Справа № 522/3940/25
Провадження № 2/522/4256/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2025 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Федчишеної Т. Ю.,

за участі секретаря судового засідання Коновал Д. І.,

розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, -

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

В обґрунтування позову зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її прабабуся ОСОБА_3 .

На початку лютого 2025 року вона під час упорядкування документів прабабусі випадково знайшла залишений нею за життя заповіт від 29.10.2007, про існування якого вона раніше не знала. Відповідно до заповіту ОСОБА_3 заповіла їй частину квартири АДРЕСА_1 .

Однак позивач не зверталася у шестимісячний строк до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , оскільки розуміла, що вона є родичем третього ступеня споріднення по матері та спадкоємцем п`ятої черги за законом і не могла претендувати на спадщину.

ОСОБА_3 на день своєї смерті була вдовою, оскільки її чоловік ОСОБА_4 помер раніше за неї ІНФОРМАЦІЯ_2 .

У померлої ОСОБА_3 було двоє дітей від першого шлюбу: син ОСОБА_5 , який помер раніше за неї ІНФОРМАЦІЯ_3 , та син ОСОБА_2 .

У померлого ОСОБА_5 (сина ОСОБА_3 та діда позивача) залишилася єдина донька ОСОБА_6 , яка є онукою ОСОБА_3 та її спадкоємцем за правом представлення. Однак ОСОБА_6 у визначений законом строк також не зверталася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини.

Водночас, на день смерті ОСОБА_3 з нею був зареєстрований лише її син ОСОБА_2 , а тому він фактично прийняв спадщину та є єдиним спадкоємцем першої черги після її смерті.

Станом на день пред`явлення даного позову ніхто із заявами про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 до нотаріуса не звертався.

24.02.2025 позивач звернулася до нотаріуса для прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_3 , проте нотаріусом їй було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку з пропуском строку для прийняття спадщини.

Позивач зазначає, що до початку лютого 2025 року вона не знала про існування заповіту, оскільки ОСОБА_3 була особою похилого віку, мало розмовляла та мала вади здоров`я, зокрема втрату пам`яті. Позивач не могла навіть подумати, що ОСОБА_3 заповість саме їй частину квартири за наявності живого сина з інвалідністю відповідача у справі.

Позивач вважає, що вона пропустила строк на подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, оскільки не була обізнана про наявність заповіту, а тому просить визначити їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , тривалістю три місяці з дня набрання рішенням законної сили.

Відзив на позовну заяву від відповідача до суду не надходив.

Сторони у судове засідання не з`явилися, про розгляд справи повідомлені належним чином. Представником позивача адвокатом Берзінь С. Л. подано заяву про розгляд справи у відсутність позивача та її представника. Позовні вимоги просив задовольнити.

У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Згідно з ч. 4 ст. 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

У зв`язку з цим, датою ухвалення цього судового рішення є 24.12.2025.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив таке.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 06.02.2023, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 .

Відповідно до довідки Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради від 19.02.2025, наданої на запит приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Берзінь-Усової І. А., станом на час відкриття спадщини, а саме на ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_2 зареєстрованим є ОСОБА_2 , який, як зазначає позивач, є сином померлої ОСОБА_3 .

Відповідач ОСОБА_7 є особою з інвалідністю 2 групи з дитинства, встановленої безстроково, що підтверджується дублікатом довідки сер. ВТЭ-19 № 018614.

Згідно із заповітом від 29.10.2007, посвідченим державним нотаріусом Шостої одеської державної нотаріальної контори Пенчевим К. Л. та зареєстрованим у реєстрі за № 5-2753, ОСОБА_3 на випадок своєї смерті зробила таке розпорядження: належну їй частину квартири АДРЕСА_1 , заповіла ОСОБА_1 , 2002 року народження.

Відповідно до листа приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Берзінь-Усової І. А. від 24.02.2025 № 24/01-16, адресованого ОСОБА_1 у відповідь на її усне прохання щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 роз`яснено, що вона є спадкоємцем за законом п`ятої черги. Доказів, що ОСОБА_1 була зареєстрована за однією адресою з померлою, або документів, які підтверджують проживання однією сім`єю за однією адресою надано не було. У зв`язку з цим заведення (відкриття) спадкової справи після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , а також в подальшому видача свідоцтва про право на спадщину за законом або за заповітом не вбачається можливим.

Відповідно до змісту статей 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

За правилами статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Відповідно до статті 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

За правилами частини першої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України).

Відповідно до статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до частини першої статті 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Згідно з частиною третьою статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постановах від 26 вересня 2012 року № 6-85цс12, від 04 листопада 2015 року № 6-1486цс15, від 23 серпня 2017 року у справі № 6-1320цс17.

Вирішуючи питання поважності причин пропуску шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України для прийняття спадщини, суд повинен враховувати, що такі причини визначаються у кожному конкретному випадку, з огляду на обставини кожної справи.

Отже, правила частини третьої статті 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви та ці обставини визнані судом поважними.

Суд не може визнати поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім`єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови.

Рішення обґрунтовується лише тими доказами, які одержані у визначеному законом порядку та досліджені в судовому засіданні. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Якщо у спадкоємця не було перешкод для подання заяви, він не скористався правом на прийняття спадщини, то немає правових підстав для визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Подібний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 17 червня 2020 року у справі № 520/10377/17, провадження № 61-48230св18, від 11 серпня 2021 року у справі № 720/1079/19, провадження № 61-14663св20, від 22 січня 2020 року у справі № 592/18695/18, провадження № 61-13558св19; від 20 лютого 2020 року у справі № 419/3788/17 (провадження № 61-2969св19); від 16 березня 2020 року у справі № 644/5098/17 (провадження № 61-20806св19); від 17 березня 2020 року у справі № 683/2587/18 (провадження № 61-11406св19).

Правозастосовча практика Верховного Суду у подібних правовідносинах є незмінною та усталеною.

Неподання заяви умисно чи з необережності (недбалості) не може бути підставою для визначення спадкоємцю додаткового строку для прийняття спадщини.

Оцінка причин пропуску строку на предмет поважності лежить в площині дискреційних повноважень суду, оскільки базується безпосередньо на наданих сторонами та наявних в матеріалах справи доказах та встановлених в ході судового розгляду обставинах.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як на поважні причини пропуску нею строку для подання заяви про прийняття спадщини позивач посилається на її необізнаність про наявність заповіту від 29.10.2007, складеного померлою за життя на її ім`я, а про його наявність вона дізналася лише на початку лютого 2025 року під час упорядкування документів.

У постанові Верховного Суду від 17 лютого 2022 року у справі № 953/15603/20 зазначено, що судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини, невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, проживання у спадковому майні після відкриття спадщини, несприятливі погодні умови тощо.

Відповідно до положень частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відтак, наведені ОСОБА_1 обставини не є поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини, оскільки не пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для подання заяви про прийняття спадщини у встановлений ЦК України строк.

Інших обставин, які є об`єктивними та непереборними труднощами, з якими закон пов`язує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини позивачем не зазначено.

Крім того, судом установлено, що спадкова справа після смерті ОСОБА_3 не заводилася, і рішення з цього приводу нотаріусом не приймалось, тому, за відсутності постанови нотаріуса про відмову позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину, також відсутні підстави вважати порушеними її спадкові права.

Такий висновок суду узгоджується з правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 13 грудня 2018 року у справі № 235/4294/17 (провадження № 61-28264 св 18).

Разом з тим, письмова відповідь нотаріуса не є у розумінні чинного законодавства рішенням нотаріуса, яке може бути оскаржене в порядку, визначеному законодавством.

За таких обставин, позовні вимоги позивача щодо визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини є необґрунтованими та передчасними, а тому задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати, понесені ОСОБА_1 по сплаті судового збору слід залишити за нею.

Керуючись ст. 12, 263, 265 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Тетяна ФЕДЧИШЕНА

24.12.25