Справа № 156/1337/24
Провадження № 2/156/37/25
Рядок статзвіту № 40
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

22 грудня 2025 року сел. Іваничі

Іваничівський районний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Малюшевської І.Є.,

за участю секретаря судового засідання Киці Л.Ф.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін в приміщенні суду у сел. Іваничі цивільну справу № 156/1337/24

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Укр Кредит Фінанс", представник Дідиченко Дарина Григорівна,

до ОСОБА_1

про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в :

І. Короткий виклад обставин справи

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю "Укр Кредит Фінанс" систему «Електроний суд» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про відкриття кредитної лінії № 1403-0497 від 01.06.2024 року.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 01.06.2024 року між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та ОСОБА_1 за допомогою вебсайту, який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «Укр Кредит Фінанс», в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле, було укладено електронний договір про відкриття кредитної лінії № 1403-0497. Відповідно до умов кредитного договору кредитодавець взяв на себе зобов`язання надати відповідачу кредит для задоволення особистих потреб, на наступних умовах: сума кредиту 9 200,00 грн, строк кредитування 365 днів; базовий період* 14 днів; знижена % ставка 1,45% в день; стандартна % ставка 1,45 % в день, комісія за видачу кредиту 15% від суми кредиту.

Також Додатковою угодою_№ 1 від 02.06.204 року до Договору про відкриття кредитної лінії № 1403-0497 від 01.06.2024 року Кредитодавець та Позичальник домовились про надання додаткових коштів у кредит у сумі 9 200,00 грн.

Кредитодавець виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши відповідачу кредит відповідно до умов укладеного кредитного договору. Відповідач підтвердив виникнення своїх зобов`язань, відповідно до умов укладеного Кредитного договору, шляхом прийняття виконання зобов`язання Кредитодавця, а саме отримавши кредитні кошти відповідач не скористався своїм правом протягом 14 календарних днів з дня укладення Кредитного договору відмовитися від договору без пояснення причин, у тому числі в разі отримання ним грошових коштів. Надалі відповідач всупереч умовам кредитного договору, ст. 12 ЗУ «Про споживче кредитування» та ст.ст. 525, 526, 530, 536, 610, 612 ЦК України, порушив вищезазначені умови Кредитного договору і в кінцевому підсумку не повернув в повному обсязі кредит кредитодавцю, а також не виконав в повному обсязі всі інші свої грошові зобов`язання перед кредитодавцем за кредитним договором навіть після спливу строку кредитування встановленого умовами кредитного договору.

Станом на 18.10.2024 року загальний розмір заборгованості відповідача за кредитним договором становить 37 522,20 гривень, з яких: прострочена заборгованість за кредитом 18 400,00 гривень; прострочена заборгованість за нарахованими процентами 17 742,20 гривень, прострочена заборгованість по комісії за видачу кредиту 1380,00 гривень.

Кредитодавець відповідно до умов Кредитного договору направив позичальнику вимогу про усунення порушень умов Кредитного договору № 1403-0497 від 01.06.2024 щодо сплати процентів, однак дана вимога була проігнорована позичальником, порушення не усунуто.

Виходячи із вищенаведеного, позивач вважає, що його позовні вимоги, викладені в позовній заяві, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню судом в повному обсязі (повністю), а тому просить позов задовольнити.

ІІ. Позиція учасників процесу

Ухвалою судді Іваничівського районного суду Волинської області від 30.10.204 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідачу встановлено п`ятиденний строк на подання заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, та п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву.

Судом вжито заходів щодо належного повідомлення сторін про розгляд справи, зокрема, ухвалу суду про відкриття провадження у справі скеровано сторонам, відповідачу із позовною заявою та додатками, за місцем його реєстрації, які відповідачем ОСОБА_1 отримано особисто 02.11.2024 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення відповідного поштового відправлення особисто ОСОБА_1 (а.с. 60).

Відповідач у встановлений судом строк не надав до суду відзиву на позовну заяву, про причини неподання суд не повідомив, а тому суд на підставі ч. 8 ст. 178 ЦПК України вирішує справу за наявними матеріалами.

