Справа № 737/847/25
Провадження № 2/737/379/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2025 року с-ще Куликівка

Куликівський районний суд Чернігівської області у складі головуючого судді Рубаненко Н. Ю., за участі секретаря судового засідання Решітько А. Д.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача Великородної М. О.,

відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження цивільну справу № 737/847/25 за позовом ОСОБА_1 , представник позивача адвокат Великородна М. О., до ОСОБА_2 , третя особа Чернігівський відділ державної виконавчої служби у Чернігівському районі Чернігівської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про звільнення від сплати заборгованості по аліментам,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 через свого представника адвоката Великородну М. О. звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що позивач проживав з 2013 року до літа 2025 року в цивільному шлюбі з ОСОБА_2 . Від шлюбу мають спільну дитину - сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Син сторін з 24.01.2014 і по даний час зареєстрований разом з позивачем за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується витягом з реєстру територіальної громади. Вищевказані обставини також підтверджуються довідкою Салтиково - Дівицького старостинського округу Куликівської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області від 15.08.2025 № 179, в якій зазначено, що ОСОБА_1 проживав разом у цивільному шлюбі з ОСОБА_2 , виховували спільну дитину ОСОБА_3 та вели спільне господарство за адресою: АДРЕСА_1 з 2013 року.

В один з періодів спільного проживання сторони посварились і у 2014 році відповідачка звернулась до Куликівського районного суду Чернігівської області з позовом до позивача про стягнення аліментів на утримання дитини. 04.09.2014 Куликівський районний суд Чернігівської області ухвалив рішення, яким стягнув з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти у розмірі 1/4 частини заробітку відповідача щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 26.08.2014 року і до досягнення дитиною повноліття.

Однак, оскільки після подачі позовної заяви про стягнення аліментів сторони продовжили проживати разом, тому відповідачка виконавчий лист по вказаній справі не отримувала і до виконання не пред`являла, і лише 29.07.2025 ОСОБА_2 було виписано та видано виконавчий лист по справі № 737/735/14-ц.

В липні 2025 року, після остаточного виїзду ОСОБА_2 з дитиною із будинку позивача, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , вона 30.07.2025 подала заяву та виконавчий лист по справі № 737/735/14-ц на виконання до Чернігівського ВДВС у Чернігівському районі Чернігівської області Східного МРУ МЮ.

В подальшому постановою головного державного виконавця Чернігівського відділу державної виконавчої служби у Чернігівському районі Чернігівській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 07.08.2025 було відкрито виконавче провадження № 78787230 з виконання виконавчого листа № 2/737/246/14 від 29.07.2014.

Після відкриття провадження по справі державним виконавцем Чернігівського ВДВС у Чернігівському районі Чернігівській області позивачу була нарахована заборгованість зі сплати аліментів за період із серпня 2015 року по червень 2025 року, яка станом на 01.06.2025 складає 251 731,98 грн.

За весь час проживання сторін разом позивач працював як офіційно, що підтверджується трудовою книжкою серії НОМЕР_1 , так і не офіційно, однак постійно забезпечував свою сім`ю матеріально.

З 27.08.2024 і по теперішній час позивач працює трактористом - машиністом в СФГ «Колос».

Таким чином, оскільки позивач та відповідачка з часу присудження аліментів у 2014 році й до 2025 року проживали постійно разом в будинку позивача у цивільному шлюбі, дитина проживала разом з обома батьками та перебувала на їх утриманні, виконавчий лист про стягнення аліментів був виданий відповідачці лише 29.07.2025 і 30.07.2025 пред`явлений на примусове виконання до державної виконавчої служби, тому сторона позивача вважає, що позивач має всі законні підстави для звільнення від сплати заборгованості по аліментам за період з серпня 2015 року по червень 2025 року у зв`язку з чим і звертається до суду з відповідним позовом.

Син сторін ОСОБА_4 з народження і постійно до літа 2025 року проживав разом і з батьком ОСОБА_1 і з матір`ю ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 . Позивач в цей період утримував і цивільну дружину і їхню спільну дитину, сторони вели спільне господарство, тримали худобу та повноцінно проживали однією сім`єю, тому відповідачка за виконавчим листом у справі про стягнення аліментів звернулась майже через 11 років після ухвалення відповідного судового рішення.

Вказане свідчить про суттєву зміну обставин, що були підставою стягнення аліментів з позивача, які мають тягнути за собою наслідок звільнення його від сплати заборгованості по аліментах за період з серпня 2015 року по червень 2025 року, що одночасно не шкодить жодним інтересам дитини сторін, яка но суті все життя проживала у повноцінній родині разом з обома батьками, в той же час, стягнення такої заборгованості порушує баланс щодо рівності обов`язку батьків з утримання дитини, оскільки позивач проживав із сином та дружиною і матеріально забезпечував дитину з народження, а на даний час в процесі стягнення такої заборгованості ОСОБА_1 фактично несе подвійний обов`язок щодо утримання та забезпечення сина.

Просить суд звільнити ОСОБА_1 від сплати нарахованої за період з серпня 2015 року по червень 2025 року заборгованості по аліментам, розрахованої Чернігівським відділом державної виконавчої служби у Чернігівському районі Чернігівській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції по виконавчому провадженню № 78787230 з приводу виконання виконавчого листа № 2/737/246/14, виданого 29 липня 2025 року, на суму 251 731,98 грн копійок та стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 всі документально підтверджені судові витрати.

Позовна заява надійшла до суду 30.09.2025. Ухвалою головуючого судді від 13.10.2025, після отримання відомостей про зареєстроване місце проживання відповідача, відкрито загальне позовне провадження у справі з призначенням підготовчого судового засідання на 13.11.2025. Ухвалою суду від 13.11.2025 підготовче провадження закрито, розгляд справи по суті призначено на 09.12.2025.

В судовому засіданні ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав та додатково пояснив, що з 2013 по 2025 рік проживав з відповідачкою без реєстрації шлюбу. Дитина народилась у 2014 році. Був період, коли вони з відповідачкою посварились і вона подала на аліменти, потім помирились. Виконавчий лист вона подала на виконання тільки у 2025 році. Після ухвалення рішення про стягнення аліментів син і відповідачка проживали в належному йому будинку в АДРЕСА_1 . Вони з відповідачкою вели спільне господарство, держали худобу. Цього літа відповідачка забрала свої речі і поїхала з його будинку. До 2013 року він вже мав двох дітей, старший син вже був повнолітній, на одну дитину сплачував аліменти. Коли відповідачка подала на аліменти йшла мова про зменшення частки аліментів на дитину від попереднього шлюбу. На час винесення рішення про стягнення аліментів вони з відповідачкою помирились десь через тиждень і вона не пред`являла виконавчий лис до виконання і не отримувала його. Дитину протягом усього часу вони забезпечували обоє, як сім`я. З літа 2025 року син проживає з відповідачкою. На сьогодні аліменти утримуються з його заробітної плати.

Представник позивача ОСОБА_5 позовні вимоги підтримала, пославшись на викладені у позові обставини. Зазначила, що в разі не надання коштів ОСОБА_1 на утримання дитини під час спільного проживання, позивачка не була позбавлена можливості протягом всього часу пред`явити виконавчий лист до виконання, але вона цього не робила.

Відповідачка ОСОБА_2 позов не визнала та пояснила, що протягом спільного життя з позивачем вона отримувала кошти на іншу дитину, мала плату за пай, був період, коли вона сама працювала. З відповідач жила через дитину, щоб син мав батька, не стягувала аліменти, бо він би її «прибив». Раніше не зверталась за аліментами, бо доходів у неї не себе і на дитину вистачало, якби вона не була інвалідом, грошей би він нього не вимагала. Позивач пропонував їй сплачувати по 2000 грн на місяць, однак вона відмовилась, хоче щоб аліменти були стягнені офіційно. Влітку 2025 року він знайшов собі іншу жінку, а її виганяв з хати.

Також підтвердила, що проживала спільно з позивачем з 2013 по 2025 рік у його будинку, але має і власну квартиру. Дитину утримувала за власні кошти. Інвалідність у неї з 2023-2024 року. Позивач працював у селі Салтикова Дівиця, потім на пилорамі, працював у охороні в Чернігові. Проживали вони разом, однак не мали спільного бюджету, він зароблені гроші витрачав на себе. Три з половиною роки з 2019 чи з 2018 року до початку війни вони проживали в сел. Куликіва, після початку бойових дій повернулись в село з міркувань безпеки. На аліменти вона подала за його порадою, щоб зменшити аліменти його першій дружині, однак потім стало відомо, що аліменти він сплачуватиме так само, виконавчий лист вона не подавала. До 18 років з ними жила її старша дочка, яка вже повнолітня.

Чернігівський відділ державної виконавчої служби у Чернігівському районі Чернігівської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції свого представника в судове засідання не направив, надавши заяву про розгляд справи у відсуніть представника цієї установи.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши учасників справи та свідків, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Згідно з актовим записом про народження № 4, вчиненим виконавчим комітетом Салтиково-Дівицької сільської ради Куликівського району Чернігівської області 24.01.2014, батьками ОСОБА_3 є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а. с. 8).

Згідно з рішенням Куликівського районного суду Чернігівської області від 04.09.2014 з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , стягнені аліменти у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 26.08.2014 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 14).

Виконавчий лист на виконання вказаного судового рішення виданий Куликівським районним судом Чернігівської області 29 липня 2025 року (не дублікат) (а.с. 25).

Виконавче провадження № 78787230 на підставі вказаного виконавчого листа відкрите Чернігівським відділом державної виконавчої служби у Чернігівському районі Чернігівської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції на підставі заяви стягувача 07.08.2025 (а.с. 26, 27).

Згідно з повідомленням боржника та розрахунком заборгованості зі сплати аліментів станом на 08.09.2025 ОСОБА_1 нарахована заборгованість з серпня 2015 року по червень 2025 року у загальному розмірі 251 731,98 грн (а.с. 28, 29-35).

Згідно з витягом з реєстру Куликівської територіальної громади, сформованим 20.08.2025, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 24.01.2014 зареєстрований у АДРЕСА_1 (а.с. 9).

Будинок АДРЕСА_1 належить ОСОБА_1 на підставі договору дарування від 16 квітня 2004 року (а.с. 10).

Згідно з довідкою Салтиково-Дівицького старостинського округу Куликівської селищної ради № 179 від 15.08.2025 ОСОБА_1 проживав у цивільному шлюбі з ОСОБА_2 , виховували спільну дитину ОСОБА_3 та вели спільне господарство за адресою: АДРЕСА_1 з 2013 року (а.с. 23).

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснила, що проживає з ОСОБА_1 на одній вулиці та знайома зі сторонами, які проживали у селі з 2013-2014 років, тримали господарство, худобу, дівчинка (дочка ОСОБА_2 від першого шлюбу) ходила в школу, потім у них народився хлопчик. Дитина проживала з обома батьками з народження. ОСОБА_1 працював, їздив на роботу, ОСОБА_2 також деякий час працювала. На її думку у них була повноцінна сім`я. Дочка ОСОБА_7 від першого шлюбу проживала разом з ними і ходила в школу. Про конфлікти між ними їй нічого не відомо, бо вона проживала він них не так близько. Ставлення батька до сина було нормальним.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснила, що також проживає в АДРЕСА_2 . Знає сторони, обоє проживали з нею на одній вулиці. Вона знає, що вони жили разом з 2013 року, вели спільне господарство, тримали худобу, обробляли город. Влітку цього року бачила, як ОСОБА_7 переїздила. Разом з ними жила дочка ОСОБА_7 , однак вона підросла і виїхала у район. Вона знає, що ОСОБА_9 увесь час працює у їхнього фермера Труша трактористом. Коляда працювала у сел. Куликівка нетривалий час. Розійшлись вони влітку, а до цього часу жили разом, вона це бачила, однак у них вдома вона не бувала. Ще їй відомо, що вони обоє випивали, пили разом і на цьому ґрунті конфліктували. Зі сторони була звичайна сім`я.

Згідно з записами у трудовій книжці ОСОБА_1 у період з 28.10.2013 по 12.08.2014 він перебував на обліку у Куликівському районну центрі зайнятості та отримував допомогу по безробіттю, з 13.08.2014 по 12.08.2015 працював у ПрАТ «Куликівське молоко», з 10.11.2015 по 16.08.2016 перебував на обліку у Куликівському районну центрі зайнятості та отримував допомогу по безробіттю, з 27.08.2024 по теперішній час працює у СФГ «Колос» трактористом - машиністом. (а.с. 18-22).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст.ст. 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частиною 1 ст. 194 СК України передбачено, що аліменти можуть бути стягнуті за виконавчим листом за минулий час, але не більш як за десять років, що передували пред`явленню виконавчого листа до виконання.

Згідно з ч. 2 ст. 197 СК України за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.

Аналіз ст. 197 СК України надає підстави для висновку про те, що платник аліментів може бути частково або повністю звільнений за рішенням суду від сплати заборгованості за аліментами, у разі, якщо доведе суду наявність тяжкої хвороби або іншої обставини, що має істотне значення.

Повне або часткове звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами можливе лише за його позовом і лише тоді, коли заборгованість виникла у зв`язку із його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд. При цьому, слід звернути увагу на те, що у такий спосіб законодавцем визначено право, а не обов`язок, суду звільнити платника аліментів від сплати заборгованості. При вирішенні таких спорів необхідно виходити з інтересів дитини, оскільки аліменти за рішенням суду присуджені на утримання дитини з метою забезпечення достатнього матеріального рівня її життя.

Такі висновки суду повністю узгоджуються з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 21.11.2018 року у справі №343/860/17 та постанові від 04.03.2021 року у справі №177/1090/18.

З аналізу положень ст. 197 СК України, вбачається, що вочевидь повне або часткове звільнення від сплати заборгованості по аліментам на неповнолітню дитину повинно мати місце лише у виключних випадках. Тобто, в розумінні цих положень закону, підставою для повного або часткового звільнення від сплати заборгованості за аліментами можуть бути лише ті істотні обставини, які вплинули та пов`язані із самим фактом виникнення такої заборгованості.

За своєю суттю аліменти - це кошти покликані забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків, з ким проживає дитина і який бере активну участь у її вихованні. Стягнення з особи аліментів на утримання дитини, за умови, що ця дитина проживає з нею та перебуває на її утриманні, суперечить нормам статті 181 СК України. Таку правову позицію висловив Верховний Суд у постанові від 14 серпня 2024 року у справі № 760/4661/20 (провадження № 61-15867св23).

Таким чином, факт спільного проживання платника аліментів з дитиною та перебування дитини на його утриманні має істотне значення для визначення періоду та розміру заборгованості по аліментам. При цьому суд вважає за необхідне заначити, що виникнення у позивача заборгованості по аліментам за 10 років не пов`язане з його протиправною поведінку, а є прямим наслідком виконання Державною виконавчою службою вимог ч. 1 ст. 194 СК України.

Разом з тим, Верховний Суд у постанові від 18.12.2020 у справі № 523/1374/18, провадження № 61-7351св19 зазначив, що встановивши, що позивач не надав доказів на підтвердження надання матеріальної допомоги на утримання дитини в розмірі, визначеному рішенням Суворовського районного суду міста Одеси від 26 серпня 2015 року у справі № 523/8154/15-ц, а також не довів необхідних умов для застосування частини другої статті 197 СК України (тяжкої хвороби або іншої обставини, що має істотне значення), апеляційний суд, обґрунтовано відмовив у задоволенні позовних вимог.

З огляду на законодавче регулювання та наведену судову практику, суд вважає, що при вирішенні питання про звільнення позивача від сплати заборгованості по аліментам, суд має виходити не тільки з факту спільного проживання дитини з батьком, позивачем у справі, і такий факт формально доведений даними про їх спільну реєстрацію та з факту спільного проживання матері дитини з позивачем, який також не заперечувався, а і з факту надання батьком дитини коштів на її утримання у розмірі, визначеному рішенням суду (за обставинами даної справи у розмірі, визначеному державним виконавцем, оскільки позивач тривалий час не мав офіційного доходу), та дійшов висновку, що у період з 16.08.2016 по 27.08.2024 позивач не мав офіційного заробітку, не надав доказів отримання ним будь-якого доходу, тому не довів належними доказами виконання ним свого обов`язку по утриманню неповнолітнього сина. З огляду на вищевикладене, підстави для звільнення позивача від сплати аліментів за вказаний період відсутні.

З 28.08.2024 ОСОБА_1 офіційно працевлаштований, продовжував проживати із ОСОБА_2 та сином однією сім`єю, ОСОБА_2 не була позбавлена можливості звернути судове рішення до виконання та отримати його реальне виконання, оскільки ОСОБА_1 вже мав офіційний заробіток.

З огляду на те, що сторони та свідки надали дані про припинення спільного проживання позивача та відповідачки (а також ОСОБА_3 , який виїхав з будинку разом з матір`ю) з літа 2025 року без зазначення дати, та діючи в межах позовних вимог, суд вважає за можливе виходити з того, що спільне проживання батька та дитини припинилось 01.06.2025. Таким чином, суд вважає за можливе звільнити позивача від сплати заборгованості по аліментам також за період з 28.08.2024 по 01.06.2025.

Згідно з розрахунком заборгованості ОСОБА_1 зі сплати аліментів заборгованість по аліментам у період з серпня 2015 року по серпень 2016 року склала 4334,28 грн, у період з вересня 2024 року по травень 2025 року включно заборгованість по аліментам склала 23002,19 грн.

Ухвалюючи дане рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд виходить з засад справедливості, добросовісності та розумності, беручи до уваги, у першу чергу, потреби дитини, яка повинна бути забезпечена всім необхідним для гармонійного розвитку, рівності батька та матері у правах та обов`язках щодо дитини, а також враховує, що виникнення заборгованості по аліментам у ОСОБА_1 не пов`язане з його протиправною поведінкою, ухиленням від сплати аліментів чи ухиленням від виконання своїх батьківських обов`язків, фактично заборгованість виникла з незалежних від нього причин.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 13, 76-83, 258, 259, 263-265, 268, 272, 273, 354, 355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Звільнити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) від сплати заборгованості по аліментам, розрахованої Чернігівським відділом державної виконавчої служби у Чернігівському районі Чернігівській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції у виконавчому провадженні №78787230 з приводу виконання виконавчого листа № 2/737/246/14, виданого 29 липня 2025 року, за період з серпня 2015 року по серпень 2016 року у розмірі 4334,28 грн та за період з вересня 2024 року по травень 2025 року включно у розмірі 23002,19 грн.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 18.12.2025 року.

Суддя Н. Ю. Рубаненко