Справа № 355/564/25
Провадження № 2/355/574/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2025 року Баришівський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Троценко Т. А.

за участю секретаря Ліберацької Ю. В.

відповідача ОСОБА_1

представника відповідача адвоката Петренка П. І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в с. Баришівка Київської області цивільну справу за позовом Київського міського центру зайнятості до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з цим позовом, який уточнив і вказав, що 28. 09. 2021 року до Оболонської районної філії Київського міського центру зайнятості звернувся ОСОБА_1 із заявою про надання статусу безробітного та призначення виплати допомоги по безробіттю.

При цьому у заяві вказав про відсутність в нього роботи та будь якого заробітку.

Наказом Оболонської філії Київського МЦЗ від 28. 09. 2021 року № НТ210928 йому надано статус безробітного та призначено виплату допомоги по безробіттю.

За період з 28. 09. 2021 року по 05. 03. 2022 року ОСОБА_1 виплачене матеріальне забезпечення на випадок безробіття в розмірі 45 730, 40 грн.

Наказом Оболонської філії Київського МЦЗ № НТ№230322 від 23. 03.2022 року ОСОБА_1 припинено реєстрацію та виплату по безробіттю у зв`язку з укладенням контракту на військову службу (самостійне працевлаштування) на підставі п.п.2 п. 1 Р. V та п. п. 1 п.30 Порядку реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу, затвердженого КМУ 19. 09.2018 р. № 792, та припинено виплату допомоги по безробіттю і реєстрацію з 06. 03. 2022 року.

Проте після перевірки виплати матеріального забезпечення як безробітного виявилося, що ОСОБА_1 під час перебування на обліку та отримання допомоги по безробіттю у службі зайнятості перебував у трудових відносинах з військовою частиною НОМЕР_1 за контрактом, а тому належав до зайнятої частини населення у розумінні статті 4 Закону № 5067- VІ «Про зайнятість населення», про що не повідомив Оболонську філію Київського МЦЗ, а отже не мав права на отримання матеріального забезпечення на випадок безробіття.

Враховуючи, що відповідачем було безпідставно отримано грошові кошти в розмірі 45 730, 40 грн., позивач просить стягнути їх з ОСОБА_1 .

Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги не визнав і пояснив, що він проходив військову службу за контрактом у ВЧ НОМЕР_1 з 01 березня 2018 року, у зв`язку з самовільним залишенням ним частини з 16 травня 2018 року йому було призупинено військову службу та звільнено наказом командира від 27. 01. 2022 року, він був виключений зі списків особового складу ВЧ та знятий з усіх видів матеріального забезпечення.

За самовільне залишення частини він був притягнутий до кримінальної відповідальності та відносно нього було постановлено обвинувальний вирок.

Оскільки він був знятий з усіх видів матеріального забезпечення у ВЧ, то вимушений був стати на облік як безробітний, тому вважає, що ніякого порушення ЗУ «Про зайнятість населення» не вчинив і просить у задоволенні позову відмовити.

Вислухавши відповідача, його представника, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що 28 вересня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Оболонської районної філії Київського міського центру зайнятості із заявою про надання йому статусу безробітного, оскільки через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, в тому числі не забезпечує себе роботою самостійно, і просив призначити йому допомогу по безробіттю.

При цьому був ознайомлений з правами та обов`язками зареєстрованих безробітних.

Наказом НТ210928 від 28. 09. 2021 року ОСОБА_1 був наданий статус безробітного і призначена допомога по безробіттю.

Проте в подальшому виявилося, що відповідач не мав права на отримання допомоги по безробіттю, оскільки належав до категорії зайнятого населення, а саме перебував на службі у ВЧ НОМЕР_1 з 01. 03. 2018 року по 27. 01. 2022 року.

Вказана обставина підтверджується Актом розслідування страхових випадків та обгрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» від 04. 07. 2022 року, з якого вбачається, що у період перебування на обліку у ЦЗ ОСОБА_1 проходив військову службу за контрактом, і був звільнений в запас за підпунктом «е» (у зв`язку з набранням законної сили обвинувальним вироком суду) відповідно до п. 2 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Згідно з Наказом № 17 від 27. 01. 2022 року командира частини НОМЕР_1 (по строковій частині) відповідно до п. 1. 4 наказу МО України № 170 від 10. 04. 2009 року до загального строку військової служби ОСОБА_1 не зараховано строк з 16 травня 2018 року по 27 січня 2022 року у зв`язку з самовільним залишенням військової частини.

Відповідно до ч. 2 ст. 24 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» не зараховувати строк військової служби, вислугу у службовому званні та вислугу років для виплати надбавки за вислугу років і призначення пенсії з 16 травня 2018 року по 27 січня 2022 року у зв`язку з самовільним залишенням військової частини.

Той факт, що у зв`язку з самовільним залишенням ним військової частини з 16 травня 2018 року ОСОБА_1 був знятий з усіх видів забезпечення з 25 травня 2018 року, не спростовує того, що він перебував на військовій службі у ВЧ НОМЕР_1 до моменту свого звільнення 27. 01. 2022 року, отже не мав права на отримання статусу безробітного, ця позицію відповідача є хибною, тому суд не може прийняти її до уваги.

До моменту свого звільнення він вважався таким, що перебуває на військовій службі.

Згідно ч. 1 ст. 2 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

За час служби у ВЧ НОМЕР_1 з 01. 03. 2018 року по день звільнення 27. 01. 2022 року ОСОБА_1 була нарахована вислуга років 01 рік 01 місяць 16 днів з вирахуванням часу перебування у ЗСЧ, що підтверджує, що на час отримання державної допомоги по безробіттю він перебував на державній службі, яка буде зарахована до його страхового стажу відповідно до положень ч. 1 ст. 8 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей», яка передбачає, що час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Час проходження строкової військової служби та військової служби за призовом осіб офіцерського складу, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України "Про оборону України", зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України "Про оборону України", особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Час навчання в професійно-технічному навчальному закладі, час проходження строкової військової служби, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України "Про оборону України", які зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, не повинні перевищувати наявного стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах. Час проходження військовослужбовцями військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України "Про оборону України", зараховується до їх вислуги років, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби на пільгових умовах у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 4 ЗУ «Про зайнятість населення» до зайнятого населення належать особи, які працюють за наймом на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, особи, які забезпечують себе роботою самостійно, проходять військову чи альтернативну (невійськову) службу, на законних підставах працюють за кордоном та які мають дохід від такої діяльності.

Враховуючи, що на день звернення у ЦЗ за наданням допомоги по безробіттю ОСОБА_1 перебував на військовій службі у ВЧ НОМЕР_1 за контрактом, свідомо приховав відомості про цей факт, не мав передбаченого законодавством України права на отримання допомоги по безробіттю, це є підставою для стягнення з нього виплаченої за період з 28. 09. 2021 року по 05. 03. 2022 року допомоги в розмірі 45 730,40 грн.

Керуючись ст. ст. 1, 4 ЗУ «Про зайнятість населення», ч. 1 ст. 2 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 12, 13, 258-265 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_2 на користь Київського міського центру зайнятості кошти в розмірі 45 730,40 грн. (сорок п`ять тисяч сімсот тридцять) грн. 40 коп. ІВАN: UA0706268 Банк: Державна казначейська служба України в м. Києві (ДКСУ) .

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду на протязі тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Баришівського

районного суду Т. А. Троценко