14.11.2024 відповідач подав клопотання про зупинення провадження у справі, яке мотивоване тим, що договір про відкриття кредитної лінії № 1403-0497 від 01.06.2024 року з додатковими угодами відповідач не укладав. 01.06.2024 року близько 01 год 00 хв. гр. ОСОБА_2 викрав у ОСОБА_1 мобільний телефон з сімкарткою НОМЕР_1 та за допомогою вказаного мобільного телефону на Веб-сайті creditka.com.ua оформив на ім`я ОСОБА_1 договір про відкриття кредитної лінії №1403-0497 від 01.06.2024 року разом з додатковими угодами. На підставі заяви ОСОБА_1 вікрито кримінальне провадження, внесене 12.06.2024 року до ЄРДР № 0000847 про обвинувачення ОСОБА_2 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 357, ч. 4 ст. 185 КК України. ОСОБА_1 у даній справі визнано потерпілим.

19.11.2024 клопотання відповідача ОСОБА_1 задоволено та зупинено провадження у цивільній справі № 156/1337/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "УКР КРЕДИТ ФІНАНС" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором до набрання законної сили судовим рішенням у кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 357, ч. 4 ст. 185 КК України (справа №466/10136/24, провадження №1-кп/466/805/24).

04.12.2025 провадження у справі поновлено у зв`язку із тим, що вирок Шевченківського районного суду м. Львова від 03.02.2025 року щодо ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 357, ч. 4 ст. 185 КК України (справа № 466/10136/24, провадження №1-кп/466/805/24) набрав законної сили 05.03.2025.

Клопотань від жодної із сторін про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не надходило, тому відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними в справі матеріалами.

Враховуючи наведене, відповідно до ч. 8 ст. 178 та ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши справу в порядку спрощеного провадження, без повідомлення (виклику) сторін, вивчивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд дійшов таких висновків.

ІV. Обставини справи, встановлені судом

Судом встановлено, що договір про відкриття кредитної лінії № 1403-0497 укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Укр Кредит Фінанс та ОСОБА_1 о 08 год 01 хв. 01 червня 2024 року (а.с.10-19).

За умовами укладеного кредитного договору № 1403-0497 відповідачу було надано кредит для задоволення особистих потреб в сумі 9200,00 грн на строк 365 днів з 01.06.2024 року по 14.06.2024 року зі стандартною ставкою 1,45% на день. Вказаний кредитний договір укладений з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи - вебсайту ТОВ «Укр Кредит Фінанс» (https://navse.ua), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «Укр Кредит Фінанс» (кредитодавця), в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле. Кредитний договір підписаний електронним підписом одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем) A6063.

Також Додатковою угодою № 1 від 02.06.204 року до Договору про відкриття кредитної лінії № 1403-0497 від 01.06.2024 року Кредитодавець та Позичальник домовились про надання додаткових коштів у кредит у сумі 9200,00 грн з 02.06.2024 (а.с.41-42). З урахуванням продовження строку кредитування/строку дії Договору згідно викладених вище

умов Додаткової угоди, строк кредитування, тобто строк на який надається Кредит Позичальнику становить 366 днів. Після укладення цієї Додаткової угоди та надання додаткових грошових коштів у Кредит будуть змінені умови кредитування за Договором. У зв`язку із зазначеним після укладення цієї Додаткової угоди та отримання Позичальником додаткових грошових коштів у Кредит: - сума неповернутого Кредиту становить:18400.00грн.;

- кількість днів користування Кредитом, що залишається після укладення цієї Додаткової угоди становить 365 календарних днів (п. 3 Додаткової угоди). Денна процентна ставка на дату укладення цієї Додаткової угоди становить: 1.45 процентів (п. 4 Додаткової угоди).

Відповідно до 5.1. Додаткової угоди сторони домовились не застосовувати до правовідносин між Сторонами пункт 5.3. Договору. Сторони домовились Додаток №3 до Договору (Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за Договором (Графік платежів за Договором) відповідно до Методики Національного банку України) визнати таким, що не застосовується до правовідносин Сторін за Договором у зв`язку із змінами умов кредитування згідно цієї Додаткової угоди. Натомість Позичальнику надається Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за Договором (Графік платежів за Договором) відповідно до Методики Національного банку України, що є Додатком до цієї Додаткової угоди та яка містить детальний перелік складових загальної вартості кредиту за період з моменту укладення цієї Додаткової угоди до моменту закінчення строку кредитування. Умови Договору, що не суперечать цій Додатковій угоді, залишаються чинними та сторони підтверджують свої зобов`язання за ними (п. 6 Додаткової угоди). Додаткова угода підписана електронним підписом одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем) A4948.

В матеріалах справи міститься довідка, відповідно до якої на платіжну картку НОМЕР_2 01.06.2024 та 02.06.024 року здійснено платежі № та № відповідно, на суму 9 200 гривень кожен (а.с.45).

Станом на 18.10.2024 року загальний розмір заборгованості за кредитним договором становить 37 522,20 гривень, з яких: прострочена заборгованість за кредитом 18 400,00 гривень; прострочена заборгованість за нарахованими процентами 17 742,20 гривень, прострочена заборгованість по комісії за видачу кредиту 1380,00 гривень.

В свою чергу відповідачем ОСОБА_1 зазначено, що він не ініціював отримання кредиту, договір про відкриття кредитної лінії № 1403-0497 від 01.06.2024 року з додатковими угодами відповідач не укладав. 01.06.2024 року близько 01 год 00 хв. гр. ОСОБА_2 викрав у ОСОБА_1 мобільний телефон з сімкарткою НОМЕР_1 та за допомогою вказаного мобільного телефону на Веб-сайті creditka.com.ua оформив на ім`я ОСОБА_1 договір про відкриття кредитної лінії №1403-0497 від 01.06.2024 року разом з додатковими угодами. На підставі заяви ОСОБА_1 вікрито кримінальне провадження, внесене 12.06.2024 року до ЄРДР № 0000847 про обвинувачення ОСОБА_2 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 357, ч. 4 ст. 185 КК України. ОСОБА_1 у даній справі визнано потерпілим.

Згідно з відомостями з ЄДРСР судом встановлено, що вироком Шевченківського районного суду м. Львова від 03.02.2025 у кримінальному провадженні № 0000847 та № 0000817 (справа № 466/10136/24; провадження № 1-кп/466/410/25) ОСОБА_2 визнано винним за за ч. 4 ст. 185 КК України, ч. 1 ст. 357, ч. 2 ст. 361 КК України, зокрема за те, що 01.06.2024, приблизно о 01 год 00 хв, перебуваючи поблизу магазину «Король Напоїв», який знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Богдана Хмельницького, 76, зустрівся із потерпілим ОСОБА_1 , із яким розпочав розпивати алкогольні напої на лавці, яка знаходиться неподалік магазину «Король Напоїв». В подальшому ОСОБА_1 надав ОСОБА_2 свою банківську картку банку «Монобанк» № НОМЕР_3 з метою покупки продуктів та засобів гігієни у згаданому вище магазині. ОСОБА_2 , помітивши, що ОСОБА_1 перебуває у стані сп`яніння, переконавшись, що його дії є непомітними для сторонніх осіб, усвідомлюючи протиправний та суспільно небезпечний характер вчинюваних дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, під час дії воєнного стану, введеного відповідно до Указу Президента України № 64/2022, у зв`язку із збройною агресією російської федерації, на території України, таємно привласнив банківську картку № НОМЕР_3 банку «Монобанк», яка належить потерпілому, що за функціональним призначенням, як засіб доступу до банківських рахунків, є різновидом офіційного документу, що випливає із Законів України «Про інформацію» від 02.10.1992, «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» від 05.04.2001, «Про банки та банківську діяльність» від 07.12.2000, оскільки містить зафіксовану на матеріальному носієві інформацію, яка підтверджує та посвідчує певні факти, які здатні спричинити наслідки правового характеру, та видана повноваженою юридичною особою з дотриманням визначеної законом форм та містить передбачені законом реквізити, з метою подальшого незаконного використання такої карти шляхом зняття грошових коштів та системою безконтактною оплатою, належних ОСОБА_1 , тим самим незаконно заволодів нею.

У цей же день ОСОБА_2 01.06.2024, приблизно о 01 год 00 хв, перебуваючи на АДРЕСА_1 , після розпиття із ОСОБА_1 алкогольних напоїв, побачивши, що ОСОБА_1 заснув і у нього з рук випав мобільний телефон марки «ZEBRA» чорного кольору, з сім картою мобільного оператора НОМЕР_1 , IMEI: НОМЕР_4 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), з корисливих мотивів та з метою власного протиправного збагачення, вважаючи, що його дії є непомітними для сторонніх осіб, усвідомлюючи протиправний та суспільно небезпечний характер вчинюваних дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, під час дії воєнного стану, введеного відповідно до Указу Президента України № 64/2022, у зв`язку із збройною агресією російської федерації, на території України, шляхом вільного доступу, діючи повторно, таємно викрав у ОСОБА_1 вищезазначений мобільний телефон, вартістю 14 365 грн., після чого розпорядився викраденим майном на власний розсуд.

