справа № 179/1797/25
провадження № 2/179/939/25
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 грудня 2025 року с-ще Магдалинівка
Магдалинівський районний суд Дніпропетровської області
у складі: головуючого судді Чорної А.О.,
секретаря судового засідання Голобородько Н.І.,
за участю представника позивача Кузнєцової М.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -
Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк «Укргазбанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.
В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 18 травня 2013 року АБ «УКРГАЗБАНК» уклав кредитний договір №134/2013-Р з ОСОБА_3 , відповідно до якого остання отримала кредит у розмірі 95 000,00 грн. на строк до 17 лютого 2021 року зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 17,7 % на рік.
В якості забезпечення зобов`язань за кредитним договором між Банком та ОСОБА_2 був укладений договір поруки №134/2013-Р/П від 18.05.2013, за умовами п. 1.1. якого останній зобов`язався в повному обсязі нести солідарну відповідальність перед Банком за виконання у повному обсязі позичальником зобов`язань по Кредитному договору.
Рішенням Марківського районного суду Луганської області від 29.10.2019 стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь позивача заборгованість за кредитним договором у розмірі 92 734,08 грн та судові витрати.

26.03.2025 Покровським районним судом Дніпропетровської області було видано виконавчі листи по справі № 417/9055/19.

В процесі виконавчих проваджень заборгованість згідно вказаного рішення суду остаточно була погашена лише 16.05.2025.

На підставі ст. 625 ЦК України позивачем за період з 03.01.2019 по 23.02.2022 за несвоєчасне погашення кредиту та процентів нараховано 3% річних у розмірі 6 463,44 грн, індекс інфляції 15 840,86 грн.

Позивач просить стягнути солідарно з відповідачів на свою користь заборгованість у розмірі 22 304,30 грн. та стягнути сплачений судовий збір.

Ухвалою Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 23.10.2025 відкрито провадження у цивільній справі у порядку спрощеного позовного провадження, відповідачу запропоновано подати відзив на позов.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.

Відповідачі у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи та відзив на позовну заяву не подавали.

Відповідно до ч.1 ст. 12-1 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» якщо остання відома адреса місця проживання (перебування), місцезнаходження чи місця роботи учасників справи знаходиться на тимчасово окупованій території, суд викликає або повідомляє учасників справи, які не мають офіційної електронної адреси, про дату, час і місце першого судового засідання у справі через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за двадцять днів до дати відповідного судового засідання.

Суд викликає або повідомляє таких учасників справи про дату, час і місце інших судових засідань чи про вчинення відповідної процесуальної дії через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів до дати відповідного судового засідання або вчинення відповідної процесуальної дії.

З опублікуванням такого оголошення відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачів про день та час слухання справи повідомлено через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, що свідчить про належне їх повідомлення.

Оскільки відповідачами не було надано відзиву на позов, тому суд приймає до уваги лише надані докази позивачем.

Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

На підставі ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних матеріалів, ухваливши заочне рішення. Позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов до наступного.

Судом встановлено, що рішенням Марківського районного суду Луганської області від 29.10.2019 стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь позивача заборгованість за кредитним договором у розмірі 92 734,08 грн та судові витрати.

Рішенням Марківського районного суду Луганської області від 29.10.2019 встановлено, що 18 травня 2013 року АБ «УКРГАЗБАНК» уклав кредитний договір №134/2013-Р з ОСОБА_3 , відповідно до якого остання отримала кредит у розмірі 95 000,00 грн.

Згідно з п. 1.3.1 Кредитного Договору, строк повернення кредитних коштів - до 17 лютого 2021 року.

Згідно з п. 1.4.1 Кредитного Договору, процентна ставка за користування кредитом складає 17,7% річних.

За користування кредитними коштами, що не повернуті у терміни, передбачені договором (прострочена заборгованість) процентна ставка встановлюється в розмірі 22,7 % річних ( п. 1.4.2. Кредитного Договору).

В якості забезпечення зобов`язань за кредитним договором між Банком та ОСОБА_2 був укладений договір поруки №134/2013-Р/П від 18.05.2013, за умовами п. 1.1. якого останній зобов`язався в повному обсязі нести солідарну відповідальність перед Банком за виконання у повному обсязі позичальником зобов`язань по Кредитному договору.

Із розрахунку заборгованості встановлено, що станом на 23.07.2019 ОСОБА_1 має заборгованість за кредитним договором у сумі 92 734,08 грн, яка складається з наступного:

-заборгованість за кредитом - 80 682,41 грн.

-нараховані та несплачені проценти за користування кредитом за період з 01.07.2014 по 30.04.2015 в сумі 12 051,67 грн.

26.03.2025 Покровським районним судом Дніпропетровської області було видано виконавчі листи по справі № 417/9055/19.

Витягом із АСВП № 78002985 та № 78003003 підтверджується, що 07.05.2025 були відкриті виконавчі провадження про стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» заборгованості.

За результатами пошуку виконавчих проваджень в АСВП, виконавчі провадження стосовно ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , стягувач ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» завершені.

Згідно з розрахунком заборгованості за період з 03.01.2019 по 23.02.2022 за несвоєчасне погашення кредиту та процентів нараховано 3% річних у розмірі 6 463,44 грн, індекс інфляції 15 840,86 грн.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (стаття 530 ЦК України).

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Отже, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримуватись визначених у договорі строків, зокрема щодо сплати коштів, визначених кредитним договором, а тому прострочення виконання зобов`язання є його порушенням.

Положеннями статті 611 цього Кодексу передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1 статті 1048 ЦК України).

Частиною 1 статті 1050 ЦК України встановлено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Частиною другою статті 625 ЦК України визначено обов`язок боржника, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також трьох процентів річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом частини 2 статті 625 ЦК України три проценти річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредитору.

