Провадження №: 2/755/9835/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"24" грудня 2025 р. Дніпровський районний суд міста Києва в складі: головуючого судді: Катющенко В.П., розглянувши за правилами спрощеного провадження без повідомлення сторін, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів та збільшення їх розміру, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачка, ОСОБА_1 , звернулася до Дніпровського районного суду міста Києва з позовом, в якому, просить суд:

1) змінити спосіб стягнення та розмір аліментів, з 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 30.07.2024 і до досягнення старшою дитиною повноліття; потім в розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , повноліття, на стягнення аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 50 000,00 на ОСОБА_3 та ОСОБА_3 до досягнення ними повноліття;

2) стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей у твердій грошовій сумі у розмірі 50 000,00 на ОСОБА_3 та ОСОБА_3 до досягнення ними повноліття;

3) судові витрати покласти на ОСОБА_2 .

Позовні вимоги позивачка обґрунтовує тим, що вона з відповідачем протягом тривалого часу, а саме з 2017 року проживали разом однією сім`єю без реєстрації шлюбу та за цей час у них народилися спільні діти: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Починаючи з 2022 року сімейні відносини з відповідачем почали стрімко погіршуватися, погляди на виховання дітей відрізнялися, часом відповідач вчиняв по відношенню до неї та дітей протиправні дії, що містять склад правопорушення у вигляді домашнього насильства, у зв`язку з чим ними було припинено ведення спільного побуту, спільне проживання та продовження цивільного шлюбу. Діти залишилися проживати з позивачкою та перебувати на її утриманні.

20.01.2025 Дніпровським районним судом міста Києва було ухвалено рішення по справі № 755/13186/24 про стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання неповнолітніх дітей - сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 30.07.2024 року і до досягнення старшою дитиною повноліття; потім в розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , повноліття.

В межах виконавчого провадження з відповідача стягуються аліменти на двох дітей у сумі 9 069,13 грн. Однак, як зазначає позивачка, в сучасних умовах життя, зважаючи на нестійкий рівень економіки, стрімке зростання інфляції, що спричиняє щомісячне зростання цін на продукти харчування, ліки, будь- які послуги для населення та/або товару іншого вжитку, зокрема, дитячий одяг, іграшки, послуги для розвитку дітей, як-то, садочок, англомовні курси, відвідування гуртків для розвитку тощо, вказаний розмір аліментів не покриває всі необхідні витрати на дітей.

Крім того, відповідач має великий розмір доходу, що дозволяє йому сплачувати більший розмір аліментів, оскільки, дохід відповідача лише за перший квартал 2025 року склав 433 431,28 грн (а за 2024 рік відповідачем задекларований дохід загалом у розмірі 5 142 613,80 грн). Відповідач також має у власності три транспортних засоби. Тобто, він матеріально забезпечений, у нього стабільний рівень доходу, що дозволяє сплачувати аліменти у більшій сумі на дітей з метою забезпечення їх потреб. Крім того, відповідач є працездатним, інвалідності та хронічних хвороб не має, на його утриманні не перебувають непрацездатні батьки, діти чи інші будь-які особи. Відповідач дозволяє собі їздити на дороговартісний відпочинок, при цьому дітей з собою відмовляється брати. Відповідач, розуміючи, що розмір аліментів на обох дітей в сумі 9 069,13 грн не може бути достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дітей, додатково дітям не допомагає, взагалі не цікавиться їхніми потребами, бажаннями.

Позивачка зазначає, що у зв`язку з тим, що діти в силу своїх вікових здібностей, потреб, з урахуванням психологічної сторони, завжди хочуть, щоб з ними проводили час, ознайомлювали з навколишнім середовищем, надавали можливість розвиватись в тій чи іншій сфері творчості, науки тощо, то і витрати на утримання дітей є достатньо великими. Так, зокрема, нею здійснюються витрати на: оплату додаткових занять доньки для підготовки до 1-го класу (2 800 грн. за місяць); оплату додаткових занять для сина з математики, письма, читання (2 800 грн. за місяць); оплату занять у логопеда для сина (2 400,00 грн. за місяць); оплату занять у логопеда для доньки (2 400,00 грн. за місяць); оплату занять сина з англійської мови (3 200,00 грн. за місяць); оплату послуг раннього розвитку англійської мови (садочок) у сумі 12 000,00 грн за 1 місяць за 1 дитину ( ОСОБА_4 ); оплату послуг раннього розвитку англійської мови (школа 1-й клас) у сумі 15 000,00 грн за 1 місяць за 1 дитину ( ОСОБА_5 ); оплату послуг з плавання для сина (2 400,00 за місяць); оплату послуг з плавання для доньки (2 400,00 грн. за місяць); оплата тренувань (ролики) для обох дітей - 12 000,00 грн. за місяць); оплату продуктів харчування, гігієни, солодощів; оплату ліків (аптека), лікування в стоматології та у інших лікарів; витрати на святкування днів народження дітей, розважальні заходи, канцтовари в школу (приблизно 10 000,00 грн. за місяць).

При цьому, розмір аліментів на двох дітей складає 9 069,13 грн на місяць, тобто, фактично, вона, як матір, несе більші матеріальні витрати на утримання дітей, натомість відповідач взагалі не вважає за потрібне допомагати своїм дітям і не бажає сплачувати навіть мінімальні аліменти. Таким чином, стягнення аліментів таким способом як у частці доходу відповідача не забезпечує реально необхідний рівень для утримання дітей, тому вважаю за необхідне просити суд змінити спосіб стягнення аліментів на стягнення аліментів у твердій грошовій сумі.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 16.07.2025 відкрито провадження у цій цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін, яким роз`яснено процесуальні права подати заяви по суті справи та визначено відповідні строки.