У період часу з 07 год 15 хв по 09 год 40 хв 01.06.2024 року та 02.06.2024 у період часу з 05 год 14 хв по 13 год 05 хв ОСОБА_2 , маючи викрадену банківську картку № НОМЕР_3 банку «Монобанк», яка належала ОСОБА_1 , прибув до банкомату «Приват Банк», що по вул. Шевченка у м. Львові, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), діючи повторно, в умовах воєнного стану, який введено в Україні згідно з Указом Президента України від 24.02.2022 № 64 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», керуючись корисливим мотивом, з метою власного протиправного збагачення, переконавшись, що за його діями ніхто із сторонніх осіб не спостерігає, шляхом введення коду у банкоматі, таємно викрав з банківської картки грошові кошти в сумі 8 374 грн 70 коп.

Вирок Шевченківського районного суду м. Львова від 03.02.2025 набрав законної сили 05.03.2025.

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні є обов`язковим для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Відзив на позовну заяву від відповідача не надходив. Із клопотання ОСОБА_1 про зупинення провадження у справі слідує, що він заперечує факт укладення кредитного договору у зв`язку із викраденням у нього мобільного телефону, за допомогою якого гр. ОСОБА_2 оформив на ім`я відповідача договір про відкриття кредитної лінії № 1403-0497 від 01.06.2024 разом з додатковими угодами.

V. Застосоване судом законодавство та висновки суду

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України).

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України "Про електронну комерцію"(далі - Закон). Так, електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Згідно із пунктом 6 частини 1 статті 3 Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (пунктом 12 частини 1 статті 3 Закону).

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Стаття 12 Закону визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 23 березня 2020 року по справі № 404/502/18, відповідно до якого будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Отже, кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Як передбачено п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, в тому числі, й передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

За положенням ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Аналіз матеріалів справи та викладене свідчить про наявність доказів на підтвердження того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце, документи, надані позивачем, містять відомості про те, що право вимоги за кредитом відповідача увійшло до пакету передачі активів на користь позивача.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою (штрафом, пенею), порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 623 ЦК Україниборжник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов`язання, доказується кредитором.

Відповідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно із ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною першою статті 1068 ЦК України передбачено, що банк зобов`язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка.

Відповідно до статті 1073 ЦК України у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунку клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом.

Закон України «Про платіжні послуги» визначає поняття та загальний порядок виконання платіжних операцій в Україні, встановлює виключний перелік платіжних послуг та порядок їх надання, категорії надавачів платіжних послуг та умови авторизації їх діяльності, визначає загальні засади функціонування платіжних систем в Україні, загальні засади випуску та використання в Україні електронних грошей та цифрових грошей Національного банку України, установлює права, обов`язки та відповідальність учасників платіжного ринку України, визначає загальний порядок здійснення нагляду за діяльністю надавачів платіжних послуг, надавачів обмежених платіжних послуг, порядок здійснення оверсайта платіжної інфраструктури.

Згідно з частиною двадцятою статті 38 Закону України «Про платіжні послуги» користувач зобов`язаний зберігати та використовувати електронний платіжний засіб відповідно до вимог законодавства та умов договору, укладеного з емітентом, не допускати використання електронного платіжного засобу особами, які не мають на це права, не повідомляти та іншим чином не розголошувати індивідуальну облікову інформацію та/або іншу інформацію, що дає змогу ініціювати платіжні операції, негайно після того, як така інформація стала йому відома, повідомити емітента у спосіб та каналами зв`язку, передбаченими договором між емітентом та платником, про факт втрати електронного платіжного засобу та/або факт втрати індивідуальної облікової інформації.

Відповідно до пункту 1 розділу VI Положення про порядок емісії електроннихплатіжнихзасобіві здійсненняопераційз їх використанням, затвердженого постановою Правління НБУ 05.11.2014 № 705 (далі - Положення), користувач зобов`язаний використовувати електронний платіжний засіб відповідно до вимог законодавства України та умов договору, укладеного з емітентом, і не допускати використання електронного платіжного засобу особами, які не мають на це законного права або повноважень.

Відповіднодо пункту 6 розділу VI Положення, користувач після виявлення факту втрати електронного платіжного засобу та/або платіжних операцій, які він не виконував, зобов`язаний негайно повідомити банк або визначену ним юридичну особу в спосіб, передбачений договором. До моменту повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій та відповідальність несе користувач, а з часу повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій за електронним платіжним засобом користувача несе банк.

Втратою електронного платіжного засобу є неможливість здійснення користувачем контролю (володіння) за електронним платіжним засобом, неправомірне заволодіння та/або використання електронного платіжного засобу чи його реквізитів.

Відповіднодо пункту 8 розділу VI Положення, емітент у разі здійснення помилкового або неналежного переказу, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися, після виявлення помилки негайно відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції.

