справа № 156/1235/25
Провадження № 2/156/528/25
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
і м е н е м У к р а ї н и
22 грудня 2025 року сел. Іваничі
Іваничівський районний суд Волинської області в складі:
головуючого судді Малюшевської І.Є.,
за участю секретаря судового засідання Киці Л.Ф.,
розглянувши у порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в сел. Іваничі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів, -
учасники справи - не з"явилися
06.10.2025 ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просила змінити спосіб стягнення аліментів мотивуючи позовні вимоги тим, що з відповідачем ОСОБА_2 вони перебували в зареєстрованому шлюбі, який 20 червня 2014 року заочним рішенням Іваничівського районного суду Волинської області розірвано.
В даному шлюбі в сторін народився син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який на даний час проживає з позивачкою, і перебуває на повному її утриманні.
У зв`язку з невиконанням ОСОБА_2 своїх батьківських обов`язків з утримання та виховання неповнолітнього сина позивачкою подано позов про стягнення аліментів. Рішенням Іваничівського районного суду Волинської області від 20.06.2014 (справа №156/544/14-ц) вирішено стягувати щомісячно із ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошові сумі у розмірі 500 грн. починаючи з 26 травня 2014 року до досягнення дитиною повноліття.На момент подачі позову відповідач аліменти не сплачує, через що у нього утворилася заборгованість.
Для забезпечення необхідних витрат на життя сина позивачка змушена їздити на заробітки до Республіки Польща, у той час коли син залишається вдома із бабусею. Через нестачу коштів позивачка не проводить із сином стільки часу, скільки б їй хотілося. Зміна способу стягнення аліментів дозволить позивачці частіше бачитись із сином, що зміцнить наші стосунки, поглибить ментальні зв`язки та заповнить прогалину спілкування і особистого виховання.
Визначена судом сума аліментів на даний час не відповідає інтересам дитини, оскільки значно зросли витрати на утримання дитини порівняно з тими що існували на момент ухвалення рішення, через дуже значне зростання ціни на продукти харчування, одяг, шкільне приладдя, лікарські препарати, засоби особистої гігієни та звичайні побутові речі щоденного вжитку. Значних витрат також вимагає оздоровлення, дозвілля, фізичний та духовний розвиток сина, який активно займається спортом, їздить на всеукраїнські змагання, займає призові місця, однак участь у таких змаганнях, через брак фінансування з сторони держави, повністю лягає на плечі позивачки.
Позивачка вказує, що матеріальний стан відповідача ОСОБА_2 змінився: він проходить службу в військовій частині № НОМЕР_1 та має постійний дохід, отримує достатній заробіток та може нести більші витрати на свого неповнолітнього сина. Інших дітей, окрім спільного з позивачкою сина, а також непрацездатних батьків відповідач немає, аліментів нікому не платить, є здоровою працездатною особою.
Зважаючи на викладене, позивачка просить змінити спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням Іваничівського районного суду Волинської області від 20 червня 2014 року у справі № 156/544/14-ц та стягувати із ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.
ІІ. Позиція учасників справи
У судове засідання позивачка не з`явилася. У позовній заяві просила про здійснення розгляду справи без її участі, підтримання позовних вимог, прохання такі задовольнити. Проти винесення заочного рішення позивачка не заперечила.
Відповідач в судове засідання двічі не з`явився; про дату, час і місце розгляду справи неодноразово повідомлявся у встановленому законом порядку, шляхом направлення судових повісток на адресу зареєстрованого місця проживання, однак конверти повернулися з відміткою «адресат відсутній» (а.с. 30, 36).
Також суд викликав ОСОБА_2 в судове засідання шляхом розміщення на сайті Судової влади України відповідного оголошення. Причини неявки ОСОБА_2 суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи чи відзиву на позовну заяву не подавав.
ІІІ. Процесуальні дії у справі
Ухвалою від 07.10.2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у цій справі, розгляд справи проводиться за правилами загального позовного провадження.
В судові засідання 06.11.2025 та 22.12.2025 року належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, учасники справи не прибули.
Про час і місце розгляду справи відповідач неодноразово повідомлявся у встановленому законом порядку, шляхом направлення на адресу зареєстрованого місця проживання відповідача судових повісток, конверти з якими щоразу поверталися на адресу суду із відмітками: «адресат відсутній». Також суд викликав ОСОБА_2 в судове засідання шляхом розміщення на сайті Судової влади України відповідного оголошення. Причини неявки ОСОБА_2 суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи чи відзиву на позовну заяву не подавав.
Відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
Відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України відповідач зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликаються до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи.
Таким чином з опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи.
Відзиву на позовну заяву відповідачем не подано.
У зв`язку із неявкою ОСОБА_2 відповідно до вимог ст. ст. 280, 281 ЦПК України, 22.12.2025 року суд ухвалив провести заочний розгляд справи, без участі відповідача, оскільки позивачка не заперечує проти такого вирішення справи, ухваливши заочне рішення.
Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
За таких обставин суд вирішує справу на підставі наявних у матеріалах справи доказів.
ІV. Обставини справи, встановлені судом
Суд встановив, що позивачка ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 перебували у шлюбі, який заочним рішенням Іваничівського районного суду Волинської області було розірвано.
Сторони є батьками сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Рішенням Іваничівського районного суду Волинської області від 20.06.2014 (справа №156/544/14-ц) вирішено стягувати щомісячно з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі 500 грн починаючи з 26 травня 2014 року до досягнення ним повноліття.

