «Електронний суд» на адресу Печерського районного суду м. Києва від позивача надійшло клопотання про долучення доказів до матеріалів справи.

12.08.2025 року з використанням системи «Електронний суд» на адресу Печерського районного суду м. Києва від представника відповідача - адвоката Шакірової Т.В. надійшли додаткові пояснення у справі.

12.08.2025 року з використанням системи «Електронний суд» на адресу Печерського районного суду м. Києва від позивача надійшли додаткові пояснення у справі, в яких останній просив провести судове засідання, призначене на 12.08.2025 року, за його відсутності та задовольнити позовні вимоги.

12.08.2025 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від представника відповідача - адвоката Шакірової Т.В. надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, в якій остання просила у задоволенні позову відмовити з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву та додаткових поясненнях.

Протокольними ухвалами Печерського районного суду м. Києва від 12.08.2025 року приєднано до матеріалів справи додаткові пояснення представника відповідача, додаткові пояснення позивача, документи, подані позивачем у клопотанні від 10.07.2025 року.

В судове засідання 12.08.2025 року учасники справи не з`явились, про дату, час і місце судового засідання повідомлені належним чином. Позивач у заяві від 12.08.2025 року просив розглядати справу за його відсутності. Представник відповідача у заяві від 12.08.2025 року просила розглядати справу за її відсутності.

Оскільки, згідно п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі, зокрема, неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки, суд дійшов висновку про розгляд справи за відсутності учасників справи.

Дослідивши письмові докази у справі у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, враховуючи наступне.

Суд встановив, що відповідно до реєстраційної картки від 27.09.2023 року № 4837875 ОСОБА_6 проживав у готелі ТОВ «ГК «Русь» з 27.09.2023 року по 29.09.2023 року.

Згідно з реєстраційною карткою від 17.12.2023 року № 4856608 ОСОБА_6 проживав у готелі ТОВ «ГК «Русь» з 17.12.2023 року по 19.12.2023 року.

Відповідно до службової записки начальника Служби прийому і розміщення готелю Бородіної М.В. на ім`я Директора ТОВ «ГК «Русь» від 18.12.2023 року було запропоновано внести ОСОБА_7 до чорного списку.

Листом від 06.12.2024 року ГО «Громадський рух «Віра, Надія, Любов» повідомило про те, що ОСОБА_1 мав мандат на участь у Міжрегіональній робочій зустрічі, що відбувалася у готелі «Прем`єр Готель Русь» з 07.05. по 08.05.2024 року. Відвідування ОСОБА_1 вищевказаної зустрічі було бажаним для налагодження співпраці між учасниками команди. Проте це не передбачало декларованого обов`язку, невиконання якого могло б спричинити відповідальність сторін у рамках договору. Організація не володіє інформацію про час та обставини, за яких ОСОБА_1 припинив свою участь у зустрічі. Також відсутня інформація про факти конфліктів за його участі під час зустрічі. Пунктом 8.3. договору про надання послуг від 01.04.2024 року № 111/ТУ встановлено право замовника на односторонню відмову від договору.

Матеріали справи містять скрін-шоти листування ОСОБА_1 з адміністрацією готелю «Прем`єр Готель Русь» щодо скарг на незадовільний стан номерів готелю під час його проживання у період з 17.12.2023 року по 19.12.2023 року.

Як визначено у ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 15 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних , житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Згідно ч. 1, п. 8 ч. 2 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

За змістом ч. ч. 1, 2 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Отже, зобов`язання з відшкодування шкоди є безпосереднім наслідком правопорушення, тобто порушення охоронюваних законом суб`єктивних особистих немайнових та майнових прав та інтересів учасників цивільних відносин. За своїм характером ці зобов`язання належать до роду недоговірних, тобто вони виникають поза межами існуючих між потерпілим і завдавачем шкоди договірних чи інших правомірних зобов`язальних відносин.

Згідно ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. За змістом ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

У ст. 627 ЦК України визначено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагентів та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи-споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів.