Копію вказаної ухвали з копією позовної заяви та доданими до неї документами відповідач не отримав, а конверт повернувся до суду із відміткою поштового відділення «за закінченням терміну зберігання».

Відповідачем до суду відзиву на позовну заяву подано не було, позивачкою додаткових пояснень та доказів також до суду подано не було.

Таким чином, суд у порядку спрощеного позовного провадження без виклику у судове засідання сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини на яких вони ґрунтуються, у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

Як убачається з матеріалів справи, ІНФОРМАЦІЯ_2 народився ОСОБА_3 , батьками якого записані ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 20.06.2018 (а.с.8).

ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася ОСОБА_3 , батьками якої записані ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 від 26.02.2020 (а.с.9).

ОСОБА_3 та ОСОБА_3 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.10-11).

В свою чергу ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.218).

Згідно рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 20.01.2025 у справі № 755/13186/24 позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на дітей задоволено та стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітніх дітей - сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 30.07.2024 і до досягнення старшою дитиною повноліття; потім в розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повноліття (а.с.12-18).

27.03.2025 старшим державним виконавцем Діпровського ВДВС у м. Києві ЦМУ МЮ Дєдовою-Осипенко Валерією Юріївною винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 77631167 з примусового виконання виконавчого листа № 75/13186/24 виданого 14.03.2025 Дніпровським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітніх дітей - сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 30.07.2024 і до досягнення старшою дитиною повноліття; потім в розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повноліття (а.с.19).

Згідно довідки старшого державного виконавця Дєдової-Осипенко В.Ю. в межах ВП № 77631167, станом на 28.04.2025 заборгованість за виконавчим листом № 75/13186/24 виданим 14.03.2025, становить 16 167,21 грн. В той же час, місячний розмір аліментів, які підлягають стягненню з серпня 2024 по квітень 2025 становить 9 069,13 - 9 086,87 грн (а.с.20).

З відповіді на запит № 273821049 від 10.06.2025 до Державної податкової служби України, ОСОБА_2 за І квартал 2025 року мав нарахований дохід в сумі 433 431,28 грн, як фізична особа, яка отримує доходи від податкового агента (а.с.21).

Згідно відповіді на запит № 259608616 від 27.03.2025 до Державної податкової служби України, ОСОБА_2 як фізична особа, яка отримує доходи від податкового агента та є самозайнятою особою, мав нарахований дохід за ІІ квартал 2024 року в розмірі 1 039 492 грн, за ІІІ квартал 2024 року - 212 440 грн, за ІV квартал 2024 року - 623 034,96 грн. Крім того, податкова декларація платника єдиного податку - фізичної особи (першої та другої групи) становила 5 142 613,80 грн (а.с.22-26).

Статтею 51 Конституції України та ст.180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 № 789XII (78912) та набула чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини - батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Предметом їх основного піклування є найкращі інтереси дитини. Обов`язок виховувати та розвивати дитину найважливіший обов`язок матері і батька.

Статтею 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

У § 54 рішення Європейського суду з прав людини від 07.12.2006 № 31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Олссон проти Швеції» (№ 2) від 27 листопада 1992 року, № 250, ст. 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

Відповідно до статті 3 Закону України «Про охорону дитинства» всі діти на території України, незалежно від раси, кольору шкіри, статі, мови, релігії, політичних або інших переконань, національного, етнічного або соціального походження, майнового стану, стану здоров`я та народження дітей і їх батьків (чи осіб, які їх замінюють) або будь-яких інших обставин, мають рівні права і свободи, визначені цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно зі статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (ч.3 ст. 181 СК України).

Частиною першої статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.

Згідно з пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

У постанові Верховного Суду України від 05.02.2014 у справі № 6-143цс 13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження. Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Аналізуючи вищевикладене у сукупності, зважаючи на наданий до суду обсяг доказів на підтвердження позовних вимог, суд доходить до висновку про відсутність підстав для зміни способу стягнення аліментів та збільшення їх розміру.

Так, позивачкою до суду не надано жодного належного та достатнього доказу на підтвердження доводів щодо зміни матеріального стану відповідача, що свідчило б про можливість останнього сплачувати аліменти у більшому розмірі. Доводи позивачки стосовно задекларованого великого розміру доходу відповідача за 2024 рік та перший квартал 2025 року не є обґрунтованими, оскільки зважаючи, що останній є фізичною особою, що отримує доходи від податкового агента, задекларовані суми не свідчать про його реальний дохід, який не використовується в подальшій підприємницькій діяльності. Відтак заявлені вимоги не є обґрунтованими, а доводи позовної заяви щодо додаткових витрат позивача на утримання дітей пов`язаних із розвитком їх здібностей, необхідністю лікування та відпочинку, не підтверджені належними доказами та не може бути підставою для збільшення розміру аліментів та зміні способу їх стягнення, що у сукупності свідчить про відсутність підстав для задоволення позову про зміну способу стягнення аліментів та збільшення їх розміру.

Аналізуючи вищевикладені доводи в їх сукупності, беручи до уваги надані суду докази, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів та збільшення їх розміру.

З огляду на відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 , суд не вбачає підстав для стягнення із відповідача на її користь судових витрат.

На підставі викладеного, керуючись ст. 51 Конституції України, ст.ст. 7, 141, 180, 181, 182, 183, 191 Сімейного кодексу України, ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», ст.ст. 2, 10, 49, 76, 77-81, 89, 209, 210, 223, 247, 265, 274, 354, 430 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

В позові ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_4 , АДРЕСА_2 ) про зміну способу стягнення аліментів та збільшення їх розміру - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя: