Справа № 462/1473/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(додаткове)

22 грудня 2025 року м.Львів

Залізничний районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді Боровкова Д.О.

при секретарі Свищо В.С.,

за участю позивача ОСОБА_1 ,

представника позивачів ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Львові заяву представника відповідача ОСОБА_3 про ухвалення додаткового рішення,

встановив:

У провадженні Залізничного районного суду м. Львова перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_4 до ОСОБА_5 (треті особи: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ) про припинення права на частку у спільному майні, виплату грошових коштів та визнання права власності на частку квартири.

14 листопада 2025 року рішенням Залізничного районного суду м. Львова позовну заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_4 до ОСОБА_5 (треті особи: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ) про припинення права на частку у спільному майні, виплату грошових коштів та визнання права власності на частку квартири залишено без задоволення.

18 листопада 2025 року представник відповідача звернулася до суду зі заявою, в якій просить ухвалити додаткове рішення, яким вирішити питання про стягнення на користь відповідача з позивачів сплачені ним судові витрати, пов`язані із витратами на правничу допомогу в розмірі 20000 грн.

Адвокат Маркович А.М. у судове засідання не з`явилася, однак 28 листопада 2025 року подала заяву про розгляд справи у її відсутності. Заяву підтримує, просить суд її задовольнити.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 проти задоволення заяви про ухвалення додаткового рішення заперечили, просять відмовити у її задоволенні, оскільки зазначена сума для позивачів є надмірною та нереальною для сплати. ОСОБА_8 є студенткою І курсу Національної музичної академії України ім.П.І.Чайковсьокого та інших доходів крім стипендії не має. ОСОБА_1 на даний час не має постійного місця праці та проживає у будинку діда та баби і перебуває на їх утриманні. Вони є пенсійного віку та отримують незначну пенсію. Зазначають, що до суду вони звернулись за захистом своїх прав, оскільки не мають можливості проживати у батьківській хаті з вини ОСОБА_5 та його небажанням мирно вирішити спір.

Відповідно до ч.3 ст.270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає частковому задоволенню.

Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 14 листопада 2025 року позовну заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_4 до ОСОБА_5 (треті особи: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ) про припинення права на частку у спільному майні, виплату грошових коштів та визнання права власності на частку квартири залишено без задоволення...

За правилом п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

У матеріалах справи міститься копія Договору про надання правової допомоги № 07/05 від 07 травня 2025 року про надання правової допомоги, укладеного між позивачем та адвокатом Маркович А.М., та актом про надання послуг до Договору про надання правової допомоги № 07/05 від 07 травня 2025 року, згідно з яким загальна вартість наданих послуг адвоката становить 20000,00 грн.

У постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі № 905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі № 922/2685/19 висловлено правову позицію, за якою суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Також Велика Палата Верховного Суду у додатковій постанові від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц вказала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Верховний Суд у постанові від 30.09.2020 у справі №201/14495/16-ц зазначив, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи. Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 02.07.2020 у справі №362/3912/18.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставістатті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява № 19336/04, п. 269). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Дослідивши матеріали справи, а також додані до справи договір про надання правової допомоги, акти прийняття-передачі наданих послуг з описом наданих послуг, взявши до уваги рівень складності юридичної кваліфікації правовідносин у справі, обсяг та обґрунтованість підготовлених та поданих до суду адвокатом документів, їх значення для справи, суд дійшов висновку, що 7000 грн. є співмірними із складністю справи; виконаними адвокатом роботами (наданими послугами); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт.

Керуючись ст. 141, 270, 353 ЦПК України, суд

ухвалив:

Заяву представника відповідача Маркович Анни Миколаївни про ухвалення додаткового рішення задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката Маркович Анни Миколаївни під час розгляду справи № 462/1473/25 у розмірі 7000 (сім тисяч) гривень 00 коп.

В іншій частині заяви - відмовити.

Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На додаткове рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його оголошення.

Позивачі: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКП: НОМЕР_1 );

ОСОБА_4 ( АДРЕСА_1 ; РНОКП: НОМЕР_2 ).

Відповідач: ОСОБА_5 ( АДРЕСА_1 ; РНОКП: НОМЕР_3 ).

Повний текст складений 24 грудня 2025 року.

Суддя:

Оригінал рішення.