Частиною першою статті 639 ЦК України передбачено, що договір може бути укладений у будь якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотні умови договору, визначені у ч. 1 ст. 638 ЦК України, можна поділити на чотири групи: 1) умови про предмет договору; 2) умови, що визначені законом як істотні; 3) умови, які є необхідними для договорів даного виду; 4) умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Основні вимоги щодо користування готелями та аналогічними засобами розміщення усіх форм власності, що здійснюють свою діяльність на території України у сфері надання послуг розміщення (готельних послуг) споживачам, і регулюють відносини між споживачами (фізичними особами, які проживають в готелях або мають намір скористатися готельними послугами) та готелями, виконавцями цих послуг регламентуються Правилами користування готелями й аналогічними засобами розміщення та надання готельних послуг, затверджених наказом Державної туристичної адміністрації України від 16.03.2004 року № 19 (далі - Правила).

Згідно з п. 3.1 Правил готель має право укладати договір з замовником (споживачем) на бронювання номерів (місць) шляхом підписання його двома сторонами, а також шляхом прийняття заявки на бронювання за допомогою поштового, телефонного або іншого зв`язку (засобів електронної пошти, включаючи факсимільну), який дозволяє достовірно встановити належність заявки споживачу або замовнику. Договір вважається укладеним тільки в разі письмового акцепту готелем направленої йому заявки на бронювання та досягнення сторонами згоди в обумовленій формі щодо всіх істотних умов.

Відповідно до п. 3.6. Правил надання готельних послуг договір про надання основних готельних послуг споживачу вважається укладеним після оформлення документів на проживання (заповнення анкети, реєстрації) та засвідчується розрахунковою квитанцією або іншим розрахунковим документом, що підтверджує укладення договору і містить у собі: - найменування готелю, його реквізити; - прізвище , ім`я та по батькові споживача; - інформацію про номер (місце в номері), що надається; - ціну номера (місця в номері); - інші необхідні дані на розсуд готелю.

Згідно ст. 1 Закону України «Про туризм» туристичний продукт - це попередньо розроблений комплекс туристичних послуг, який поєднує не менше ніж дві такі послуги, що реалізується або пропонується для реалізації за визначеною ціною, до складу якого входять послуги перевезення, послуги розміщення та інші туристичні послуги, не пов`язані з перевезенням і розміщенням (послуги з організації відвідувань об`єктів культури, відпочинку та розваг, реалізації сувенірної продукції тощо).

Відповідно до ч. 5 ст.22 Закону України «Про туризм» договір на готельне обслуговування укладається як шляхом укладення письмового договору, так і шляхом прийняття готелем заявки на бронювання за допомогою поштового, телефонного чи іншого зв`язку, що дозволяє достовірно встановити особу, від якої надходить заявка. У разі прийняття заявки договір на готельне обслуговування вважається укладеним з моменту отримання підтвердження готелю про прийняття замовлення та вказівки можливого початку надання готельного обслуговування з визначеного часу.

У п. 2. Правил надання готельних послуг Готель зобов`язаний надати споживачу необхідну, достовірну, доступну та своєчасну інформацію про готельні послуги.

Так, готелем надано ОСОБА_1 вичерпну інформацію про готельні послуги, про що свідчить підпис позивача на реєстраційних картках.

Відповідно до п. 1.12. Правил надання готельних послуг, готель повинен мати внутрішні правила проживання у готелі.

ОСОБА_1 заповнив реєстраційну картку та погодився з внутрішніми правилами проживання готелю шляхом їх підписання та відмітки про ознайомлення з Правил проживання у готельному комплексі.

Згідно ч. 1 ст. 907 ЦК України, договір про надання послуг може бути розірваний, у тому числі шляхом односторонньої відмови від договору, в порядку та на підставах, встановлених цим Кодексом, іншим законом або за домовленістю сторін. Порядок і наслідки розірвання договору про надання послуг визначаються домовленістю сторін або законом.

