Справа № 368/755/21
Рішення

Іменем України

"11" грудня 2025 р. Кагарлицький районний суд Київської області

в складі: головуючого судді Шевченко І.І.

за участю секретаря Назаренко А.І.

позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2

представника позивачів адвоката Клапчука Ф.П.

відповідача ОСОБА_3

та представника відповідача адвоката Матюшенкова Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засідання в залі суду м. Кагарлик цивільну справу в загальному позовному провадженні за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про скасування реєстрації земельної ділянки в Державному земельному кадастрі з одночасним припиненням речових прав, -

встановив:

позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_2 та їх представник адвокат Клапчук Ф.П. просять суд скасувати реєстрацію в Державному земельному кадастрі земельної ділянки ОСОБА_3 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд площею 0,25 га кадастровий номер :01:317:0011 за адресою АДРЕСА_1 з одночасним припинення речових прав на земельну ділянку шляхом скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку, обґрунтовуючи позов.

ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_2 згідно свідоцтв про право на спадщину є власниками житлового будинку та земельної ділянки, що розташовані за адресою

АДРЕСА_1 .

ОСОБА_3 є власником житлового будинку, який розташовані за адресою АДРЕСА_1 .

Також відповідач є власником земельної ділянки площею 0,25 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер :01:317:0011, що розташована за адресою АДРЕСА_1 .

Житловий будинку позивачів та відповідача знаходяться по сусідству, а земельні ділянки межують одна з одною, тобто є суміжними. При цьому, паркану між земельними ділянками, де розташовані двори позивачів та відповідача встановлено не було.

Позивачі як власники житлового будинку, користуючись своє правом безоплатної приватизації на підставі рішення Кагарлицької міської ради №519-05-VІІІ від 16.03.2021 р. отримали у власність земельні ділянки площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер :01:317:0016 та площею 0,1909 га для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 122282401:01:317:0017.

Вказаним рішенням Кагарлицької міської ради №519-05-VIII від 16.03.2021р. було затверджено матеріали технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), яка була розроблена ПП «Єдиний центр».

Перед прийняттям рішення міської ради про передачу земельної ділянки у власність позивача. ПП «Єдиний центр» вказані матеріали технічної документації із землеустрою були подані до органів Держгеокадастру у Київській області для проведення державної реєстрації земельної ділянки в Державному земельному кадастрі.

Відповідно до витягів з Державного земельного кадастру реєстрація земельних ділянок з кадастровими номерами :01:317:0016 та :01:317:0017 була проведена 16.12.2020 р. та межі земельних ділянок були внесені до Державного земельного кадастру.

Право власності позивачів на земельні ділянки в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно було зареєстровано 12.04.2021 р.

В липні 2021 року відповідач повідомив позивачам про те, що він буде встановлювати паркан між земельними ділянками, де розташовані двори та буде встановлювати його приблизно на один метр в глиб земельної ділянки позивачів, а також будувати прибудову на встановленій ним межі. Зайнявши таким чином частину земельної ділянки (двору) позивачів.

Після чого позивачі звернулись до представників ПП «Єдиний центр» для перевірки меж своєї земельної ділянки та з`ясування накладання сусідньої ділянки відповідача на їх земельну ділянку.

В першу чергу з`ясувалось, що право власності відповідача на земельну ділянку з кадастровим номером :01:317:0011 було зареєстровано 10.05.2018 р.

Також, як з`ясувалось під час приватизації земельної ділянки, що на даний час належить відповідачу було невірно визначено межі земельної ділянки, оскільки вони не відповідали фактичним межам ділянки відповідача. Зокрема, межа земельної ділянки частково проходила по гаражу позивачів та накладалась на земельну ділянку позивача.

З метою виправлення помилки відповідач звернувся до ПП «ЗемЮрКонсалтінг» організації з питанням виправлення допущеної при приватизації помилки. На замовлення відповідача було виготовлено технічну документацію із землеустрою щодо відновлення (погодження) меж земельної ділянки. Виготовлену технічну документацію було подано до Кагарлицького районного відділу Головного управління Держгеокадастру у Київській області для реєстрації змін у координатах та місці розташування земельної ділянки.

Кадастровим реєстратором Кагарлицького районного відділу Головного управління Держгеокадастру у Київській області 11.02.2021 р., тобто вже після реєстрації земельних ділянок позивачів у Державному земельному кадастрі (16.12.2020 р.), було проведено реєстрацію змін у координатах та місці розташування земельної ділянки.

