Номер провадження 2/754/4983/25
Справа №754/6693/25
РІШЕННЯ

Іменем України

23 грудня 2025 року м. Київ

Деснянський районний суд м. Києва у складі головуючого судді Коваленко І.І.

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "Кредит-Капітал" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, ціна позову 14925,52 грн.

Стислий виклад позиції Позивача

У цій справі Позивач (Новий кредитор) подав позов, у якому просить стягнути з Відповідача (Позичальника) заборгованість за за кредитним договором № 102211788 від 30.10.2023 року, укладеним між Відповідачкою та ТОВ "Мілоан" (Первісний кредитор), право вимоги за яким було набуто Позивачем на підставі договору відступлення.

Позивач стверджує, що Відповідачка отримала кредит у розмірі 4100,00 грн та не виконала свої зобов`язання, що призвело до виникнення заборгованості, яка складається з основного боргу (3690,00 грн), відсотків (10825,52 грн) та комісії за надання кредиту (410,00 грн).

Відповідачка відзив на позов не подала.

КЛОПОТАННЯ УЧАСНИКІВ СПРАВИ ТА ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ

Суд в ухвалі про відкриття провадження у справі вирішив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження (письмового провадження) за наявними матеріалами справи без повідомлення сторін. Судове засідання у такому разі не проводитися.

Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін (частина п`ята статті 279 ЦПК України)

Суд може відмовити в задоволенні клопотання сторони про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін за одночасного існування таких умов:

1) предметом позову є стягнення грошової суми, розмір якої не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

2) характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи (частина шоста статті 279 ЦПК УКраїни).

У справі, що розглядається, ціна позову не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, є малозначною, і підлягає розгляду тільки в порядку спрощеного провадження. Характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи.

З цих підстав Суд не вбачав підстав проводити розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Відповідач з клопотанням про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням, з наведенням відповідних підстав, що передбачені частинами п`ятою - сьомою статті 279 ЦПК України, не звертався.

Розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.. Розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається […] через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться (частини перша та друга статті 279 ЦПК України).

Відповідачка була повідомлена належним чином про розгляд справи у суді.

Суд надсилав ухвалу про відкриття провадження у справі на адресу, що є зареєстрованим місцем проживання Відповідачки. Поштовий конверт повернуто з відміткою "адресат відсутній за вказаною адресою", що є належним повідомленням врученням ухвали про відкриття провадження у справі (пункт 4 частини восьмої статті 128, пункт 5 частини шостої статті 272 ЦПК України).

Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають електронного кабінету, за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому суду адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає, не перебуває або не знаходиться (частина перша статті 131 ЦПК України).

З метою належного інформування про розгляд справи Відповідача, який не має електронного кабінету в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі, вжив додаткових заходів та застосував альтернативні способи комунікації. Зокрема, крім ухвали про відкриття провадження у справі, що надсилалась Відповідачу за адресою його місця проживання, що зареєстровано у встановленому законом порядку, відповідна ухвала була доведена до відома Відповідача через Портал Дія.

Додатково, з метою вжиття заходів щодо належного повідомлення про розгляд справи, Суд надсилав копію ухвали на електронну адресу Відповідачки, що вказана в позовній заяві та кредитному договорі.

У зв`язку з ненаданням відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, і не заявлення клопотання про надання додаткового часу для подання відзиву, суд вирішує справу за наявними матеріалами (частина восьма статті 178 ЦПК України).

ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ, ЗМІСТ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН ТА ОЦІНКА СУДУ

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки (частина перша статті 1054 ЦК України).

Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом (частина третя статті 1054 ЦК України).

Загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні відповідно до міжнародно-правових стандартів у цій сфері визначає Закон України "Про споживче кредитування", який встановлює, що договір про споживчий кредит - вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором (пункт 1-1 частини першої статті 1).

Також цей Закон встановлює, що до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо (пункт 4 частини першої статті 1 , абзац четвертий частини другої статті 8).

Порядок повернення кредиту та сплати процентів за користування споживчим кредитом, власних комісій та інших платежів (за наявності), включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, у вигляді графіка платежів (у разі кредитування у вигляді кредитування рахунку, кредитної лінії графік платежів може не надаватися) зазначаються у договорі про споживчий кредит (пункт 10 частини першої статті 12 Закону України "Про споживче кредитування").

У справі, що розглядається, 30.10.2023 року ТОВ "Мілоан" перерахувало Відповідачці коедитні кошти в сумі 4100,00 грн (платіжне доручення 75510695 від 30.10.2023).

Ці кошти були перераховані Позичальнику безготівково на рахунок з використанням карти 414960*87 (пункт 2.1) на виконання договору про споживчий кредит № 102211788 від 30.10.2023, укладеного між ТОВ "Мілоан" та Відповідачкою в електронній формі із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

Згідно з умовами кредитного договору, позичальнику надано кредит у розмірі 4 100,00 грн строком на 105 днів (до 12.02.2024 р.). Договором встановлено пільговий період (15 днів, до 13.11.2023 р.) та поточний період (90 днів, до 12.02.2024 р.)

Отже, за цим договором Позичальник зобов`язана була повернути кредит протягом 105 днів, тобто не пізніше 12.02.2024 (п. 1.3, 1.4).

За умовами договору встановлено: Комісія за надання кредиту (п. 1.5.1): 410,00 грн (10.00% від суми кредиту). Проценти за користування кредитом протягом пільгового періоду (п. 1.5.2): 1,65% від фактичного залишку кредиту за кожен день. Проценти за користування кредитом протягом поточного періоду (п. 1.5.3): 3,50% від фактичного залишку кредиту за кожен день. Комісія за управління та обслуговування кредиту (пролонгація) (п. 2.3): у разі продовження/поновлення пільгового періоду: 3.00% (3 дні), 6.00% (7 днів), 10.00% (15 днів).

Зокрема, у договорі сторони погодили, що проценти за користування кредитом протягом пільгового періоду: 1014.75 грн, які нараховуються за ставкою 1.65 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом протягом пільгового періоду (пункт 1.5.2). Проценти за користування кредитом протягом поточного періоду: 12915.00 грн, які нараховуються за стандартною процентною ставкою 3.50 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом протягом поточного періоду (пункт 1.5.3).

Відповідачка не повернула суму кредиту у строк, не сплатила проценти у визначеному розмірі. Відповідно до розрахунку, здійсненого ТОВ "Мілоан", 12.11.2023 Відповідачка здійснила часткову оплату, яка була зарахована у тому числі у рахунок зменшення основного боргу на 410,00 грн.

За змістом частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Позивач довів порушення Відповідачкою умов кредитного договору шляхом неналежного виконання обов`язку з повернення кредитних коштів у сумі 3 690,00 грн.

Натомість, Відповідачка не реалізувала своє право на подання заперечень та доказів на їх підтвердження, зокрема, доказів, які б підтверджували повне або часткове погашення існуючої кредитної заборгованості у сумі 3690,00 грн. Суд визнає обгрунтованими в цій частині позовні вимоги.

Позивач просить стягнути з Відповідачки проценти за користування кредитом у розмірі, що нараховані за період 31.10.2023 по 27.02.2024.

Відповідно до наданого розрахунку Первісний редитор нараховував з 31.10.2023 по 11.11.2023 пільгову ставку 1,65%, що становило 67,65 грн на день, а після часткового погашення та пролонгації знизилося до 60,89 грн на день. Після закінчення пільгового періоду з 30.11.2023 Позивач застосував стандартну ставку 3,50%, внаслідок чого щоденний платіж зріс до 129,15 грн, проте з 07.01.2024 суму нарахувань було зменшено до 84,87 грн.

Щодо нарахування відсотків, то Суд виходить з того, що 24 грудня 2023 року набрав чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг" від 22 листопада 2023 року № 3498-IX.

Цим же Законом розділ IV "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про споживче кредитування" доповнено пунктом 17, яким передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", установлено, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів (з 24 грудня 2023 року по 21 квітня 2024 року) - 2,5%; протягом наступних 120 днів (з 22 квітня 2024 року по 19 серпня 2024 року) - 1,5%. Дія цього Закону поширюється на договори укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом.

Кредитний договір укладено до 24 грудня 2023 року, коли набрав чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг" від 22 листопада 2023 року № 3498-IX, кінцева дата повернення кредиту 12.02.2024 - після набрання чинності Законом № 3498-IX.

Отже, пункт 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону "Про споживче кредитування" поширюється на вказаний кредитний договір.

У цій справі у договорі сторони погодили, що проценти нараховуються за стандартною ставкою, що визначена п.1.5.3. цього Договору, яка є незмінною протягом всього строку кредитування, окрім випадків, коли за умовами акцій, програм лояльності, спеціальних пропозицій, та з інших причин визначена в п.1.5.2 процентна ставка запропонована Позичальнику протягом пільгового періоду зі знижкою і є меншою за стандартну ставку встановлену п.1.5.3 Договору. Якщо визначена п.1.5.2 процентна ставка є нижчою від стандартної ставки, то після завершення пільгового періоду, з урахуванням пролонгацій, проценти протягом поточного періоду продовжують нараховуватись за стандартною ставкою згідно п.1.5.3. Договору. Стандартна процентна ставка не є підвищеною. Якщо розмір зобов`язань Позичальника зі сплати процентів протягом пільгового періоду, з урахуванням пролонгацій, є меншим ніж заборгованість зі сплати процентів за аналогічний строк поточного періоду, це означає, що протягом пільгового періоду Позичальнику була надана знижка/пільга, що дорівнює різниці між стандартною ставкою встановленою п.1.5.3. та процентною ставкою визначеною п.1.5.2 Договору.

Після спливу строку кредитування (з урахуванням пролонгацій) нарахування процентів за користування кредитом припиняється. Розмір стандартної ставки не може бути збільшено Кредитодавцем без письмової (такої, що прирівнюється до письмової) згоди Позичальника (пункт 2.2.3 Договору).

Водночас Позичальник має право неодноразово продовжувати та/або поновлювати пільговий період та збільшувати строк кредитування на таких саме умовах, в разі, якщо Кредитодавцем надана така можливість Позичальнику відповідно до розділу 6 Правил. Якщо Позичальник здійснює продовження/поновлення пільгового періоду та збільшення строку кредитування (пролонгацію) на умовах визначених цим пунктом, проценти за користування кредитом протягом періоду на який продовжено/поновлено пільговий період нараховуються за ставкою визначеною п.1.5.2 Договору.

У випадку, якщо Позичальник протягом поточного періоду вчинить необхідні дії для поновлення пільгового періоду, такі дії зупиняють перебіг поточного періоду до моменту спливу строку пролонгації (поновлення)пільгового періоду, після чого поточний період продовжується на кількість днів, що залишалась до його спливу на момент пролонгації. Якщо Позичальник вчиняє необхідні для пролонгації дії після настання дати остаточного погашення заборгованості, такі дії зупиняють перебіг періоду прострочення до моменту спливу строку пролонгації (поновлення) пільгового періоду. У такому разі, новою датою остаточного погашення є останній день строку на який Позичальником поновлено пільговий період (пункт 2.3.2 договору).

Таким чином, умовами кредитного договору сторони передбачили порядок продовження строку кредитування та умови і строк нарахування процентів за користування кредитом.

Суд ураховує, що у цій справі кінцева дата повернення кредиту за договором (дата остаточного погашення заборгованості) встановлена 12.02.2024 року. Проте внаслідок дій Відповідачки відповідно до п. 2.3.2 Договору (сплата комісії, ініціювання продовження пільгового періоду), кінцевий строк кредитування був продовжений на 15 днів, тобто до 27.02.2024 року. Відповідно, нарахування процентів правомірно здійснювалось до цієї дати, в межах строку кредитування.

Водночас Суд також встановив, що у договорі встановлена ставки 3,50%, яка перевищує максимально допустиму законом ставку у період з 24.12.2023 р. (початок дії обмежень відповідно до Закону № 3498-IX) по 27.02.2024 (дата, до якої здійснювались нарахування процентів).

До 23.12.2023 кредитор правильно здійснив нарахування процентів за період з 30.10.2023 по 23.12.2023, виходячи з умов договору, часткового погашення кредиту (13.11.2023 у сумі 410,00 грн) та сплати комісію за /пролонгацію пільгового періоду у сумі 410 грн. За цей період розмір процентів становить 5 088,51 грн.

Натомість після 24.12.2023 року первісний кредитор неправильно застосував ставку, що перевищує встановлений законом максимум, тому Суд здійснив власний розрахунок, виходячи з максимально допустимої законом ставки - 2,5% на день у заявлений період, і встановив, що за період з 24.12.2023 - 27.02.2024 належний розмір процентів становить 5996,25 грн (3690,00 грн х 2,5% х 65днів).

Відповідно загальна сума процентів, розрахована Судом за весь період (з 30.10.2023 по 27.02.2024), з урахуванням вимог пункту пункт 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону "Про споживче кредитування" та часткової оплати (410 грн), становить 10 674,76 грн (11 084,76 грн (5996,25+5088,51) -410 грн).

Отже, зважаючи на те, що заявлена Позивачем до стягнення сума процентів (10 825,52 грн) є більшою від визначеної Судом суми 10 674,76 грн, позовні вимоги в частині стягнення процентів підлягають частковому задоволенню у розмірі 10 674,76 грн.

Суд визнає обгрунтованими вимоги в Позивача в частині стягнення з Відповідачки заборгованості зі сплати комісії за надання кредиту, оскільки Закон України "Про споживче кредитування" після внесення відповідних змін передбачає право кредитодавця встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту (пункт 31.18 постанови Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19, провадження № 14-44цс21, пункт 43 постанови Верховного Суду від 17 квітня 2025 року у cправі № 910/1274/24, пункт 61 постанови Верховного Суду від 01 липня 2025 року у cправі № 910/2578/24).

Верховний Суд у складі об`єднаної палати Касаційного цивільного суду У постанові від 06 листопада 2023 року у справі № 204/224/21 (провадження № 61-4202сво22) зробив висновок про те, що "якщо в кредитному договорі банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування), то положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України "Про споживче кредитування".

Натомість у цій справі погоджені сторонами умови кредитного договору, в яких зазначено перелік послуг, за які передбачено сплату комісії за надання кредиту та обслуговування кредитної заборгованості, не є нікчемними, відповідають вимогам чинного Закону України "Про споживче кредитування", оскільки перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця наведено у договорі.

Зокрема, за умовами кредитного договору комісія за надання кредиту - одноразова винагорода, що сплачується Позичальником за підготовку, організацію та надання Кредитодавцем фінансової послуги (кредиту), та встановлена в п.1.5.1 цього Договору. Комісія за управління та обслуговування кредиту - винагорода, що сплачується Позичальником у випадку пролонгації строку кредитування за ініціативою Позичальника відповідно до п.2.3 Договору, та пов?язана з необхідністю управління та обслуговування кредиту Кредитодавцем (білінг, сервісні повідомлення, актулізація інформації стукаітізькаощо протягом додаткового періоду (строку пролонгації) та понад строк, з якого виходив Кредитодавець при укладенні цього договору.

Суд бере до уваги, що Верховний Суд у постанові від 01 липня 2025 року у cправі № 910/2578/24, розглядаючи у подібних правовідносинах питання щодо стягнення комісії за типовим договором укладеним з первісним кредитором ТОВ "Манівео", яка оплачується разово відповідно до п. 1.5.1., і в разі пролонгації, комісія за сплату та обслуговування кредиту, в сумах визначених в п. 2.3.1.1, погодився з висновками судів щодо наявності правових підстав для стягнення комісії (пункт 91 постанови).

Позивач має право вимагати сплату заборгованості, оскільки кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) (пункт 1 частини першої статті 512 ЦК України). У цій справі Позивач набув права вимоги до Відповідачки за договором споживчого кредиту, що є предметом спору, на підставі договору відступлення прав вимоги № 106-МЛ/Т від 26.03.2024, що був укладений з Первісним кредитором.

Підсумовуючи викладене, Суд встановив, що сума заборгованості Відповідачки становить 14774,76 грн, з них: прострочена заборгованість за сумою кредиту становить - 3690,00 грн; прострочена заборгованість за сумою відсотків становить - 10 674,76 грн; прострочена заборгованість за комісією становить - 410,00 грн..

Суд перевірив розрахунок заборгованості, наданий Позивачем, визнав його обґрунтованим і таким, що підтверджується відповідними первинними документами.

Відповідачка не надала Суду жодних доказів, які б спростовували або ставили під сумнів обґрунтованість наданого Позивачем розрахунку.

Керуючись принципом змагальності, відповідно до якого кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, і несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій, Суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, виходячи з розрахунку наведено в цій постанові..

Відповідно до статті 141 ЦПК України з Відповідачки підлягає стягненню на користь Позивача сплачена сума судового збору у розмірі 2397,90 грн (2422,40 грн х 14774,76 грн/14925,52 грн).

Керуючись статтями 4, 13, 19, 76-81, 141, 263-265 ЦПК України, Суд

УХВАЛИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "Кредит-Капітал" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, ціна позову 14925,52 грн задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "Кредит-Капітал" (, адреса: 79018, м. Львів, вул. Смаль- Стоцького, 1, корпус 28, IBAN: НОМЕР_2 в АТ "КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК", МФО 364614) суму заборгованості кредитним договором № 102211788 від 30.10.2023 - 14774,76 грн (чотирнадцять тисяч сімсот сімдесят чотири гривні 76 копійок), а також судовий збір у сумі 2397,90 грн (дві тисячі триста дев`яносто сім гривень 90 копійок).

У решті вимог відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суд розглядає справу на підставі наявних матеріалів, підписує рішення без його проголошення (частина четверта статті 268 ЦПК України), а датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (частина п`ята статті 268 ЦПК України) - 23 грудня 2025 року

Суддя Інна КОВАЛЕНКО