Провадження № 2-др/127/173/25
19.12.2025 м. Вінниця
Вінницький міський суд Вінницької області
в складі головуючого судді Антонюка В. В.,
при секретарі Бойчук Я. П.,
розглянувши у порядку загального позовного провадження, в залі суду м. Вінниця, заяву представника позивача - адвоката Вересюка Максима Вікторовича про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя,-
В провадженні Вінницького міського суду Вінницької області перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя.
Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 08.12.2025 року позовні вимоги задоволено частково. Визнано квартиру під АДРЕСА_1 , об`єктом права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .
В порядку поділу спільного сумісного майна подружжя, визнано за ОСОБА_3 право власності на частки квартири під АДРЕСА_1 .
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 понесені судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 346,63 грн.
В частині інших вимог відмовлено.
12.12.2025 року представник позивача звернувся до суду із заявою про винесення додаткового рішення про стягнення із відповідача на користь позивача понесених витрат на професійну правничу допомогу.
16.12.2025 року представником відповідача до суду подано заяву про відмову в задоволенні заяви про стягнення витрат на правничу допомогу.
Позивачка та її представник у судове засідання не з`явились, надали заяву про розгляд справи за їх відсутності.
Відповідач та його представник у судове засідання не з`явились, представником відповідача подано до суду заяву про розгляд справи за його та відповідача відсутності. Просили відмовити у задоволенні заяви позивачки про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на правничу допомогу.
Дослідивши та оцінивши докази у справі, суд вважає, що є підстави для ухвалення додаткового рішення, виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 270 ч. 1 п. 3 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Як вбачається із рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 08.12.2025 року позовні вимоги задоволено частково. Визнано квартиру під АДРЕСА_1 , об`єктом права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .
В порядку поділу спільного сумісного майна подружжя, визнано за ОСОБА_3 право власності на частки квартири під АДРЕСА_1 .
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 понесені судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 346,63 грн.
В частині інших вимог відмовлено.
Відповідно до ч. 3 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі і в тому самому порядку, що й судове рішення протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви.
Статтею 141 ЦПК України визначено порядок розподілу судових витрат між сторонами.
Так, відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат;3) для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
За змістом п. 1 ч. 2 ст. 137 та ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.
Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.
Натомість положеннями п. 2 ч. 2 ст. 137 ЦПК України регламентовано порядок компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги (витрати на проїзд, проживання, поштові послуги тощо), для розподілу яких необхідною умовою є надання відповідних доказів, які підтверджують здійснення таких витрат.
Вищевказане узгоджується із позицією Верховного Суду, висловленою в постанові від 03.10.2019 по справі № 922/455/19.
Водночас, за змістом ч. 4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог ч. 4 ст. 137 ЦПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 і ч. 6 ст. 137 ЦПК України).
Загальне правило розподілу судових витрат визначене в ч. 2 ст. 141 ЦПК України. Разом із тим, у частині 3 наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.
Зокрема відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.
Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого ч. 2 ст. 141 ЦПК України, визначені також положеннями частин 4, 5, 9 ст.141 ЦПК України.
Таким чином, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог ч. 4 ст. 137 ЦПК України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.
Представником відповідача подано заперечення щодо задоволення заяви про відшкодування витрат на правничу допомогу.
У рішенні ЄСПЛ у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.
При розгляді заяви про стягнення витрат на правничу допомогу, судом встановлено, що між ОСОБА_3 та адвокатом Вересюком М. В., 09.05.2025 року укладено договір про надання правової допомоги. Відповідно до додатку №1 до договору про надання правничої допомоги від 09.05.2025, вбачається, що сторонами було погоджено, що гонорар в сумі 10 000 грн., сплачується клієнтом на користь адвоката в момент підписання даного додатку №1 та гонорар в сумі 10 000 грн., сплачується клієнтом на користь адвоката не пізніше дня наступного за днем ухвалення судом рішення у цивільні правіц, вказаій в п.1.1.1. Договору. В Акті приймання-передачі послуг адвокатом Вересюком М .В. зазначено, що ним виконано наступні послуги: ознайомлення з наданими документами та первинна консультація; підготовка та укладення Договору про надання правничої допомоги від 09.05.2025 року; написання, піготовка до подачі та подача до Вінницького міського суду позовної заяви про поділ спільного сумісного майна подружжя; написання та надіслання поштовим зв`язком на адресу ТСЦ МВС №0541 адвокатського запиту №3-1205/25 від 12.05.2025 року; написання, підговка до подачі та подача до Вінницького міського суду клопотання про приєднання доказів; представництво та захист інтересів клієнта в Вінницькому міському суді.
Відповідно до ч. 1, п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно з пунктом 3 частини другої статті 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
З огляду на викладене, надавши оцінку доказам щодо фактично понесених витрат на професійну правничу допомогу, враховуючи необхідність надання послуг під час розгляду справи та їх характер, обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, необхідність дотримання критерію розумності розміру понесених стороною витрат, пов`язаність цих витрат із розглядом справи, та з урахуванням заяви представника відповідача щодо відмови в заяві про стягнення витрат на правничу допомогу та його доводів, суд дійшов висновку про стягнення на користь позивачки судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000,00 грн.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 133, 137, 141, 246, 263-265, 270, 273 ЦПК України, суд -
Заяву задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000 (десять тисяч) гривень.
В частині інших вимог - відмовити.
Апеляційна скарга на додаткове рішення суду подається до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Суддя: