н/п 2/490/2306/2025 Справа № 490/2169/25
Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2025 року м.Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого судді Черенкової Н.П.,

при секретарі Романової К.Т.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Миколаївської міської ради про визнання права власності на квартиру, третя особа -приватний нотаріус Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Захаренко Ірина Валентинівна,-

ВСТАНОВИВ:

1. Стислий виклад позовних вимог.

Позивачі звернулися до суду з даним позовом до відповідача, в якому просили: визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,право власності на 1/3 квартири в порядку приватизації за адресою: АДРЕСА_1 ; визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на 1/6 квартири після смерті батька ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 ; визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на 1/4 квартири після смерті матері ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 ; визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , право власності на 1/4 квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

При цьому, позивачі вказали наступне.

За свідоцтвом про право власності на житло від 26.10.1993 року міська служба приватизації державного житлового фонду посвідчила, що квартира АДРЕСА_2 ( колишня назва АДРЕСА_3 , належить на праві власності в порядку приватизації ОСОБА_1 , ОСОБА_4 та ОСОБА_3 на праві сумісної власності.

Дане свідоцтво зареєстровано ММБТІ 18.11.1994 року за № 17822.

Всі особи зареєстровані були за даною адресою.

ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , та після його смерті за приписами ст. 1268 ЦК України, спадщину фактично прийняли його дружина ОСОБА_4 , та він, як син, але у нотаріальній конторі спадщину не оформили, відмови від неї не заявляли.

ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , та після неї спадкоємцями являються її сини-позивачі по справі.

ОСОБА_1 фактично прийняв спадщину, оскільки на день смерті зареєстрований та проживав зі спадкодавицею за однією адресою. А ОСОБА_2 подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини після смерті матері.

Однак, нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право власності в порядку спадкування, оскільки у свідоцтві про право власності на квартиру в порядку приватизації відсутня печатка юридичної особи, яка його видала, та підпис уповноваженої особи.

19.07.2023 року ОСОБА_1 отримав відповідь Управління комунального майна Миколаївської міської ради, що оригінал свідоцтва про право власності в порядку приватизації на квартиру АДРЕСА_2 був виданий на підставі розпорядження Миколаївської міської служби приватизації від 25.10.1993 року за № 2938/Ф. Однак, видача дублікату неможлива через відсутність печатки та підпису керівника юридичної особи, а тому рекомендовано звернутись до суду за вирішенням даного питання.

Посилаючись на приписи ст.ст. 15,16, 317,318-321,328,345,386,392 ЦК України, позивачі просили про задоволення даного позову.

2. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.03.2025 року головуючим у справі визначено суддю Черенкову Н.П.

Ухвалою судді від 31.03.2025 року відкрито загальне позовне провадження, призначено підготовче судове засідання, витребувано у приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Захаренко Ірини Валентинівни копії спадкової справи №16/2023 від 09.06.2024 року після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , а також копію спадкової справи або інформацію щодо заведення спадкової справи після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

21.05.2025 року від приватного нотаріуса Захаренко І.В., на виконання вимог ухвали суду від 31.03.2025 року, надійшли копії витребуваних судом спадкових справ.

19.06.2025 року від представника Миколаївської міської ради - Козій А.О. надійшли пояснення у справі, в яких зазначено , що доказом постійного проживання зі спадкодавцем може бути паспорт спадкоємця з відміткою про реєстрацію його місця проживання, довідка органу реєстрації місця проживання, однак матеріали справи не містять доказів фактичного прийняття спадщини, що просять врахувати при розгляді справи та розглянути справу у відсутності представника відповідача.

Ухвалою суду від 03.09.2025 року закрито підготовче провадження, справу призначено до розгляду по суті .

Сторони до судового засідання не з`явились.

Позивачі та їх представник- адвокат Матвєєв В.В. позов підтримали, просили про розгляд справи у їх відсутності.

Представник відповідача до судового засідання не з`явився, заяв про відкладення справи не надав, у матеріалах справи наявна заява про слухання справи у їх відсутності.

Приватний нотаріус Захаренко І.В. до судового зсідання не з`явилась, проти задоволення позову заперечень не надала.

Судом постановлено про розгляд справи у відсутності сторін, що відповідає приписам ст. 223 ЦПК України.

3. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

ОСОБА_3 та ОСОБА_5 вступили до шлюбу 17.06.1951 року, та дружина змінила прізвище на « ОСОБА_6 », що підтверджується свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_1 від 17.06.1951 року, виданого Мар`янівським сільським РАГС Баштанського райогу Миколаївської області.

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , ОСОБА_2 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_5 є сином ОСОБА_4 та ОСОБА_3 .

У подружжя народився також син ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 , виданого 09.01.1964 року.

Розпорядженням органу приватизації за № 2938/Ф від 25.10.1993 року, який містить підпис керівника та печатку Управління комунального майна Миколаївської міської ради, ОСОБА_1 , який є наймачем квартири по АДРЕСА_3 та членам його сім`ї передана квартира у спільну сумісну власність.

При цьому, наявна довідка ЖЕК №13 від 07.08.1993 року, яка містить підпис керівника ОСОБА_7 та печатку, про склад сім`ї ОСОБА_1 : батька ОСОБА_3 , 1927 року народження та мати ОСОБА_4 , 1930 року народження, які зареєстровані у вказаній квартирі.

25.10.1993 року на підставі Розпорядження від 25.10.1993 року за № 2938/Ф, видано Свідоцтво про право сумісної спільної власності на житло: квартиру АДРЕСА_2 ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 .

На даному свідоцтві відсутня печатка Органу приватизації та підпис керівника.

Дане свідоцтво зареєстровано у Миколаївському ММБТІ 18.11.1994 року за № 17822.

ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть Серії НОМЕР_4 від 13.02.2006 року, виданого Миколаївським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції.

За довідкою, виданою ТОВ «Центральний-1» від 18.12.2024 року, ОСОБА_3 , був зареєстрований та проживав у квартирі АДРЕСА_2 з 24.06.1964 року по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 , та з ним проживав та був зареєстрований син ОСОБА_1 та дружина ОСОБА_4 .

За даними спадкової справи № 2/2025, наданої приватним нотаріусом Захаренко І.В., із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 звернувся його син ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Спадкоємці ОСОБА_4 та ОСОБА_2 із заявами про прийняття спадщини або відмови від неї не звертались.

ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_5 , виданого 04.01.2023 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Одеса ).

Як вбачається з матеріалів спадкової справи №2/2025, заведеної після смерті останньої, ОСОБА_2 звернувся до приватного нотаріуса Захаренко І.В. із заявою про прийняття спадщини після смерті матері ІНФОРМАЦІЯ_7 , та вказав, що після її смерті також є спадкоємець ОСОБА_1 , який зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 .

За даними паспорту ОСОБА_2 з 15.01.1991 року зареєстрований за адресою АДРЕСА_4 .

07.09.2023 року приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Захаренко І.В. видано Постанову у відмові у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 на частку у праві спільної сумісної власності на квартиру, оскільки свідоцтво про право власності на житло відсутні необхідні реквізити: печатка юридичної особи, яка видала свідоцтво та підпис уповноваженого представника цієї ж юридичної особи.

0.01.2025 року у спадковій справі № 2/2025 зареєстрована заява про прийняття спадщини ОСОБА_1 після смерті батька.

Постановою приватного нотаріуса Захаренко І.В. від 03.01.2025 року у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_3 відмовлено з тих же підстав.

Управлінням комунального майна Миколаївської міської ради ОСОБА_1 відмовлено у видачі дублікату Свідоцтва про право спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_2 .

4. Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права.

Згідно ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

За приписами ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з частиною першою статті 15, частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.

Статтею328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

У своїй Постанові № 694/1433/17 від 09.06.2021 року Верховний Суд висловив наступну позицію.

Згідно ст.1216 ЦК Україниспадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

За ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

За приписами ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до статті 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (стаття 1296 ЦК України).

У статті 1297 ЦК України встановлено обов`язок спадкоємця, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду від 11 березня 2020 року в справі № 210/1609/15-ц (провадження № 61-40313св18) вказано, що "право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 ЦК України).

Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. За змістом статті 392 ЦК України право власності на майно може бути визнано судом у випадку коли це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує це право.

Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Підпункт 4.12 пункту 4 Глави 10 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №296/5, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року №285/20595 (далі - Порядок): свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі документів, що підтверджують право власності.

Підпункт 4.18 пункту 4 Глави 10 Розділу ІІ Порядку: за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

За приписами ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове відчуження об`єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених частиною другою статті 353 цього Кодексу.

Судом встановлено, що позивачі не можуть оформити спадщину у нотаріуса на нерухоме майно шляхом отримання свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з відсутністю у правовстановлюючому документі всіх необхідних реквізитів щодо належності спадкового нерухомого майна спадкодавцям. Отже, позивачі позбавлені можливості іншим шляхом, окрім судового, захистити свої спадкові права.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також їх достатності та взаємному зв`язку, враховуючи те, що право власності на спірну квартиру виникло у спадкодавців у встановленому законом порядку, суд визнає позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Оскільки квартира приватизована трьома особами у спільну сумісну власність, то на підставі вимог ст.ст. 355-357 ЦК України, їх частки є рівними, тобто по 1/3 частині у кожного.

За приписами ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив та батьки. (ст. 1261 ЦК України).

Спадкоємець за заповітом та законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Спадкоємець, який постійно проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв її, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї.( ст. 1268 ЦК України ).

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.( ст. 1270 ЦК України).

У відповідності до ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

За такого, після смерті ОСОБА_3 у 2006 році відкрилась спадщина на 1/3 частину нерухомого майна: квартири АДРЕСА_2 .

Спадщину прийняли, оскільки зареєстровані були і проживали зі спадкодавцем за однією адресою його дружина ОСОБА_4 та син ОСОБА_1 ( 1/3 : 2=1/6).

За такого доля ОСОБА_4 та ОСОБА_1 складає по 1/2 частині квартири ( 1/3+ 1/6).

Син померлого ОСОБА_2 є таким, що не прийняв спадщину на підставі приписів ст.1272 ЦК України.

Після смерті ОСОБА_4 у 2023 році відкрилась спадщина на 1/2 частину квартири, та спадкоємцями стали її сини: ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Спадкоємець ОСОБА_1 проживав з матір`ю та був зареєстрований на день її смерті у квартирі та є таким, що фактично прийняв спадщину (ст. 1268 ЦК України).

ОСОБА_2 прийняв спадщину шляхом подачі заяви до нотаріуса у строк 6 місяців.

За такого спадкова маса складає 1/4 частину квартири для кожного з них ( 1/2 : 2=1/4)., тому за ОСОБА_1 слід признати в цілому право власності на 3/4 квартири, а за ОСОБА_2 на 1/4.

Конституція України у статті 41 гарантує право кожному володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

На підставі вищевикладеного та ст.ст.15,16,1258,1261,1266,1268,1270 ЦК України, ст.ст. 2, 4, 12, 13, 76-78, 258, 259, 273, 264, 265, 354, 355 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Миколаївської міської ради про визнання права власності на квартиру, третя особа -приватний нотаріус Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Захаренко Ірина Валентинівна - задовольнити.

1. Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на 1/3 квартири в порядку приватизації за адресою: АДРЕСА_1 .

2. Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на 1/6 квартири після смерті батька ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 .

3. Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на 1/4 квартири після смерті матері ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 право власності на 3/4 квартири АДРЕСА_2 .

4. Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , право власності на 1/4 квартири за адресою: АДРЕСА_1 в впорядку спадкування після смерті матері ОСОБА_8 .

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Повний текст рішення складено 10 грудня 2025 року.

Суддя Н.П. Черенкова