УХВАЛА

18 грудня 2025 року

м. Київ

справа № 638/15221/24

провадження № 61-15115ск25

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Осіяна О. М., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвали Шевченківського районного суду міста Харкова від 11 серпня 2025 року в частині оскарження відмови у прийнятті заяви позивача про збільшення позовних вимог та повернення клопотання про забезпечення доказів у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення збитків

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , в якому з урахуванням уточненої позовної заяви просила стягнути солідарно з відповідачів - отриманий ними дохід з орендної плати у сумі 456 000, 00 доларів США за період з жовтня 2005 по жовтень 2024 року та понесені позивачем збитки

з послуг теплопостачання у розмірі 13 880, 00 грн.

В процесі розгляду справи ОСОБА_1 подала до суду:

- заяву про збільшення позовних вимог, відповідно до якої остання просить стягнути солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , компенсацію моральної шкоди в сумі 2 822 500, 00 грн;

- клопотання витребування доказів, які знаходяться в матеріалах справ

№ 2-7942/06, № 2-1000/11, № 638/20716/14-ц та № 638/ 12043/15-ц, та долучення їх до розглядуваної справи;

- клопотання про призначення у справі судової економічної експертизи, для встановлення розміру заявленого позивачем до стягнення отриманого відповідачами доходу від оренди приміщення;

- клопотання про призначення у справі судової психологічної експертизи, для встановлення розміру заявленої позивачем до стягнення компенсації заподіяної відповідачами моральної шкоди;

- клопотання про забезпечення доказів та витребувати від Головного управління державної податкової служби у Харківській області податкових декларацій боржників ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за період з 2005 по 2025 рік, на підтвердження відсутності у них задекларованого доходу на придбання ними нерухомого майна.

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Харкова від 11 серпня 2025 року у прийнятті заяви ОСОБА_5 про збільшення позовних вимог щодо стягнення моральної шкоди в сумі 2 822 500, 00 грн відмовлено.

У задоволенні клопотання ОСОБА_5 про витребування з архіву суду та долучення до матеріалів справи доказів що знаходяться в матеріалах справ

№ 2-7942/06, № 2-1000/11, № 638/20716/14-ц та № 638/12043/15-ц відмовлено. У задоволенні клопотання ОСОБА_5 про призначення у справі проведення судової економічної експертизи відмовлено. У задоволенні клопотання ОСОБА_5 про призначення у справі проведення судової психологічної експертизи відмовлено. Клопотання ОСОБА_5 про забезпечення доказів повернуто заявнику.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 15 жовтня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Харкова від 11 серпня 2025 року в частині оскарження відмови у задоволенні клопотання про призначення судової економічної експертизи, відмови у задоволенні клопотання про призначення судової психологічної експертизи та відмови у задоволенні клопотання про витребування доказів повернуто заявнику, з підстав передбачених пунктом 4 частини п`ятої статті 357 ЦПК України.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 04 листопада 2025 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду міста Харкова від 11 серпня 2025 року в частині оскарження відмови у прийнятті заяви позивача про збільшення позовних вимог і повернення клопотання про забезпечення доказів позивачу та на ухвалу Шевченківського районного суду м. Харкова від 25 вересня 2025 року у справі 638/15221/24.

01 грудня 2025 року ОСОБА_1 через підсистему Електронний суд подала до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Шевченківського районного суду міста Харкова від 11 серпня 2025 року, ухвалу Шевченківського районного суду м. Харкова від 25 вересня 2025 року, ухвалу Харківського апеляційного суду від 15 жовтня 2025 року (апеляційне провадження № 22-ц/818/4894/24), ухвалу Харківського апеляційного суду від 15 жовтня 2025 року (апеляційне провадження № 22-ц/818/5429/25), ухвалу Харківського апеляційного суду

від 15 жовтня 2025 року (апеляційне провадження № 22-ц/818/5430/25), ухвалу Харківського апеляційного суду від 04 листопада 2025 року (апеляційне

провадження № 22-ц/818/4894/25), ухвалу Харківського апеляційного суду

від 04 листопада 2025 року (апеляційне провадження № 22-ц/818/5429/25)

у справі № 638/15221/24.

Ухвалою Верховного Суду від 18 грудня 2025 року у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Харкова від 11 серпня 2025 року, ухвалу ухвалу Харківського апеляційного суду від 15 жовтня 2025 року та ухвалу Харківського апеляційного суду про відкриття апеляційного провадження

від 04 листопада 2025 року, зокрема в частині оскарження відмови

у задоволенні клопотання про призначення судової економічної експертизи, відмови у задоволенні клопотання про призначення судової психологічної експертизи та відмови у задоволенні клопотання про витребування доказів відмовлено.

Касаційна скарга на ухвалу Шевченківського районного суду м. Харкова

від 11 серпня 2025 року в частині оскарження відмови у прийнятті заяви позивача про збільшення позовних вимог та повернення клопотання про забезпечення доказів підлягає залишенню без руху, виходячи з наступного.

Пунктом 1 частини першої статті 389 ЦПК України передбачено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.

За змістом положень пункту 2 частини першої статті 389 ЦПК України касаційному оскарженню підлягає ухвала суду першої інстанції, вказана у пунктах 3, 6, 7, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 ЦПК України, після її перегляду в апеляційному порядку.

Відповідно до частини третьої статті 6 Закону України «Про доступ до судових рішень» суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Єдиного державного реєстру судових рішень (далі - ЄДРСР).

