ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 грудня 2025 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого судді Макарова М.О.

суддів Петешенкової М.Ю., Свистунової О.В.

розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи в письмовому провадженні у м. Дніпрі цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпра від 27 серпня 2025 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів,-

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2025 року позивач звернувся до суду sз позовом до ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів.

Позов мотивовано тим, що рішенням Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 04 вересня 2013 року по справі №227/3815/13-ц за позовною заявою ОСОБА_1 було встановлено, що ОСОБА_3 є батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та цим рішенням стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини від усіх видів його доходу, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи стягнення з 24 липня 2013 року і до досягнення дитиною повноліття.

07 вересня 2013 року ОСОБА_3 уклав шлюб з ОСОБА_5 , від якого вони мають дитину ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішенням Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 16 травня 2014 року по справі №227/1825/14-ц на користь ОСОБА_5 з ОСОБА_3 стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частини від усіх видів його доходу, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи стягнення з 11 квітня 2014 року і до досягнення дитиною повноліття та на утримання ОСОБА_5 в розмірі 1/10 частини від усіх видів доходу до досягнення дитиною ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , трьох років.

Рішенням апеляційного суду Донецької області від 19 червня 2014 року по справі №227/1825/14-ц рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 16 травня 2014 року було скасовано в частині визначення розміру аліментів та стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/6 частини від усіх видів його доходу, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця починаючи з 11 квітня 2014 та до досягнення дитиною повноліття.

04 листопада 2024 року висновком ЛКК №214/1464 ОСОБА_3 встановлено діагноз хронічне обструктивне захворювання легень 2 ст. пневмосклероз ЛН ІІ ст. Протипоказана підземна праця, в умовах пилу та газу.

22 листопада 2024 року висновком ЛКК №227/1518 ОСОБА_3 встановлено діагноз хронічна вертеброгенна радикулопатія. Протипоказана важка фізична та підземна праця.

16 грудня 2024 року ОСОБА_3 на підставі наказу №2797 кз звільнено з ПРАТ «ШУ «Покровське», з займаної посади прохідника 5 розряду дільниці - ПР-7 за статтею 40 КЗпП України у зв`язку з невідповідністю робітника виконуваній роботі внаслідок стану здоров`я.

У зв`язку з вищевикладеним, з огляду на те, що у позивача змінився сімейний стан, на його утриманні перебуває неповнолітня дитина, на утримання якої за рішенням суду стягнуто аліменти у розмірі 1/6 його доходів, змінився матеріальний стан позивача, оскільки його звільнено з роботи за станом здоров`я, останній просив суд зменшити аліменти на утримання доньки ОСОБА_4 з 1/4 до 1/8 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпра від 27 серпня 2025 року позов задоволено частково та ухвалено Зменшити розмір аліментів, які стягуються за рішенням Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 04 вересня 2013 року по цивільній справі №227/3815/13-ц та стягувати з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти в розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення від дня набрання чинності рішенням суду і до досягнення дитиною повноліття. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Вирішено питання стосовно судових витрат.

Рішення суду мотивовано тим, що народження ще однієї дитини спричинило зміну матеріального стану позивача, адже зазначена обставина очевидно потребує додаткових фінансових витрат. Сімейний стан платника аліментів змінився, що у відповідності до наведених вище положень Сімейного Кодексу є самостійною підставою для зміни розміру аліментів, визначеного судовим рішенням. Також встановлено і погіршення стану здоров`я платника аліментів та його матеріального становища.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду змінити та викласти резолютивну частину рішення в такій редакції: У задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів відмовити, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не повно з`ясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним матеріалах справи доказам, не сприяв повному, об`єктивному та неупередженому її розгляду, а тому рішення та додаткове суду не відповідають фактичним обставинам справи, є незаконними та необґрунтованими.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, з наступних підстав.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Згідно з ч. 13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Отже, враховуючи викладене апеляційна скарга представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпра від 27 серпня 2025 року підлягає розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи та без їх виклику як малозначна.

Так, судом встановлено, що батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження, серії НОМЕР_1 , актовий запис №24 (а.с.50).

Рішенням Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 04 вересня 2013 року по справі №227/3815/13-ц з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІНН НОМЕР_2 , що мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІНН НОМЕР_3 , яка зареєстрована АДРЕСА_2 , мешкає за адресою АДРЕСА_1 , стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини від всіх видів доходу, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 24 липня 2013 року.

07 вересня 2013 року ОСОБА_3 уклав шлюб з ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб, серії НОМЕР_4 , актовий запис №190 (а.с.14), від якого вони мають малолітню дитину ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження, серії НОМЕР_5 , актовий запис №32 (а.с.15).

Рішенням Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 16 травня 2014 року по справі №227/1825/14-ц з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_2 , що мешкає АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ІПН НОМЕР_6 , яка мешкає: АДРЕСА_3 , стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частини від всіх видів доходу, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця починаючи з 11 квітня 2014 та до досягнення дитиною повноліття, та на своє утримання в розмірі 1/10 частини від всіх видів доходу до досягнення дитиною ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , трьох років, починаючи з 11 квітня 2014 (а.с.17-18).