Частинами 1, 2 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов`язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити ї у визначений строк стає неможливим.

Якщо значну частину обсягу послуги чи робіт (понад сімдесят відсотків загального обсягу) вже було виконано, споживач має право розірвати договір лише стосовно частини послуги або робіт, що залишилася. Якщо під час виконання робіт (надання послуг) стане очевидним, що їх не буде виконано з вини виконавця, згідно з умовами договору, споживач має право призначити виконавцю відповідний строк для усунення недоліків, а в разі невиконання цієї вимоги у визначений строк - розірвати договір і вимагати відшкодування збитків або доручити виправлення недоліків третій особі за рахунок виконавця.

Наведені положення знайшли детальне відображення у Правилах надання готельних послуг, пункт 5.4 яких містить норму про те, що споживач при виявленні недоліків у наданій послузі, невідповідності послуги присвоєній категорії готелю має право за своїм вибором вимагати: усунення недоліків безоплатно та у визначений термін; відповідного зменшення ціни за надану послугу. Готель повинен ужити заходів щодо усунення недоліків наданої послуги протягом години з моменту пред`явлення споживачем відповідної вимоги. Споживач має право розірвати договір про надання готельних послуг і відповідно до чинного законодавства вимагати повного відшкодування збитків, якщо готель в установлений термін не усунув недоліки.

Згідно ст. 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Як визначено у ч. ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст. 78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Проте, позивач не довів належними та допустими доказами факт неналежного надання відповідачем готельної послуги, а суд не встановив, що діями відповідача порушено права позивача, внаслідок чого йому була заподіяна матеріальна шкода у вигляді втраченого заробітку, а тому, суд вважає, що у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 у цій частині слід відмовити.

Щодо позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, суд виходить з наступного.

Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи (ч. 2 ст. 23 ЦК України).

Як визначено у ч. 3 ст. 23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення.

У порушення процесуального обов`язку позивачем не надано належних, достатніх та допустимих доказів на підтвердження заподіяння йому моральної шкоди, не зазначено у чому саме вона полягає, не обґрунтовано її розмір, не доведено, що шкода була завдана саме протиправними діями відповідача, та наявності причинно-наслідкового зв`язку між такою шкодою і протиправними діяннями відповідача.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Однак, всупереч вказаним вимогам, позивачем не доведено та матеріалами справи не підтверджено факт заподіяння йому моральної шкоди.

Відповідно до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси, у спосіб, визначений законами України.

Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Як визначено у ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Аналізуючи викладене, суд вважає позовні вимоги ОСОБА_1 необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню

Як визначено у ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

Оскільки суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, то питання щодо розподілу судового збору судом не вирішується, а відповідачем належних доказів на підтвердження понесення судових витрат не надано.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 11, 15, 16 Цивільного кодексу України, Положенням про обов`язкове особисте страхування від нещасних випадків на транспорті», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 959 від 14.08.1996 року, Правилами перевезення пасажирів, багажу, вантажобагажу та пошти залізничним транспортом України, затвердженими наказом Міністерства транспорту та зв`язку України № 1196 від 27.12.2006 року, ст. ст. 3, 4, 12, 13, 19, 76-81, 133-141, 259, 263-265, 273, 353, 354, 355, п.п. 15.5 п. 15 Розділу ХІІІ Перехідні положення Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

В позові ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Готельний комплекс «РУСЬ» про захист прав споживачів та відшкодування шкоди - відмовити.

Позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Готельний комплекс «РУСЬ», 01601, м. Київ, вул. Госпітальна, буд. 4, .

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано учасниками справи до Київського апеляційного суду через Печерський районний суд м. Києва, а з початку функціонування Єдиної інформаційно-телекомунікаційної системи безпосередньо до апеляційного суду, матеріали справи витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності Цивільним процесуальним кодексом України в редакції від 15.12.2017 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складений та підписаний 02.09.2025 року.

Суддя І.В. Григоренко