УХВАЛА

15 грудня 2025 року

м. Київ

справа № 274/7185/24

провадження № 61-11213ск25

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Сердюка В. В., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою Військової частини НОМЕР_1 на ухвалу Житомирського апеляційного суду

від 03 червня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , Військова частина НОМЕР_2 (у складі військової частини НОМЕР_1 ), про стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

30 серпня 2025 року Військова частина НОМЕР_1 , через підсистему «Електронний суд», звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою на ухвалу Житомирського апеляційного суду від 03 червня 2025 року у цій справі.

Ухвалою Верховного Суду від 22 вересня 2025 року касаційну скаргу

Військової частини НОМЕР_1 залишено без руху та запропоновано заявнику надіслати на адресу суду направити до суду касаційної інстанції заяву про поновлення процесуального строку на касаційне оскарження судового рішення, в якій навести інші підстави для поновлення цього строку та надати відповідні докази, уточнену касаційну скаргу та її копії відповідно до кількості інших учасників справи, у якій зазначити підстави касаційного оскарження, передбачені частиною другою статті 389 ЦПК України

На виконання вимог ухвали Верховного Суду про залишення касаційної скарги без руху Військова частина НОМЕР_1 надіслала на адресу суду заяву на усунення недоліків.

Проаналізувавши матеріали, що надійшли, Верховний Суд приходить

до висновку, що обставини, зазначені в якості причини пропуску строку

на касаційне оскарження не є поважними.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частиною першою статті 390 ЦПК України визначено, що строк на касаційне оскарження дотримано та не вимагається заява (клопотання) про його поновлення, у разі якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення або складення його повного тексту.

Якщо наведені строки пропущено, особа яка звертається з касаційною скаргою має клопотати перед судом про поновлення пропущеного процесуального строку, обґрунтовуючи пропуск такого строку датою отримання копії оскаржуваного судового рішення. Зазначене відповідає вимогам частини другої статті 390 ЦПК України.

З огляду на те, що ухвала Житомирського апеляційного суду постановлена

03 червня 2025 року, забезпечено надання загального її доступу 25 червня

2025 року, тридцятиденний строк на подання касаційної скарги на вказане рішення закінчувся 25 липня 2025 року, проте касаційна скарга сформована у підсистемі «Електронний суд» 30 серпня 2025 року, тобто з пропуском процесуального строку.

Усуваючи недоліки касаційної скарги та обґрунтовуючи заяву про поновлення пропущеного строку, заявник повторно зазначає, що як було раніше зазначено

у касаційній скарзі, протягом усього часу від моменту створення (04 березня

2022 року) військова частина НОМЕР_1 , її підрозділи, беруть перманентну безпосередню участь у бойових діях із противником на різних ділянках фронту

з метою відбиття широкомасштабної збройної агресії проти України, відновлення

її суверенітету та територіальної цілісності, що об`єктивно та доконано перешкоджає можливості своєчасного отримання поштової (у тому числі судової) кореспонденції та значно ускладнює її оперативне опрацювання протягом строків, що встановлені законом для мирного часу та штатно працюючих суб`єктів владних повноважень, до яких військова частина НОМЕР_1 за жодних обставин не може бути віднесена.

Починаючи від моменту створення та дотепер військова частина НОМЕР_1 ніколи

не перебувала у тилу, а натомість весь час виконує бойові завдання на різних ділянках фронту.

Внаслідок залучення до виконання бойових (спеціальних) завдань навіть представник касатора був позбавлений можливості взяти участь у судовому засіданні Житомирського апеляційного суду 03 червня 2025 року. При цьому

від моменту постановлення оскаржуваної ухвали до моменту подання цієї касаційної скарги на неї військова частина НОМЕР_1 не припиняла своєї безпосередньої участі у бойових діях та не виводилася із районів ведення таких дій.

На підтвердження вказано суду надано супровідний лист командира військової частини НОМЕР_1 полковника ОСОБА_4 , у якому зазначено, що протягом червня - жовтня 2025 року військова частина НОМЕР_1 у повному складі підрозділів виконує бойові (спеціальні) завдання, перебуваючи безпосередньо у районах ведення бойових (воєнних) дій. Усі військові посадові особи, відповідальні

за юридичну роботу, були протягом усього вказаного періоду критично залучені

до виконання оперативних та бойових завдань.

Проаналізувавши матеріали, що надійшли, Верховний Суд приходить до висновку, що недоліки касаційної скарги, зазначені в ухвалі від 22 вересня 2025 року,

не усунуто.

Відповідно до статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено

у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення. Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.

Особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того,

що пропуск такого строку дійсно пов`язаний з об`єктивно непереборними обставинами чи істотними перешкодами.

Пропущений строк касаційного оскарження може бути поновлений судом, якщо

за результатами оцінки та перевірки наведених заявником у відповідній заяві підстав пропуску такого строку, суд дійде висновку про їх поважність.

Для здійснення судом належної оцінки та перевірки доводів, наведених заявником в обґрунтування поважності підстав пропуску строку касаційного оскарження, такі доводи повинні бути підтверджені відповідними письмовими документами

або іншими доказами, з яких достовірно вбачається існування обставин, зазначених у заяві про поновлення строку.

Норми процесуального закону не містять виключень або підстав для звільнення учасників процесу від обов`язку надавати докази до суду та довести ті обставини, які є підставами для поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження.

На підтвердження поважності строків на касаційне оскарження заявником долучено до зазначеної заяви супровідний лист командира військової частини НОМЕР_1 полковника ОСОБА_4 , у якому зазначено, що протягом червня - жовтня 2025 року військова частина НОМЕР_1 у повному складі підрозділів виконує бойові (спеціальні) завдання, перебуваючи безпосередньо у районах ведення бойових (воєнних) дій. Усі військові посадові особи, відповідальні

за юридичну роботу, були протягом усього вказаного періоду критично залучені

до виконання оперативних та бойових завдань.

Разом із тим доказів, які б підтвердили, що саме представника військової частини НОМЕР_1 Орєхова Р. В. було залучено до виконання оперативних та бойових завдань суду не додано.

Також зазначені у супровідному листі твердження спростовуються поданою Орєховим Р. В. в інтересах військової частини НОМЕР_1 30 серпня 2025 року касаційної скарги.

Обираючи стандарт доказування, який має використовуватися, слід віддати перевагу стандарту «поза розумним сумнівом» перед стандартом «баланс ймовірностей». Це означає, що в достовірності факту не повинно залишитися розумних сумнівів. Це не означає, що у його достовірності взагалі немає сумнівів, але означає, що всі альтернативні можливості пояснення наданих доказів

є надмірно малоймовірними.

Такий підхід узгоджується із судовою практикою Європейського суду з прав людини. Так, у параграфі 55 рішення Європейського суду з прав людини

від 15 лютого 2012 року у справі «Гриненко проти України» зазначається, що при оцінці доказів Європейський суд з прав людини зазвичай застосовує стандарт доведення «поза всяким розумним сумнівом». Однак доведення повинно будуватися на сукупності досить надійних, чітких і послідовних припущень або аналогічних неспростовних презумпцій фактів.

Статтею 44 ЦПК України передбачено обов`язок учасників справи добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки, зокрема виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки, а також виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Тобто особа, зацікавлена у поданні касаційної скарги, повинна вчиняти усі можливі та залежні від неї дії, використовувати у повному обсязі наявні засоби

та можливості, передбачені законодавством.

Наведене дає підстави для висновку, що поновлення встановленого процесуальним законом строку для подання касаційної скарги здійснюється судом касаційної інстанції лише за наявності обставин об`єктивного і непереборного характеру (підтверджених доказами), які істотно ускладнили або унеможливили своєчасну реалізацію права на касаційне оскарження судового рішення.

Отже, за наведених обставин Верховний Суд дійшов висновку, що заявником

не підтверджено доказами поважність причин пропуску строку на оскарження ухвали суду апеляційної інстанції.

Інших доказів поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження судового рішення суду апеляційної інстанцій заявником не зазначено

і не надано.

Відповідно до частини третьої статті 185, частини другої статті 393 ЦПК України

у разі невиконання ухвали суду про залишення касаційної скарги без руху вона вважається неподаною та повертається.

У зв`язку з зазначеним вище Верховний Суд виснує, що вимоги, викладені

в ухвалі від 22 вересня 2025 року, заявником не виконано, що перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження за його касаційною скаргою і є підставою для визнання касаційної скарги неподаною та повернення

її заявнику.

Повернення касаційної скарги не перешкоджає повторному зверненню зі скаргою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для

її повернення.

Керуючись статтями 185, 390, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на ухвалу Житомирського апеляційного суду від 03 червня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , Військова частина НОМЕР_2 (у складі військової частини НОМЕР_1 ), про стягнення аліментів вважати неподаною та повернути заявнику.

Копію ухвали та додані до касаційної скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя В. В. Сердюк