Однак, кадастровим реєстратором було зареєстровано зміни у координатах та місці розташуванні земельної ділянки відповідача таким чином, що частина земельної ділянки відповідача з кадастровим номером :01:317:0011 частково накладається на земельну ділянку позивачів з кадастровим номером :01:317:0016.

Таким чином, на даний час після реєстрації в Державному земельному кадастрі земельної ділянки позивачів було зареєстровано зміни у координатах та місці розташуванні в Державному земельному кадастрі земельної ділянки відповідача таким чином, що частина земельної ділянки відповідача частково накладається на земельну ділянку позивачів, що порушує права позивачів на їх земельну ділянку, яка належить їм на праві власності.

На даний час відповідач порушуючи права позивачів створює перешкоди у користування частиною їх земельної ділянки шляхом встановлення паркану та будівництва прибудови.

На підставі вищезазначених обставин наявні передбачені законом підстави для скасування реєстрації земельних ділянок в Державному земельному кадастрі, скасування реєстрації права власності та зобов`язання Відповідача за власний рахунок знести встановлений паркан.

Пунктом «д» частини третьої статті 152 Земельного кодексу України передбачено можливість захисту права на земельні ділянки шляхом застосування інших, передбачених законом, способів.

Відповідно до ст. 79-1 Земельного кодексу України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї.

Спеціальним законом, який установлює правові, економічні та організаційні основи діяльності у сфері Державного земельного кадастру, є Закон України «Про Державний земельний кадастр».

Відповідно до ст. 1 Закону державна реєстрація земельної ділянки - це внесення до Державного земельного кадастру передбачених цим Законом відомостей про формування земельної ділянки та присвоєння їй кадастрового номера.

Ведення та адміністрування Державного земельного кадастру забезпечуються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин (ст. 6 Закону).

За нормами ст. 9 Закону внесення відомостей до Державного земельного кадастру і надання таких відомостей здійснюються державними кадастровими реєстраторами центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Втручання будь-яких органів, посадових і службових осіб, громадян чи їх об`єднань у діяльність Державного кадастрового реєстратора, пов`язану із здійсненням державної реєстрації земельних ділянок, забороняється (частина 7 статті 9 Закону).

Державна реєстрація земельних ділянок, обмежень у їх використанні, ведення поземельних книг, внесення до Державного земельного кадастру відомостей про земельні ділянки здійснюються Державними кадастровими реєстраторами, які здійснюють свою діяльність за місцем розташування земельної ділянки відповідно до норм, встановлених частиною 8 статті 9 та частиною 2 статті 24 Закону.

Згідно п. 8 ст. 9 Закону України «Про Державний земельний кадастр» державна реєстрація земельних ділянок, обтяжень у їх використанні, ведення поземельних книг, внесення до Державного земельного кадастру відомостей про земельні ділянки здійснюється Державними земельними реєстраторами, які здійснюють свою діяльність за місцем розташування земельної ділянки (район, місто обласного значення).

Процедуру та вимоги щодо ведення Державного земельного кадастру визначає Порядок ведення Державного земельного кадастру, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 № 1051.

Відповідно до частини 6 статті 16 Закону кадастровий номер скасовується лише у разі скасування державної реєстрації земельної ділянки.

За нормою частини 10 статті 24 вищевказаного Закону державна реєстрація земельної ділянки скасовується Державним кадастровим реєстратором, який здійснює таку реєстрацію: у разі поділу чи об`єднання земельних ділянок; якщо протягом одного року з дня здійснення державної реєстрації земельної ділянки речове право на неї не зареєстровано з вини заявника, у разі ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки.

Аналогічні підстави для скасування державної реєстрації земельних ділянок містить пункт 114 Поряду ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 № 1051. Зокрема, державна реєстрація земельної ділянки скасовується Державним кадастровим реєстратором, який здійснює таку реєстрацію, у разі ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки, яке набрало законної сили в установленому законодавством порядку.

Реєстрація земельної ділянки відбулась на підставі розробленої технічної документації із землеустрою щодо встановлення відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Проте, технічна документація була розроблена без врахування меж земельної ділянки позивачів, яка була зареєстрована раніше 16.12.2020 р., з накладкою на земельну ділянку позивачів та 11.02.2021 р. внесено зміни до Державного земельного кадастру щодо координат та місця розташування земельної ділянки відповідача із накладкою на земельну ділянку позивачів.

Відповідно до ст. 79-1 Земельного кодексу України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільній, прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру.

Формування земельних ділянок здійснюється: шляхом визначення меж земельних ділянок державної чи комунальної власності за проектами землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, проектами землеустрою щодо впорядкування території для містобудівних потреб, проектами землеустрою щодо приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій.

Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі.

Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера.

Відповідно до частини 21 Закону України «Про державний земельний кадастр» відомості про межі земельної ділянки вносяться до Державного земельного кадастру

на підставі відповідної документації із землеустрою щодо формування земельних ділянок у випадках, визначених статтею 79-1 Земельного кодексу України, при їх формуванні;

на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) - у разі встановлення і відновлення) меж земельної ділянки за її фактичним використанням відповідно до статті 107 Земельного кодексу України та у разі зміни меж суміжних земельних ділянок їх власниками;

на підставі технічної документації із землеустрою щодо проведення інвентаризації земель - за результатами інвентаризації земель;

на підставі проектів землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв) - у разі виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв).

Відповідно до приписів ч. 13 ст. 79-1 Земельного кодексу України земельна ділянка припиняє існування як об`єкт цивільних прав, а її державна реєстрація скасовується в разі: поділу або об`єднання земельних ділянок; скасування державної реєстрації земельної ділянки на підставі судового рішення внаслідок визнання незаконною такої державної реєстрації; якщо речове право на земельну ділянку, зареєстровану в Державному земельному кадастрі відповідно до Закону України 'Про Державний земельний кадастр", не було зареєстровано протягом року з вини заявника. Ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки допускається виключно з одночасним припиненням таким рішенням усіх речових прав, їх обтяжень, зареєстрованих щодо такої земельної ділянки (за наявності таких прав, обтяжень).

Згідно ч. 3 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону.

Оскільки, після незаконної реєстрації змін до земельної ділянки відповідача, відбувся обмін зміненими даними з Державним реєстрі речових прав на нерухоме майно, в порядку передбаченому частиною 13 статті 79-1 Земельного кодексу України та відповідно до частини 3 статті 26 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» скасуванню підлягає державна реєстрація земельної ділянки з одночасним припиненням рішенням усіх речових прав, їх обтяжень, зареєстрованих щодо такої земельної ділянки.

Так, відповідно до частини 10 та 11 статті 24 Закону України «Про Державний земельний кадастр» державна реєстрація земельної ділянки скасовується Державним кадастровим реєстратором, який здійснює таку реєстрацію, у разі: поділу чи об`єднання земельних ділянок; якщо протягом одного року з дня здійснення державної реєстрації земельної ділянки речове право на неї не зареєстровано з вини заявника; ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки.

Таким чином, ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки допускається виключно з одночасним припиненням таким рішенням усіх речових прав, їх обтяжень, зареєстрованих щодо земельної ділянки (за наявності таких прав, обтяжень).

Згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно ст. 386 Цивільного кодексу України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

Згідно п. г) ч. 1 ст. 91 Земельного кодексу України землекористувачі зобов`язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів.

Згідно ч. 1 ст. 103 Земельного кодексу України власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, коли власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затемнення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення, тощо).

Відповідно до ст. 104 Земельного кодексу України власники та землекористувачі земельних ділянок можуть вимагати припинення діяльності на сусідній земельній ділянці, здійснення якої може призвести до шкідливого впливу на здоров`я людей, тварин, на повітря, земельні ділянки тощо.

Самовільне зайняття земельної ділянки позивачів шляхом установлення паркану поза межами існуючої фактичної межі порушує права позивачів, оскільки через самовільне зайняття частини земельної ділянки позивачі позбавляються можливості користуватись своєю землею.

Згідно ч. 1 ст. 152 Земельного кодексу України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю.

Згідно ч. 2 ст. 152 Земельного кодексу України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Згідно п. б) ч. 3 ст. 152 Земельного кодексу України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав.

Згідно ч. 1 ст. 158 Земельного кодексу України земельні спори вирішуються судами, органами місцевого самоврядування та органами виконавчої влади з питань земельних ресурсів.

Судові витрати позивачами понесені у вигляді судового збору в сумі 908,00 гривень та 454 гривень.

Відповідач ОСОБА_3 та його представник адвокат Матюшенков Д.В. заперечують проти позовних вимог повністю та просять у задоволенні позовних вимогах позивачам відмовити, оскільки підстави зазначені позивачами не знайшли свого підтвердження під час розгляду даної цивільної справи, що підтвердженого проведеною експертизою та неодноразовим допитом експерта.

Суд, вислухавши сторони та їх представників, свідків, експерта, вивчивши матеріали, приходить до наступного висновку.

Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, спричинена поведінкою іншої особи.

Так, предметом цього спору є поновлення цивільних прав позивача у сфері земельних відносин.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 02 лютого 2021 року у справі № 925/642/19 зазначено, що позивач, тобто особа, яка подала позов, самостійно визначається з порушеним, невизнаним чи оспорюваним правом або охоронюваним законом інтересом, які потребують судового захисту. Обґрунтованість підстав звернення до суду оцінюються судом у кожній конкретній справі за результатами розгляду позову.

Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права.

Земля є унікальним обмеженим природним ресурсом. Земля є базисним ресурсом, на якому будується добробут суспільства.

Отже, розподіл землі є особливо чутливим до принципів справедливості, розумності і добросовісності (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України).

На будь-якому етапі надання земельної ділянки у власність чи користування сторони повинні діяти правомірно, зокрема, поводитися добросовісно, розумно враховувати інтереси одна одної, утримуватися від недобросовісних дій чи бездіяльності.

Відповідно до частини другої, третьої статті 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, що позивач ОСОБА_4 згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 28.09.2012 р. є власником частини житлового будинку з відповідними господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , який належав померлій ОСОБА_6 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого Кагарлицькою державною нотаріальною конторою, від 05 грудня 1997 року, за реєстровим №1с-2102 в Комунальному підприємстві Кагарлицьке міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, реєстрову книгу за №1, за реєстровим N 48.

На земельній ділянці розташовані: житловий будинок, дерево, позначений з плані літерою А, загальною площею 62,50 кв.м., житловою площею 48,90 кв.м.; гараж, з цегли, позначений в плані літерою Б, погріб з цегли, позначений в плані літерою під В, літня кухня, з цегли, позначений в плані літерою В, криниця 1/2, з/б кільця позначений в плані літерою L, огорожа, метал сітка, позначений в плані літерою h, огорожа, пл.. шифер, позначений в плані літерою h1, ворота, метал, позначено в плані літерою h2. Загальна площа 62,50 кв.м., житлова площа 48,90 кв.м. (т. 1 а.с. 14).

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 21.09.2020 р. ОСОБА_4 є власником частини житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 (т. 1 а.с. 15).

Позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 05.12.1997 р. є власниками в рівних частинах кожному на жилий будинок, що знаходиться в АДРЕСА_1 : будинок дерев`яний, розміри жилої площі 32,4 кв.м. До будинку примикає: гараж Б, літ. кухня В, погреб під В, паркан, ворота, криниця (т. 1 а.с. 16, 18. 20).

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 21.09.2020 р. ОСОБА_1 є власником частини житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 : загальна площа: 48 кв.м., матеріали стін: дерево обк. цеглою, веранда а, гараж Б, літня кухня В, погріб під В, альтанка Г, огорожа h, огорожа h1, ворота h2, криниця - L (т. 1 а.с. 17).

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 21.09.2020 р. ОСОБА_5 є власником частини житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 : загальна площа: 48 кв.м., матеріали стін: дерево обк. цеглою, веранда а, гараж Б, літня кухня В, погріб під В, альтанка Г, огорожа h, огорожа h1, ворота h2, криниця - L (т. 1 а.с. 19).

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 21.09.2020 р. ОСОБА_2 є власником частини житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 : загальна площа: 48 кв.м., матеріали стін: дерево обк. цеглою, веранда а, гараж Б, літня кухня В, погріб під В, альтанка Г, огорожа h, огорожа h1, ворота h2, криниця - L (т. 1 а.с. 21).

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 14.04.2021 р. за ОСОБА_5 зареєстровано право приватної спільно часткової власності на земельну ділянку з кадастровим номером :01:317:0017 на підставі рішення органу місцевого самоврядування про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) серія та номер 519-05-VІІІ, виданий 16.03.2021, видавник: Кагарлицька міська рада Київської області (т. 1 а.с. 22).

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 14.04.2021 р. за ОСОБА_2 зареєстровано право приватної спільно часткової власності на земельну ділянку з кадастровим номером :01:317:0017 на підставі рішення органу місцевого самоврядування про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) серія та номер 519-05-VІІІ, виданий 16.03.2021, видавник: Кагарлицька міська рада Київської області (т. 1 а.с. 23, 24).