Станом на день подання ОСОБА_1 касаційної скарги - 01 грудня 2025 року, на розгляді апеляційного суду перебувала апеляційна скарга заявника на ухвали Шевченківського районного суду м. Харкова від 11 серпня 2025 року в частині оскарження відмови у прийнятті заяви позивача про збільшення позовних вимог та повернення клопотання про забезпечення доказів.

Аналіз ЄДРСР свідчить, що постановами Харківського апеляційного суду

від 04 грудня 2025 року апеляційні скарги ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Харкова від 11 серпня 2025 року та ухвалу Шевченківського районного суду м.Харкова від 25 вересня 2025 року залишено без задоволення. Ухвалу Шевченківського районного суду м. Харкова

від 11 серпня 2025 року та ухвалу Шевченківського районного суду м. Харкова від 25 вересня 2025 року залишено без змін.

Відповідно до пунктів 4, 6 частини другої статті 392 ЦПК України

у касаційній скарзі повинно бути зазначено рішення (ухвала), що оскаржується, а також клопотання особи, яка подає скаргу.

Згідно зі статтею 409 ЦПК України за результатами розгляду касаційної скарги суд касаційної інстанції має право: 1) залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення; 2) скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд, зокрема за встановленою підсудністю або для продовження розгляду; 3) скасувати судові рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення, не передаючи справи на новий розгляд;

4) скасувати постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково

і залишити в силі рішення суду першої інстанції у відповідній частині;

5) скасувати судові рішення суду першої та апеляційної інстанцій у відповідній частині і закрити провадження у справі чи залишити позов без розгляду у відповідній частині; 6) у передбачених цим Кодексом випадках визнати нечинними судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і закрити провадження у справі у відповідній частині; 7) у передбачених цим Кодексом випадках скасувати свою постанову (повністю або частково) і прийняти одне з рішень, зазначених в пунктах 1-6 частини першої цієї статті.

Таким чином, заявнику необхідно викласти вимоги щодо постанови Харківського апеляційного суду від 04 грудня 2025 року, якою була переглянута ухвала Шевченківського районного суду м. Харкова від 11 серпня 2025 року та привести прохальну частину у відповідність до вимог статті 409 ЦПК України.

Отже на даний час в порушення пункту 6 частини другої статті 392 ЦПК України викладене в касаційній скарзі клопотання (процесуальна вимога) сформульована некоректно, без урахування рішень судів попередніх інстанцій та повноважень суду касаційної інстанції передбачених статтею 409 ЦПК України.

Визначення судових рішень, які є предметом касаційного оскарження та формулювання клопотання (процесуальної вимоги) має істотне значення як при вирішенні питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження) так і під час касаційного розгляду.

Недоліки касаційної скарги мають бути усунені шляхом надання уточненої касаційної скарги із зазначенням в ній судових рішень, які оскаржують та викладенням клопотання (процесуальної вимоги) щодо оскаржених судових рішень з урахуванням повноважень Верховного Суду передбачених статтею 409 ЦПК України.

Відповідно до пункту 3 частини другої статті 392 ЦПК України, у касаційній скарзі повинно бути зазначено повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб).

У касаційній скарзі заявником не зазначено відомості про всіх учасників справи № 638/15221/24.

Недоліки касаційної скарги мають бути усунені шляхом надання уточненої касаційної скарги із зазначенням в ній коректних відомостей про всіх учасників справи.

Водночас, відповідно до частини сьомої статті 43 ЦПК України у разі подання до суду документів в електронній формі учасник справи зобов`язаний надати доказ надсилання листом з описом вкладення іншим учасникам справи копій поданих до суду документів.

Таким чином, в разі подання уточненої касаційної скарги в електронній формі, заявнику необхідно надати докази надсилання листом з описом вкладення касаційної скарги іншим учасникам справи або надати відомості про доставку їм документів до електронного кабінету в підсистемі Електронний Суд чи вручення особисто під підпис.

Крім того, в порушення вимог пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги не додано документ, що підтверджує сплату судового збору у встановлених порядку та розміру.

Порядок сплати та розмір судового збору визначено Законом України «Про судовий збір».

Відповідно до частини першої статті 4 Закону України «Про судовий збір» (у редакції на час подачі позову) судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що встановлений законом станом на 01 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» встановлено, що з 01 січня 2025 року прожитковий мінімум для працездатних осіб складає 3 028, 00 грн.

Відповідно до підпункту 9 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду касаційної скарги на ухвалу суду, яка подана фізичною особою, ставка судового збору становить 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

З огляду на зазначене, заявнику необхідно було сплатити судовий збір за подання цієї касаційної скарги у розмірі 605, 60 грн.

Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду має бути перераховано або внесено до ГУК у м. Києві, Печерський район, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), номер рахунку отримувача (стандарт IBAN): UA0026007, код класифікації доходів бюджету: 22030102 «Судовий збір (Верховний Суд, 055)».

Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір».

Таким чином, на підтвердження сплати судового збору до Верховного Суду заявниці необхідно надати документ, що підтверджує його сплату у розмірі 605, 60 грн або документи, що підтверджують підстави звільнення заявника від його сплати відповідно до закону.

Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, визначених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження) буде вирішено колегією суддів після оформлення касаційної скарги відповідно до вимог статті 392 ЦПК України.

Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України, Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду міста Харкова від 11 серпня 2025 року в частині оскарження відмови у прийнятті заяви позивача про збільшення позовних вимог та повернення клопотання про забезпечення доказів позивачу залишити без руху.

Визначити для усунення недоліків касаційної скарги строк - десять днів з дня вручення заявнику копії цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявникові.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя О. М. Осіян