Рішенням апеляційного суду Донецької області від 19 червня 2014 по справі №227/1825/14-ц рішення Добропільського міськрайсуду Донецької області від 16 травня 2014 року скасовано в частині визначення розміру аліментів на утримання дитини та стягнуто з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що мешкає в АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка мешкає в АДРЕСА_3 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти в розмірі 1/6 частини від всіх видів доходу, але не менш ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця починаючи з 11 квітня 2014 року та до досягнення дитиною повноліття. В решті частині рішення залишено без змін (а.с.19-20).

Згідно висновку ЛКК №214/1464 від 04 листопада 2024 року ОСОБА_3 встановлено діагноз хронічне обструктивне захворювання легень 2 ст. пневмосклероз ЛН ІІ ст. Протипоказана підземна праця, в умовах пилу та газу (а.с.25).

Відповідно до звисновка ЛКК №227/1518 від 22 листопада 2024 року ОСОБА_3 встановлено діагноз хронічна вертеброгенна радикулопатія. Протипоказана важка фізична та підземна праця (а.с.26).

Згідно наказу генерального директора ПРАТ «ШУ «Покровське» від 16 грудня 2024 №2797 кз ОСОБА_3 звільнено з займаної посади прохідника 5 розряду дільниці - ПР-7 за статтею 40 КЗпП України у зв`язку з невідповідністю робітника виконуваній роботі внаслідок стану здоров`я (а.с.27).

Відповідно до довідки Добропільського ВДВС у Покровському районі Донецької області від 28 березня 2025 року за №22.23-12952 заборгованість ОСОБА_3 зі сплати аліментів за виконавчим листом №227/3815/13-ц з моменту відкриття провадження станом на 28 березня 2025 року відсутня (а.с.136).

Рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи №10482/25/633/В від 25 квітня 2025 року ОСОБА_3 встановлено третю групу інвалідності (а.с.162-165).

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що народження ще однієї дитини спричинило зміну матеріального стану позивача, адже зазначена обставина очевидно потребує додаткових фінансових витрат. Сімейний стан платника аліментів змінився, що у відповідності до наведених вище положень Сімейного Кодексу є самостійною підставою для зміни розміру аліментів, визначеного судовим рішенням. Також встановлено і погіршення стану здоров`я платника аліментів та його матеріального становища.

Проте, колегія суддів не може погодитись, з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

У ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до ч.ч. ст. 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ст.ст. 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Згідно з положеннями ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частина 3 ст. 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Згідно з пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Звертаючись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, позивач посилався на те, що у зв`язку зі зміною його сімейного стану та матеріального стану через створенням нової сім`ї та народженням доньки від іншого шлюбу, утримання дружини та її двох дітей, що унеможливлює сплату визначеного судом розміру аліментів.

Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку, що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів.

При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного і зміни матеріального стану. Однак, зміна сімейного стану є самостійною, не залежної від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною 1 ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Суд першої інстанції у порушення вищевказаних вимог закону не звернув уваги на те, що народження ще однієї дитини, погіршення стану здоров`я платника аліментів, не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів.

Позивач належними та допустимими доказами не підтвердив погіршення його майнового стану.

Колегія суддів звертає увагу на те, що розмір аліментів відповідає вимогам сімейного законодавства, а його зменшення, без підтвердження погіршення його матеріального становища, не буде спрямовано на належне забезпечення дитини та суперечитиме її інтересам.

Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним із головних конституційних обов`язків і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві, покладається законом рівною мірою на обох батьків і такий обов`язок є безумовним. Закон не передбачає будь-яких спеціальних умов для виникнення обов`язку батьків з утримання своїх дітей.

Батьки зобов`язані утримувати своїх дітей незалежно від того, чи є батьки працездатними й чи є в них кошти, достатні для надання утримання.

Зокрема, при вирішенні такого спору визначальним є обов`язок батьків утримувати своїх дітей незалежно від того, чи є батьки працездатними й чи є в них кошти, достатні для надання утримання. Тобто такий обов`язок превалює над можливістю платника таке утримання надавати. При цьому, в обов`язковому порядку судом враховуються всі обставини, які впливають на розмір аліментів.

Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно з статтями 18, 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Приймаючи до уваги, що позивач не довів підстави позову про зменшення розміру аліментів, - колегія суддів приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

На вказане суд першої інстанції уваги не звернув, в зв`язку із чим дійшов передчасного висновку про зменшення розміру аліментів, так як вказані вимоги є недоведеними.

Оскаржуване рішення як таке, що суперечить нормам матеріального та процесуального права підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 376 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпра від 27 серпня 2025 року скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 1453,44 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення складено 25 грудня 2025 року.

Головуючий суддя М.О. Макаров

Судді М.Ю. Петешенкова

О.В. Свистунова