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 14.04.2021 р. за ОСОБА_1 зареєстровано право приватної спільно часткової власності на земельну ділянку з кадастровим номером :01:317:0017 на підставі рішення органу місцевого самоврядування про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) серія та номер 519-05-VІІІ, виданий 16.03.2021, видавник: Кагарлицька міська рада Київської області (т. 1 а.с. 25).

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 14.04.2021 р. за ОСОБА_4 зареєстровано право приватної спільно часткової власності на земельну ділянку з кадастровим номером :01:317:0017 на підставі рішення органу місцевого самоврядування про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) серія та номер 519-05-VІІІ, виданий 16.03.2021, видавник: Кагарлицька міська рада Київської області (т. 1 а.с. 26).

Рішенням Кагарлицької міської ради від 16.03.2021 № 519-05- VІІІ «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) у спільну часткову власність гр. ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та ОСОБА_4 в АДРЕСА_2 на території Кагарлицької міської ради» було затверджено гр. ОСОБА_5 , гр. ОСОБА_2 , гр. ОСОБА_1 та гр. ОСОБА_4 матеріали технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) загальною площею 0,4409 га, з них: 0,2500 га (кадастровий номер :01:317:0016) для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) та 0,1909 га (кадастровий номер :01:317:0017) для ведення особистого селянського господарства в АДРЕСА_2 на території Кагарлицької міської ради та передано гр. ОСОБА_5 , гр. ОСОБА_2 , гр. ОСОБА_1 та гр. ОСОБА_4 в рівних частинах кожному (по 1/4 частки) у спільну часткову власність з земель комунальної власності земельну ділянку загальною площею 0,4409 га, з них: 0,2500 га (кадастровий номер :01:317:0016) для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) та 0,1909 га (кадастровий номер :01:317:0017) для ведення особистого селянського господарства в АДРЕСА_2 та території Кагарлицької міської ради (т. 1 а.с. 27-28).

Згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 16.12.2020 р. за ОСОБА_1 зареєстровано право приватної спільно часткової власності на земельну ділянку з кадастровим номером :01:317:0016 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площею 0,2500 га, на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), 15.11 2020 ПП «Єдиний центр» (т. 1 а.с. 29-33).

Згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 16.12.2020 р. за ОСОБА_1 зареєстровано право приватної спільно часткової власності на земельну ділянку з кадастровим номером :01:317:0017 для ведення особистого селянського господарства, площею 0,1909 га, на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), 15.11 2020 ПП «Єдиний центр» (т. 1 а.с. 34-38).

Згідно інформації Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку: кадастровий номер :01:317:0017 для ведення особистого селянського господарства, площею 0,1909 га, місце розташування: АДРЕСА_1 , суб`єктами права власності є ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 та ОСОБА_4 (т. 1 а.с. 39-40).

Згідно інформації Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку: кадастровий номер :01:317:0016 для будівництва та обслуговування жилого будинку господарських споруд, площею 0,2500 га, місце розташування: АДРЕСА_1 , суб`єктами права власності є ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 та ОСОБА_4 (т. 1 а.с. 41-42).

Згідно інформації Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку: кадастровий номер :01:317:0011 для будівництва та обслуговування жилого будинку господарських споруд, площею 0,25 га, місце розташування: АДРЕСА_1 , суб`єктом права власності є ОСОБА_3 (т. 1 а.с. 43-44).

Згідно інформації Відділу у Кагарлицькому району Головного управління Держгеокадасту у Київській області повідомив, що у Відділі обліковується технічна документація щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі на місцевості ОСОБА_3 вид цільового призначення земель - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд та для ведення особистого селянського господарства, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер земельної ділянки: :01:317:0011 (т. 1 а.с. 110).

Копія технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та передачі на зберігання межових знаків гр.. ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та спору (присадибна ділянка), ведення особистого селянського господарства на території АДРЕСА_1 виготовлений ПП «Єдиний Центр» (т. 1 а.с. 131-171).

Копія технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) земельної ділянки з кадастровим номером земельної ділянки :01:317:0011, :01:317:0010, власником є ОСОБА_3 , виготовленої ТОВ «ЗемЮрКонсалтвинг» (т. 1 а.с. 172-190, 220-248, т. 2 а.с. 18-33).

Згідно договору купівлі-продажу земельної ділянки від 10.05.2018 р. ОСОБА_3 купив земельну ділянку площею 0,1180 га, кадастровий номер :01:317:0010, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 (т. 1 а.с. 245).

