Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 грудня 2025 року с-ще Магдалинівка

Магдалинівський районний суд Дніпропетровської області

у складі: головуючого судді Чорної А.О.,

секретаря судового засідання Голобородько Н.І.,

за участю представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про зміну порядку стягнення аліментів, -

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2025 року ОСОБА_3 , в інтересах якої діє ОСОБА_1 , звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 про зміну порядку стягнення аліментів.

В обґрунтування позовних вимог позивачка посилалася на те, що вона у період з 26.07.2008 по 07.06.2017 перебували з відповідачем в зареєстрованому шлюбі. Під час перебування у шлюбі, у сторін народилася донька ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає разом з нею.

Рішенням Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 23.01.2014 у справі № 179/2435/13-ц з ОСОБА_4 стягнуто аліменти на користь позивачки на утримання доньки ОСОБА_5 , у розмірі частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача до досягнення дитиною повноліття, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 06.12.2013.

Рішенням Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 02.07.2019 у справі № 179/503/19 змінено розмір стягуваних з ОСОБА_4 аліментів на утримання доньки ОСОБА_5 , з частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача до досягнення дитиною повноліття, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на 2000 грн.

На час прийняття рішення суду від 02.07.2019 дитина мала повних 10 років, на момент подання даного позову дитина має повних 17 років. Сам по собі факт різниці у віці дитини вказує на ту обставину, що дитина потребує більших витрат, ніж сплачується відповідачем у твердій грошовій сумі 2000 грн.

Неповнолітня донька потребує постійного належного забезпечення побутових умов за місцем проживання та повноцінного забезпечення умов для навчання. Вказані потреби з збільшенням віку дитини також збільшуються.

Починаючи з 2023 року і по теперішній час дитина на систематичній основі потребує лікування в зв`язку з виявленням у неї захворювання кишкового тракту, що змінило постійний спосіб життя дитини, зокрема в необхідності встановлення режимів харчування та пиття, постійної дієти та вживання ліків, що призводить до постійного збільшення фінансових витрат на забезпечення потреб дитини.

Також визначена сума аліментів в розмірі 2000 грн. фактично втратила свою первісну купівельну значимість за рахунок інфляційного впливу. Також значно змінився прожитковий мінімум дітей в Україні з 2019 по 2025 роки.

Таким чином, аліменти у розмірі 2000 грн. є недостатніми для утримання дитини.

Виходячи з підстав зміни матеріального стану, погіршення здоров`я дитини та з підстав загальнодержавного збільшення вартості продуктів харчування, непродовольчих товарів та послуг, позивач позбавлена самостійно нести тягар утримання дитини, так як у складі нової родини на даний час також виховує малолітню доньку ОСОБА_6 , 2016 року народження.

На підставі викладеного позивач просить суд змінити спосіб стягнення аліментів, що стягуються за рішенням Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 02.07.2019 у справі № 179/503/19 у твердій грошовій сумі 2000 грн, з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 на утримання дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визначивши їх у частці від доходу в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня подання позову, до досягнення дитиною повноліття, тим самим збільшивши їх розмір.

Ухвалою суду від 17.10.2025 відкрито провадження у цивільній справі у порядку спрощеного позовного провадження, справу призначено до розгляду у судовому засіданні з викликом сторін, відповідачу запропоновано подати відзив на позов.

25.11.2025 через електронний суд від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог у повному обсязі, вважає, що позовні вимоги є безпідставними, не обґрунтованими, а тому не підлягають задоволенню. Так, відповідач на теперішній час працевлаштовується на роботу із щомісячною оплатою праці в розмірі мінімальної заробітної плати. Не надано доказів зміни матеріального або сімейного стану позивачки, погіршення здоров`я дитини або позивачки. Не надано доказі того, що позивачка несе якісь витрати, пов`язані із хронічним захворюванням дитини. Натомість, у відповідача погіршився стан здоров`я, у нього наявна інша неповнолітня дитина, яку він утримує, яка проживає разом з ним, що унеможливлює збільшення розміру аліментів для нього. Також позивачкою не надано жодних доказів на підтвердження того, що у відповідача значно покращився матеріальний стан, а відтак нею не доведено обставину про значне покращення платоспроможності відповідача, а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Крім того, у відповідача перед позивачем відсутня заборгованість зі сплати аліментів.