Відомостями про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб підтверджується, що ОСОБА_3 проживає разом з позивачкою ОСОБА_1 та бабусею ОСОБА_6 (пенсоінерка) за адресою: АДРЕСА_1 .

З довідки від 18.08.2025 року № 2/2452 начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_7 слідує, що ОСОБА_2 призваний на військову службу під час мобілізації в особливий період та направлений для проходження військової служби до військової частини № НОМЕР_1 та має постійний дохід.

Згідно з довідкою Іваничівського ВДВС у Володимирському районі Волинської області Західного МУМЮ у ОСОБА_2 станом на 06.10.2025 наявна заборгованість зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за 3 роки з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання та становить 135 055 грн 18 коп.

Відповідач відзиву на позовну заяву не подав. Зазначені у позовній заяві обставини будь-якими належними доказами не спростував.

V. Застосоване законодавство

Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України, ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до їх повноліття.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН «Про права дитини» держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Частиною першою статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що у всіх діях щодо дітей, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню дітей.

Згідно зі ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Положеннями ст. 141 Сімейного Кодексу України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» установлено у 2025 році прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років становить 3196 грн.

Нормами ч. 3 ст. 181 СК України встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Право вимагати зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст. ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.

З огляду на наявність імперативного дозволу змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. ст. 183, 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у певній твердій грошовій сумі на аліменти у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини та навпаки). Такий висновок узгоджується з правовою позицією, висловленою Верховним Судом України в постанові від 5 лютого 2014 року у справі № 6-143цс-13, відповідно до якої вимоги зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватись, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обумовлюватись разовим її здійсненням й відповідно з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження.

Відповідно до пункту 4 частини третьої статті 129 Конституції України основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

Згідно зі статтею 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Метою доказування є з`ясування дійсних обставин справи, обов`язок доказування покладається на сторони.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях (частина п`ята статті 81 ЦПК України).

VІ. Висновки суду

Позивач просить суд змінити спосіб стягнення аліментів із твердої грошової суми на частку заробітку відповідача, та стягувати із відповідача на утримання однієї дитини аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Враховуючи право позивача на зміну способу стягнення аліментів, якнайкращі інтереси дитини, яка має право на достатній рівень матеріального забезпечення, законодавчо встановлений прожитковим мінімумом для дитини, з урахуванням її віку та потреб, а також враховуючи, що матеріальне становище відповідача змінилося у зв`язку з офіційним працевлаштуванням, суд вважає, що наявні правові підстави на отримання аліментів у розмірі 1/4 частини від доходу відповідача, вказаний розмір є необхідний та достатній для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а тому керуючись принципом розумності, виваженості і справедливості, потрібно змінити спосіб стягнення аліментів з твердої грошової суми у розмірі 500 грн на дитину до 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу) з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Такий спосіб стягнення і розмір аліментів, на переконання суду, відповідатиме реальним потребам дитини, а також матеріальному становищу сторін у справі.

У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили, на що звернув увагу в п. 23 Постанови Пленуму № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» Верховний Суд України від 15.05.2006 року. Таким чином, визначений даним судовим рішення розмір аліментів підлягає стягненню з відповідача на користь позивача з часу набрання даним рішенням законної сили.

У зв`язку із зміною способу стягнення аліментів із твердої грошової суми на частку заробітку, стягнення аліментів, яке здійснюється на підставі рішення Іваничівського районного суду Волинської області від 20.06.2014 року слід припинити, після набрання законної сили рішенням суду у даній справі.

VІІ. Розподіл судових витрат

Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з частиною 6 статті 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів. Виходячи з цього з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1211,40 гривень, від сплати якого позивачка звільнена на підставі пункту 3 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір».

Керуючись статтями 12, 76-81, 258, 259, 263-265, 268, 273, 279, 280 Цивільного процесуального кодексу України, на підставі статей 180, 181, 182, 183, 192 Сімейного кодексу України, суд

у х в а л и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів - задовольнити.

Змінити спосіб стягнення аліментів та стягувати із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

З дня набрання даним рішенням суду законної сили припинити стягнення по виконавчому листу № 156/544/14-ц, виданому Іваничівським районним судом Волинської області 23.07.2014 року на підставі заочного рішення Іваничівського районного суду Волинської області від 20.06.2014 року.

Стягнути із ОСОБА_2 у дохід держави судовий збір в сумі 1 211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду безпосередньо до Волинського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йму повного рішення суду.

Відомості про сторони та учасників справи:

Позивачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ; РНОКПП НОМЕР_2 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ;

Відповідачка: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ; РНОКПП НОМЕР_3 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя І. Є. Малюшевська