Згідно договору купівлі-продажу земельної ділянки від 10.05.2018 р. ОСОБА_3 купив земельну ділянку площею 0,2500 га, кадастровий номер :01:317:0011, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 (т. 1 а.с. 246).

Згідно державного акту на право приватної власності на землю ІІ-КВ № 088438, виданого ОСОБА_7 на підставі рішення Горохівської сільської ради від 30.11.2001 р. № 30 їй передано у приватну власність земельна ділянка, площею 0,855 га в с. Горохове: для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд 0,250 га та для ведення особистого селянського господарства 0,605 га (т. 2 а.с. 4).

Згідно поземельної книги відкритої 05.05.2015 р. на земельну ділянку з кадастровим номером :01:317:0011 цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд власником є ОСОБА_7 згідно державного акту ІІ-КВ № 088434, дата реєстрації 18.03.2002 р. (т. 2 а.с. 5-17).

Згідно висновку експертів за результатами проведеної судової земельно-технічної експертизи № 25699/22-41 від 08.02.2023 р. встановлено, що за результатами порівняння двох каталогів координат зокрема з бази Державного земельного кадастру та каталогу координат, що міститься в технічній документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та передачі на зберігання межових знаків згідно заяви гр. ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 код та цільове призначення згідно КВЦПЗ (02.01, 01.03) для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), ведення особистого селянського господарства земельна ділянка знаходиться на території АДРЕСА_1 , експерти прийшли до висновку, що вони ідентичні. Виходячи з викладеного вище, каталоги координат з моменту розроблення технічної документації 1 на земельну ділянку з кадастровим номером :01:317:0016 не змінювалися, в тому числі в Державному земельному кадастрі. За результатами порівняння двох каталог координат, зокрема з бази Державного земельного кадастру та каталогу координат, що міститься в Технічній документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) ОСОБА_3 відповідно до класифікації видів цільового призначення земель (КВЦПЗ): для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) та для ведення особистого селянського господарства яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , експерти прийшли до висновку, що вони ідентичні. Виходячи з викладеного вище, каталоги координат з моменту розроблення Технічної документації 2 на земельну ділянку з кадастровим номером :01:317:0011 не змінювались, в тому числі в Державному земельному кадастрі. За результатом аналізу, обчислення та співставлення координат зворотних точок (кутів) фактичних меж земельної ділянки з кадастровим номером :01:317:0016 з координатами поворотних точок (кутів) меж вказаної земельної ділянки відповідно до Державного земельного кадастру, слід зазначити наступне. В Додатку №1 до висновку лініями синього кольору зображені фактичні межі земельної ділянки з кадастровим номером :01:317:0016, які використовуються гр. ОСОБА_1 (загальна площа відповідно до правовстановлюючих документів становить 0.2500 га), та фактична площа становить 0.6718 га, що на 0.4218 га більша від належної йому площі. Межі, відповідно до координат з бази Державного земельного кадастру позначені лініями червоного кольору, заштрихованими жовтими лініями позначена різниця між фактичними межами і юридичними, що користується гр. ОСОБА_1 та зазначена площа різниці меж (0.4238 га). Лініями заштрихованого зеленого кольору позначена різниця площ між фактичним використанням та юридичною межею (0.0012 га, 0.0019 га.). За результатом аналізу, обчислення та співставлення координат поворотних точок (кутів) фактичних меж земельної ділянки з кадастровим номером :01:317:0011 з координатами поворотних точок (кутів) меж з вказаної земельної ділянки відповідно до Державного земельного кадастру, слід зазначити наступне. В Додатку №2 до висновку лініями темно-зеленого кольору зображені фактичні межі земельної ділянки з кадастровим номером :01:317:0011, які використовуються гр. ОСОБА_3 (загальна площа відповідно до правовстановлюючих документів становить 0.2500 га), та фактична площа становить 0.2521 га, що на 0.0021 га більша від загальної площі. Межі, відповідно до бази Державного земельного кадастру позначені лініями малинового кольору, заштриховані зеленим та жовтим кольорами позначена різниця між фактичними межами та юридичними та зазначена площа різниці вказаних меж (0.0007 га, 0.0001 га, 0.0011 га, 0.0022 га, 0.0003 га, 0.0010 га, 0.0017 га). Відповідно до пункту 4.12. Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої Наказом Міністерства Юстиції України від 08.10.1998 № 53/5 в порядку експертної ініціативи щодо порушення меж слід зазначити наступне. В Додатках №№3,4 до висновку, було складено схему взаємного

розташування меж земельних ділянок з кадастровими номера :01:317:0016 та :01:317:0011. Лініями синього кольору зображені фактичні межі використання земельної ділянки з кадастровим номером :01:317:0016, лініями червоного кольору зображені межі відповідно до бази Державного земельного кадастру, лініями темно-синього кольору зображені фактичні межі використання земельної ділянки з кадастровим номером :01:317:0011, лініями малинового кольору зображені межі земельної ділянки з кадастровим номером :01:317:0011 відповідно бази даних Державного земельного кадастру. Лініями синьої штриховки зображена площа накладання земельної ділянки з кадастровим номером :01:317:0016 на земельну ділянку з кадастровим номером :01:317:0011 (0.0010 га, 0.0009 га). Також в Додатку №4 зображені лінійні проміри накладання земельної ділянки з кадастровим номером :01:317:0016 на земельну ділянку з кадастровим номером :01:317:0011 - від 0.17 м до 0.50 м. Загальна площа накладання земельної ділянки з кадастровим номером :01:317:0016 на земельну ділянку з кадастровим номером :01:317:0011 становить 0,0019 га або 19 м2.

Допитана в судовому засіданні експерт ОСОБА_8 пояснила, що вона підтримує висновок експертів за результатами проведеної судової земельно-технічної експертизи № 25699/22-41 від 08.02.2023 р. в повному обсязі. Підстав для проведення додаткової чи повторної експертизи немає підстав. У даному випадку відповідач отримав земельну ділянку після договору купівлі продажу, тобто сформованої земельної ділянки ще 18.03.2002 р. А позивачі земельну ділянку оформили лише у 2020 р., тому земельна ділянка відповідача не накладається на земельні ділянки позивачів.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 пояснив, що до нього звернувся відповідач ОСОБА_3 для розроблення технічної документації для відновлення меж. При реєстрації земельних ділянок можуть бути виявлені накладення, тоді повідомляються розробники обох земельних ділянок. Але розробник земельних ділянок позивачів зробив не правильно, що зробив накладення на земельну ділянку земельні ділянки позивачів, оскільки таким чином він не вирішив проблему, а лише її усугубив.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_10 пояснив, що він розробляв технічну документацію на земельні ділянки позивачів та при реєстрацію було виявлено, що є накладення і він для того, щоб примирити сторони поклав земельну ділянку позивачів на земельну ділянку відповідача, тому виникло накладення земельних ділянок.

У контексті спірних правовідносин, звертає увагу, що втручання держави у право на мирне володіння майном є законним, якщо здійснюється на підставі закону, нормативно-правового акта, що має бути доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним щодо застосування та наслідків дії його норм. Втручання є виправданим, якщо воно здійснюється з метою задоволення суспільного, публічного інтересу, за наявності об`єктивної необхідності у формі суспільного, публічного, загального інтересу, який може включати інтерес держави, окремих регіонів, громад чи сфер людської діяльності.

Судом встановлено, що сторони у справі є суміжними землевласниками, між якими виник спір щодо меж належних їм земельних ділянок.

Статтею 14 Конституції України передбачено, що право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Стаття 91 ЗК України передбачає, що власники земельних ділянок зобов`язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів, а також дотримуватися правил добросусідства та обмежень, пов`язаних з встановленням земельних сервітутів та охоронних зон.

Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (частина перша статті 391 ЦК України).

Згідно із частинами першою, другою статті 78 ЗК України право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них.

Поняття земельної ділянки як об`єкта права власності визначено у частині першій статті 79 ЗК України як частини земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами.

Згідно із частиною першою статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (частина перша статті 317 ЦК України).

Відповідно до статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Статтею 321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно зі статтею 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Зазначена норма матеріального права визначає право власника земельної ділянки, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним.

За змістом статті 152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється, зокрема, шляхом відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав.

Інститут земельних відносин добросусідства є нормативно встановленими обмеженнями щодо здійснення прав на землю (включаючи право власності), які мають на меті забезпечити захист інтересів власників (землекористувачів) сусідніх володінь від можливих порушень при використанні земельних ділянок.

Основна мета цих правил полягає в сприянні і забезпеченні такому використанню земельних ділянок, при якому власникам сусідніх земельних ділянок і землекористувачам заподіюється менша кількість незручностей.

Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє приватне (цивільне) право повністю або частково. Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем, і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду (постанова Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 вересня 2023 року в справі № 582/18/21).

Приватно-правовими нормами визначене обмежене коло підстав відмови у судовому захисті цивільного права та інтересу особи, зокрема, до них належать: необґрунтованість позовних вимог (встановлена судом відсутність порушеного права або охоронюваного законом інтересу позивача); зловживання матеріальними правами; обрання позивачем неналежного способу захисту його порушеного права/інтересу; сплив позовної давності (постанова Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 листопада 2023 року в справі № 761/42030/21, постанова Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 11 грудня 2023 року в справі № 607/20787/19).

Відповідно до частин першої, сьомої, восьмої статті 79-1 ЗК України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру.

Винесення в натуру (на місцевість) меж сформованої земельної ділянки до її державної реєстрації здійснюється за документацією із землеустрою, яка стала підставою для її формування.

У разі встановлення (відновлення) меж земельних ділянок за їх фактичним використанням у зв`язку з неможливістю виявлення дійсних меж, формування нових земельних ділянок не здійснюється, а зміни до відомостей про межі земельних ділянок вносяться до Державного земельного кадастру.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про Державний земельний кадастр» державна реєстрація земельної ділянки - це внесення до Державного земельного кадастру передбачених цим Законом відомостей про формування земельної ділянки та присвоєння їй кадастрового номера.

У частині першій статті 21 Закону України «Про Державний земельний кадастр» зазначено, що відомості про межі земельної ділянки вносяться до Державного земельного кадастру, зокрема: на підставі відповідної документації із землеустрою щодо формування земельних ділянок - у випадках, визначених статтею 79-1 Земельного кодексу України, при їх формуванні; на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) - у разі встановлення (відновлення) меж земельної ділянки за її фактичним використанням відповідно до статті 107 Земельного кодексу України та у разі зміни меж суміжних земельних ділянок їх власниками.

Так, ч.ч.1, 6 ст.81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ч.ч. 1-2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. 4 ст. 12 ЦПК України).

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона (постанова Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року в справі № 129/1033/13-ц).

При цьому, обов`язок з доказування потрібно розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

За загальним правилом доказування тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову покладається на позивачів, за таких умов доведення не може бути належним чином реалізоване шляхом спростування позивачами обґрунтованості заперечень відповідача. Пріоритет у доказуванні надається не тому, хто надав більшу кількість доказів, а в першу чергу їх достовірності, допустимості та достатності для реалізації стандарту більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджувальної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим ніж протилежний.

Таким чином суд вважає про відсутність у матеріалах справи доказів на підтвердження чинення позивачам відповідачем перешкод у користуванні належної їм на праві власності земельними ділянками, зокрема що належна відповідачу земельна ділянка в будь-який площі накладається на земельну ділянку позивача, ураховуючи висновок експерта № 25699/22-41 від 08.02.2023.

Відтак у суду відсутні докази на підтвердження того, що відповідач своїми діями порушив права позивачів, а доказування у силу положень ст. 12, 81 ЦПК України має здійснюватись сторонами по справі, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, та не може ґрунтуватися на припущеннях.

З урахуванням викладеного, суд вважає що з досліджених належних, допустимих та достовірних доказів не вбачається можливим встановити порушення прав позивачів щодо користування належних їм на праві власності земельні ділянки, оскільки належних, достатніх та допустимих доказів на підтвердження зазначеного матеріали справи не містять.

Таким чином, аналізуючи приведені докази, даючи їм оцінку в їх сукупності, з урахуванням вказаних обставин, оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, оцінюючи у справі докази в цілому, так і кожний доказ, який міститься у справі, з урахуванням принципів розумності, пропорційності, виваженості, справедливості, балансу інтересів сторін, меж дозволеного втручання, вирішуючи справу в межах заявлених вимог, з урахуванням наданих доказів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду, а тому слід відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись постановою Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», ст. ст. 4, 76-89, 141, 258, 263-265, 268, 273, 352, 354, 355 ЦПК України суд, -

вирішив:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про скасування реєстрації земельної ділянки в Державному земельному кадастрі з одночасним припиненням речових прав відмовити.

Ознайомитись з повним текстом судового рішенням, в електронній формі, сторони можуть за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua/.

Апеляційні скарги на рішення можуть бути подані протягом 30 днів з дня його складення подавши безпосередньо до Київського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 22.12.2025 р.

Суддя І.І. Шевченко