Таким чином, вважає, що позивачем не доведено ані значного покращення матеріального стану відповідача, ані зростання потреб дитини, які не можуть задовольнити чинний розмір аліментів та відповідно відсутні правові підстави для збільшення розміру аліментів.

26.11.2025 до суду надійшла відповідь на відзив, згідно якої представник позивача зазначив, що зміна порядку стягнення аліментів не пов`язується та не обмежується законом зі зміною матеріального стану учасників правовідносин, їх станом здоров`я чи іншими обставинами. Представник відповідача не враховує той факт, що з моменту винесення останнього судового рішення від 02.07.2019, стан здоров`я дитини суттєво погіршився. Дитина хворіє з 2021 року та останні 4 роки дитина постійно лікується. Доказів того, що у відповідача є захворювання чи проведення лікування, у відзиві не наведено та доказів не надано.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, зазначених у позовній заяві та відповіді на відзив, просив позов задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог з підстав, зазначених у відзиві на позовну заяву.

Вислухавши доводи сторін, дослідивши письмові докази, повно та об`єктивно з`ясувавши обставини справи, суд дійшов до наступного висновку.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною першою статті 5 ЦПК України встановлено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження батьками ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ОСОБА_4 та ОСОБА_7 (а.с. 10)

Згідно свідоцтва про зміну імені ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , змінила прізвище на ОСОБА_8 (а.с. 93), що також підтверджується паспортом громадянина України (а.с. 94)

Мати дитини ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 20.06.2017 зареєструвала шлюб та прізвище після державної реєстрації змінила на ОСОБА_10 , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с. 25)

ОСОБА_11 проживає разом з матір`ю ОСОБА_3 , що підтверджується довідкою про місце проживання особи та витягом з реєстру територіальної громади (а.с. 7, 13)

Рішенням Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 02.07.2019 у справі № 179/503/19 змінено розмір стягуваних з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 аліментів на утримання дитини з частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача до досягнення дитиною повноліття, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на 2000,00 грн. (а.с. 15-16)

На підставі рішення суду було видано виконавчий лист № 2/179/398 від 15.08.2019 (а.с. 17)

Державним виконавцем Магдалинівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області 18.08.2019 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 59835523 з виконання виконавчого листа № 2/179/398 від 15.08.2019 про стягнення аліментів з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 у розмірі 2000 грн., починаючи з 19.03.2019. (а.с. 18)

Дитина ОСОБА_12 навчається в 11-Б класі Магдалинівського ліцею Магдалинівської селищної ради, форма навчання денна, що підтверджується довідкою Магдалинівського ліцею Магдалинівської селищної ради (а.с. 19)

Згідно виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , хворіє з 2021 року захворюваннями кишкового тракту та за останні 3 роки проходила неодноразово лікування в денному стаціонарі Магдалинівської АЗПСМ (а.с. 20-21)

Згідно свідоцтва про народження вбачається, що у позивачки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 народилася донька ОСОБА_6 (а.с. 26)

Згідно актового запису про народження (ДІЯ) вбачається, що у відповідача ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_4 народився син ОСОБА_13 (а.с. 68)

Згідно реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування Індивідуальні відомості про застраховану особу ПФУ вбачається, що ОСОБА_4 з 2011 по 2022 був працевлаштований та отримував доходи (а.с. 69-70)

Відповідачем надано суду розшифровку дослідження МРТ грудного відділу хребта (а.с. 67)

В Україні законодавство про охорону дитинства ґрунтується на Конституції України, Декларації ООН прав дитини (1959 року), Конвенції ООН про права дитини (1989 року), міжнародних договорах, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, Сімейному кодексі України, а також інших нормативно-правових актах, що регулюють суспільні відносини у цій сфері.

Як зазначено в Декларації ООН прав дитини (1959 року), Дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Закон України Про охорону дитинства від 26 квітня 2001 року вказує на те, що кожна дитина має право на достатній життєвий рівень. При цьому, виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини.

Статтею 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-ХІІ та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, встановлено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України (далі СК України) батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

В силу статті 181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

За змістом статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Згідно з частиною першою 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Із положень частини першої статті 184 СК України слідує, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Як передбачено частиною першою статті 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Аналіз указаних правових норм дає підстави для висновку, що батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття.

За загальним правилом спосіб виконання батьками своїх обов`язків по утриманню дітей, зокрема, сплаті аліментів, залежить від домовленості між ними, однак, у разі відсутності такої домовленості один із батьків має право звернутися до суду з відповідним позовом і в цьому разі аліменти на дітей можуть бути присуджені в частці від заробітку (доходу) їх матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. У такому випадку частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, а також тверда грошова сума аліментів визначається судом.

Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Розмір аліментів має забезпечувати гармонійний розвиток дитини та не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначенні розміру аліментів суд зобов`язаний врахувати ряд обставин, а саме матеріальний та сімейний стан платника аліментів і дітей.

Визначений рішенням суду розмір аліментів не вважається незмінним.

Право вимагати зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених у ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України якщо після набрання рішенням законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

Підставою для зміни розміру аліментів, визначеного судовим рішенням, є доведеність у судовому засіданні суттєвої зміни (погіршення або покращення) матеріального чи сімейного стану платника або одержувача аліментів, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них.

Така зміна обставин має настати після того, як суд визначив первісний розмір аліментів, при цьому, вирішуючи спір, суд зобов`язаний застосувати як положення статті 192 СК України, так і низку інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 СК України «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 СК України «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 СК України «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Право стягувача або платника аліментів вимагати зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість обставин, зазначених у статті 182 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, в силу статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у твердій грошовій сумі, та навпаки).

Саме таку правову позицію висловив Верховний Суд України в постанові від 5лютого 2014 року (справа №6-143цс13), яка згідно з частиною четвертою статті 263 ЦПК України має враховуватися судами при застосуванні норм права.

Указаний правовий висновок підтриманий Верховним Судом у постановах від 30 червня 2020 року (справа № 343/945/19), від 12 січня 2022 року (справа № 545/3115/19), від 22 серпня 2022 року (справа № 712/6313/21).

Верховний Суд у постанові від 13 лютого 2019 року (справа №152/100/18) не погодився з висновками судів попередніх інстанцій про те, що при вирішенні майже аналогічного спору не підлягає застосуванню стаття 192 СК України. При цьому Верховний Суд зазначив, що вимога одержувача аліментів про зміну способу їх стягнення може мати місце і внаслідок виникнення необхідності у збільшенні розміру аліментів. Правомірність такого способу захисту встановлюється судом з урахуванням фактичних обставин справи та залежить від наявності відповідних підстав, передбачених положеннями статей 182-184, 192 СК України.

Аналогічний висновок сформульований у постанові Верховного Суду від 14листопада 2018 року (справа № 372/2393/17).

У постанові Верховного Суду від 26 жовтня 2022 року (справа № 759/22898/20) зазначено, що у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги для зменшення розміру аліментів. Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів дозволяє йому утримувати дитину, він може збільшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням зміни матеріального становища платника аліментів є зміна доходів, витрат, активів тощо. Таким чином, особа, яка одержує аліменти одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів.

Звертаючись до суду з позовом про зміну способу стягнення аліментів на дитину, ОСОБА_3 обґрунтувала свої вимоги необхідністю збільшення розміру аліментів, оскільки з часу винесення судом рішення про стягнення аліментів витрати на доньку ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , збільшилися, а також зазначила те, що знеціненні грошові кошти внаслідок інфляції, стало збільшення розміру прожиткового мінімуму, а визначений судом розмір стягуваних з ОСОБА_4 аліментів у твердій грошовій сумі 2000 грн. на місяць не був достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини та не дозволяє забезпечити матеріально дитину всім необхідним.

Згідно з ч.1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).

Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною 1 статті 81 ЦПК України передбачено, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що на теперішній період часу неповнолітній дитині сторін ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виповнилось 17 років. Спільна дитина сторін проживає разом із матір`ю, відтак саме на неї лягає основний тягар по утриманню та вихованню їх спільної дитини.

Суд також враховує, що з часу винесення рішення суду від 02.07.2019 стан здоров`я дитини погіршився та дитина з 2021 постійно проходить лікування.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_4 є здоровою та працездатною особою.

Доказів на підтвердження погіршення стану здоров`я відповідача матеріали справи не містять.

Надана відповідачем розшифровка МРТ не підтверджує погіршення стану здоров`я відповідача.

Будь-яких належних доказів на підтвердження погіршення стану здоров`я, погіршення матеріального стану відповідача з моменту стягнення аліментів на утримання дитини ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , матеріали справи також не містять.