Формулювання статті 625 ЦК України, коли нарахування процентів тісно пов`язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів, а тому 3% річних не є неустойкою у розумінні положень статті 549 цього Кодексу.

Отже, за змістом наведеної норми закону, нараховані на суму боргу інфляційні втрати та 3% річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування ним утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Правовий аналіз положень статей 526, 599, 611, 625 ЦК України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за кредитним договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення.

Зазначена позиція підтверджена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі №310/11534/13-ц (провадження №14-154цс18), від 04.06.2019 у справі №916/190/18 (провадження №12-302гс18).

Оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених статтею 625 ЦК України за весь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення інфляційних втрат і 3% річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Законодавець визначає обов`язок боржника сплатити суму боргу з урахуванням рівня інфляції та 3% річних за весь час прострочення, у зв`язку з чим таке зобов`язання є триваючим.

Ураховуючи викладене, Велика Палата Верховного Суду у справі № 127/15672/16-ц погодилася з висновками Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, викладеними у постановах від 27.04.2018 у справі № 908/1394/17, від 16.11.2018 у справі № 918/117/18, від 30.01.2019 у справах № 905/2324/17 та № 922/175/18, від 13.02.2019 у справі № 924/312/18, про те, що невиконання боржником грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі статті 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову.

Право кредитора на звернення до суду із позовом на підставі статті 625 ЦК України і стягнення з боржника трьох процентів річних та інфляційних витрат за весь період прострочення виконання рішення суду не залежить від діяльності органів державної виконавчої служби з цього приводу.

Така правова позиція зазначена Верховним Судом у постанові від 4 грудня 2019 року справі № 601/2120/17.

Проценти, передбачені статтею 625 ЦК України, за своєю правовою природою є відшкодуванням кредитору понесених втрат за несвоєчасне повернення грошових коштів, а відтак відрізняються від процентів, які підлягають сплаті за правомірне користування грошовими коштами, що свідчить про відсутність подвійного стягнення при нарахуванні трьох процентів річних від простроченої суми, включаючи нараховані проценти за користування коштами, встановленими договором.

Нарахування 3 % річних відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника, зупинення виконавчого провадження чи виконання рішення суду про стягнення грошової суми. Подібні правові висновки викладені, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справах № 703/2718/16-ц (провадження № 14-241цс19) та № 646/14523/15-ц (провадження № 14-591цс18), від 13 листопада 2019 року у справі № 922/3095/18 (провадження № 12-105гс19), від 18 березня 2020 року у справі № 902/417/18 (провадження № 12-79гс19).

Так, судом встановлено, що рішенням Марківського районного суду Луганської області від 29.10.2019 стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь позивача заборгованість за кредитним договором у розмірі 92 734,08 грн та судові витрати.

З ухваленням рішення суду про стягнення заборгованості за кредитним договором, зобов`язання відповідачів сплатити заборгованість за кредитним договором не припинилось і триває до моменту фактичного виконання грошового зобов`язання.

Суд вважає за необхідне зазначити, що беручи до уваги додатковий характер зобов`язання поручителя, кредитор має право вимагати стягнення з поручителя процентів у зв`язку з простроченням виконання грошового зобов`язання, забезпеченого порукою, на основі ч. 2 ст. 625 ЦК до фактичного погашення боргу. На правовідносини, які виникають після ухвалення рішення про стягнення заборгованості поширюється і порука, оскільки наявність судового рішення про стягнення суми боргу за договором кредиту солідарно як з боржника так і з поручителів, яке не виконане останніми, не звільняє їх від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ст.625 ЦК України. Вказана норма не містить застереження щодо неможливості солідарної відповідальності боржника та поручителів за порушення грошового зобов`язання.

В судовому засіданні встановлено, що грошове зобов`язання відповідачами було виконано 16.05.2025, що підтверджується матеріалами справи.

Таким чином, з ухваленням рішення про стягнення боргу у 2019 році зобов`язання відповідачів сплатити заборгованість за кредитним договором не припинилося та тривало до моменту фактичного виконання грошового зобов`язання до 16.05.2025. Відтак кредитор має право на отримання сум, передбачених статтею 625 Цивільного Кодексу, за час прострочення виконання рішення суду за період з 03.01.2019 до 23.02.2022.

Згідно розрахунку заборгованості вбачається, що позивачем нараховано 6 463,44 грн. - три проценти річних, нараховані згідно зі статтею 625 ЦК України за період з 03.01.2019 до 23.02.2022 за несвоєчасне виконання рішення Марківського районного суду Луганської області від 29.10.2019; 15 840,86 грн. - інфляційні втрати, нараховані згідно зі статтею 625 ЦК України за період з 03.01.2019 до 23.02.2022 за несвоєчасне виконання рішення Марківського районного суду Луганської області від 29.10.2019.

Розрахунок 3% річних та індексу інфляції в частині визначення розміру суми не спростовано відповідачами, також суду не надано власного контррозрахунку.

Враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку щодо наявності підстав для стягнення 3 % річних та індексу інфляції за невиконання грошового зобов`язання.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

У відповідності до ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача понесені судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2 422,40 грн.

Керуючись ст.ст. 509, 526, 527, 530, 623, 638, 1048, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 81, 133, 141, 258, 263-265, 274, 279, 280-282 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» заборгованість за несвоєчасне виконання рішення суду у розмірі 22 304,30 грн (двадцять дві тисячі триста чотири гривні 30 коп.).

Стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, по 1 211,20 грн. з кожного.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи:

Позивач: Публічне акціонерне товариство акціонерний банк «Укргазбанк», , адреса: 03087, м. Київ, вул. Єреванська, буд. 1.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована адреса проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована адреса проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя А.О. Чорна