Емітент у разі повідомлення користувачем про незавершену операцію з унесення коштів через платіжні пристрої банку-емітента на рахунки, відкриті в банку-емітенті, після подання користувачем емітенту відповідного документа, що підтверджує здійснення цієї операції, негайно зараховує зазначену в цьому документі суму коштів на відповідний рахунок.

Відповіднодо пункту 11 розділу VI Положення користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Аналіз вказаних нормативно-правових актів, які є спеціальними для спірних правовідносин, дає підстави для висновку, що при здійсненні операцій з використанням електронних платіжних засобів відповідальність за безпеку здійснення переказу коштів покладається як на платника, так і на емітента (банк чи іншу установу), які зобов`язані вжити всіх заходів по нерозголошенню третім особам інформації, що дає змогу виконувати платіжні операції від імені платника з використанням електронного платіжного засобу. Лише наявність обставин, які доводять, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, є підставою для його цивільно-правової відповідальності. Вказане узгоджується із висновками Верховного Суду України у постанові від 13 травня 2015 року у справі № 6-71цс15 та Верховного Суду у постановах від 23 січня 2018 року у справі № 202/10128/14-ц, від 13 вересня 2019 року у справі № 501/4443/14-ц, від 20 листопада 2019 року у справі № 577/4224/16-ц, від 17 червня 2021 року у справі № 759/4025/19, від 16 серпня 2023 року № 176/1445/22.

У постанові Верховного Суду від 08 лютого 2018 року в справі № 552/2819/16-ц (провадження № 61-1396св18) вказано, що: «користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо спеціальний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем або електронної ідентифікації самого спеціального платіжного засобу та його держателя, крім випадків, коли доведено, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Наведені правила визначають предмет дослідження та відповідним чином розподіляють між сторонами тягар доведення, а отже, встановленню підлягають обставини, що беззаперечно свідчитимуть, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції від його імені. В разі недоведеності обставин, які безспірно свідчать про те, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, необхідно виходити з відсутності вини користувача у перерахуванні чи отриманні спірних грошових коштів.

У постанові Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 537/3312/16 (провадження № 61-17629св18) зазначено, що: «сам по собі факт коректного вводу вихідних даних для ініціювання такої банківської операції, як списання коштів з рахунку користувача, не може достовірно підтверджувати ту обставину, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції».

Вимоги позивача у цій справі ґрунтуються на кредитному договорі та додатковій угоді, який було укладено за допомогою Веб-сайту (creditkasa.com.ua), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле, що відповідає вимогам Закону про електронну комерцію.

Відповідач заперечує факт підписання кредитного договору і додаткової угоди та погодження умов кредитування стверджуючи, що його укладення є наслідком привласнення третьою особою належної йому банківської картки.

Матеріалами справи підтверджено факт звернення відповідача до правоохоронних органів з приводу привласнення іншою особою його офіційного докумета та таємного викрадення чужого майна (крадіжки).

Наведені обставини у сукупності свідчать про те, що у відповідача дійсно була відсутня воля на вчинення такого перерахування, а банком не заперечено факту його звернення з вимогою про скасування цієї транзакції.

Отже, наведені відповідачем обставини та надані ним докази дають достатні підстави вважати, що дії, спрямовані на отримання кредиту та погодження умов кредитування, відповідач не вчиняв, кредитний договір не укладав, кошти за ним не отримував.

При цьому банком не спростовано того, що ОСОБА_1 втратив та/або сприяв незаконному використанню банківської картки, персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

З огляду на встановлені у даній справі обставини, позивачем не доведено будь-якими належними та допустимими доказами того, що відповідач ОСОБА_1 02.06.2024 акцептував укладення кредитного договору № 1403-0497 від 01.06.2024.

Ураховуючи, що предметом позову є вимога про примусове стягнення заборгованості, що виникла за неукладеним кредитним договором, правові підстави для її задоволення відсутні у зв`язку з недоведеністю.

VI. Розподіл судових витрат

Судові витрати відповідно до статті 141 ЦПК України відшкодуванню не підлягають.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 4, 12, 13, 76-83, 141, 247, 259, 263, 264, 265 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Укр Кредит Фінанс" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити повністю.

Судові витрати у справі залишити за позивачем.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку, шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування сторін та інших учасників справи:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Укр Кредит Фінанс", , місцезнаходження: бульвар Лесі Українки,26, оф.407, м.Київ;

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 .

Суддя І. Є. Малюшевська