Відповідачем не спростовано твердження позивачки про його спроможність надавати дитині утримання в частці від заробітку (доходу).

Посилання відповідача на відсутність підстав для зміни способу стягнення аліментів не відповідають фактичним обставинам справи та нормам чинного законодавства.

Доказів наявності аліментних зобов`язань у відповідача перед іншими особами суду не надано, матеріали справи таких доказів не містять.

Доводи представника відповідача про наявність на утриманні відповідача дитини від іншого шлюбу ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , суд не бере до уваги, оскільки на час винесення рішення суду від 02.07.2019 у відповідача вже був на утриманні син ОСОБА_13 .

Докази, які б свідчили про неспроможність відповідача сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_9 у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, відповідачем суду не надано.

Із реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування Індивідуальні відомості про застраховану особу ПФУ вбачається, що відповідач за 2019 рік отримав доход у розмірі 54 714,06 грн, за 2020 33 239,73 грн, за 2021 59 667,39 грн, за 2022 153 870,51 грн.

Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності та гармонійного розвитку дитини.

За таких обставин, враховуючи викладене, стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, відсутності у платника аліментів інших аліментних зобов`язань, та беручи до уваги обставини, що мають істотне значення у справі, суд приходить до висновку, що розмір і спосіб стягуваних аліментів підлягає зміні, та з ОСОБА_4 на користь позивачки підлягають стягненню аліменти у розмірі частки заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Такий розмір стягуваних аліментів буде відповідати принципам розумності та справедливості та визначений з урахуванням вимог сімейного законодавства та відповідає інтересам неповнолітньої дитини сторін у справі, є необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини та достойного рівня його матеріального забезпечення.

Разом з тим, вимоги позивача в частині обмеження розміру аліментів сумою не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку та стягнення зміненого розміру аліментів, починаючи з дати подання позову не підлягають задоволенню.

Згідно частини другої статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

У частині п`ятій статті 183 СК України вказано, що той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Аналіз розділу II Наказне провадження ЦПК України підтверджує, що наказне провадження за своєю сутністю призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Тлумачення частини першої статті 182 та частини п`ятої статті 183 СК України свідчить, що обмеження щодо розміру аліментів, передбачене частиною п`ятою статті 183 СК України встановлено виключно для справ, що розглядаються у порядку наказного провадження, яке призначене для стягнення грошових сум незначного розміру.

Вказане узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 09 жовтня 2019 року у справі № 760/7045/18 (провадження № 61-44790св18).

З огляду на викладене, позивачем помилково застосовано до спірних правовідносин положення частини п`ятої статті 183 СК України.

Як слідує з роз`яснень Пленуму Верховного суду України 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів (п. 23) відповідно до ст. 192 СК розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Таким чином, аліменти у зміненому розмірі підлягають стягненню з моменту набранням даним рішенням законної сили, а не з часу подачу позову про зміну способу стягнення аліментів.

Враховуючи вищезазначене, беручи до уваги те, що аліменти у розмірі 2000 грн. були присуджені у 2019 році, розмір прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, який встановлений на даний час Законом України «Про Державний бюджет України на 2025 рік», рівність прав як позивача так і відповідача щодо обов`язків по вихованню та утриманню дитини, виходячи із інтересів дитини, суд вважає за необхідне змінити спосіб стягнення аліментів з твердої грошової суми у розмірі 2000 грн. на 1/4 частки від всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Таким чином, позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.

Крім того, обговорюючи питання про судові витрати, приймаючи до уваги ті обставини, що позивач при пред`явлені позову про стягнення аліментів була звільнена від сплати судового збору на підставі Закону України «Про судовий збір», відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 1211,20 грн.

Керуючись ст.ст. 12, 13,81, 141, 259, 263-265, 274, 280-283 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про зміну порядку стягнення аліментів задовольнити частково.

Змінити спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 02.07.2019 у справі № 179/503/19 про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_5 змінити, призначивши до стягнення аліменти з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття, тобто ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судовий збір в сумі 1211 грн. 20 коп.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Датою ухвалення рішення, у відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України та правової позиції ОП КЦС ВС у справі 1519/2-5034/11 від 05.09.2022, є дата складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складений 22.12.2025.

Учасники справи:

Позивач ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 .

Суддя А.О. Чорна