1Справа № 335/2299/25 2/335/1635/2025
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 грудня 2025 року Вознесенівський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого судді Соболєвої І. П.,
за участі секретаря судового засідання Сідніхіна В. С.,
представника позивача Шумейка І.П.,
представника відповідачів Гришка І. І.,
представника відповідача Свіденко С.К.,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду за адресою: м. Запоріжжя, вул. Перемоги, 107-б, цивільну справу за первісним позовом ОСОБА_1 в особі представника адвоката Яценка Дмитра Валерійовича до приватного підприємства Виробничо-комерційної фірми «Аква Вита», приватного підприємства «Вітафарма», фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про захист прав на торговельну марку, про визнання недійсними правочинів, за зустрічним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 в особі представника адвоката Гришка Івана Івановича до приватного підприємства Виробничо-комерційної фірми «Аква Вита», приватного підприємства «Вітафарма», ОСОБА_1 , Державної організації «Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій» про визнання недійсним договору про передання майнових прав інтелектуальної власності на торговельну марку,
12.03.2025 до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 в особі представника адвоката Яценка Дмитра Валерійовича до приватного підприємства Виробничо-комерційної фірми «Аква Вита», приватного підприємства «Вітафарма», про захист прав на торговельну марку. Відповідно до змісту позовних вимог позивач просить зобов`язати відповідачів вилучити з аптек та знищити товар дієтичну добавку «Новосорб», на якому нанесено відповідну торговельну марку, зареєстровану 20.01.2021 за № 290281, майнові права на яку належить позивачеві; заборонити відповідачам використовувати (наносити на товар, на упаковку, в якій міститься такий товар, на етикетку, нашивку, бирку чи інший прикріплений до товару предмет, зберігати такий товар із зазначеним нанесенням торговельної марки з метою пропонування для продажу, пропонувати його для продажу, здійснювати продаж, застосовувати в рекламі та в мережі Інтернет), торговельну марку «Новосорб», для товарів і послуг, віднесених до 05 класу Міжнародної класифікації товарів і послуг, а також інші позначення, схожі до ступеню змішування із цією торговельною маркою. Підставами позову є те, що позивачеві належать майнові права на торговельну марку «Новосорб», зареєстровану 20.01.2021 за № 290281, що підтверджується відомостями зі спеціальної інформаційної системи Державної організації «Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій». Відповідачі є пов`язаними особами, оскільки мають спільного керівника ОСОБА_2 . Відповідачі володіють мережею аптек у місті Запоріжжя та здійснюють у них господарську діяльність. На переконання позивача, відповідачі здійснюють неправомірне використання зазначеної вище торговельної марки, що полягає у нанесенні торговельної марки на товар, зберіганні такого товару із зазначеним нанесенням торговельної марки з метою пропонування для продажу, а також у пропонуванні його для продажу та здійсненні продажу. В цей же час, позивач не надавав згоди на використання власної торговельної марки відповідачами. Тому таке використання торговельної марки є неправомірним і таким, що порушує права позивача на торговельну марку. Вважає, що на підставі частини 2 статті 20 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг» на вимогу власника свідоцтва таке порушення повинно бути припинено.
Ухвалою судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 13.03.2025 позовну заяву залишено без руху, встановлено позивачеві строк для усунення виявлених судом недоліків позовної заяви.
19.03.2025 до суду надійшла заява про усунення недоліків з оновленою позовною заявою.
Ухвалою судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 20.03.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження із розглядом справи в порядку загального позовного провадження, розпочато підготовче судове засідання, встановлено сторонам строки на подання заяв по суті справи.
12.05.2025 від представника ОСОБА_1 адвоката Яценка Д. В. надійшла заява в порядку ч. 3 ст. 264 ЦПК України про визнання недійсними правочинів, пов`язаних із предметом спору, а саме визнання недійсним повністю з моменту укладання ліцензійного договору, датованого 01.02.2021, на використання знака для товарів і послуг за свідоцтвом України № НОМЕР_1 , сторонами якого є фізична особа-підприємець ОСОБА_2 як ліцензіар та приватне підприємство Виробничо-комерційна фірма «Аква Вита» як ліцензіат та визнання недійсним повністю з моменту укладання ліцензійного договору, датованого 01.02.2021, на використання знака для товарів і послуг за свідоцтвом України № НОМЕР_1 , сторонами якого є фізична особа-підприємець ОСОБА_2 як ліцензіар та приватне підприємство «Вітафарма» як ліцензіат.
Відповідно до ч. 3 ст. 264 ЦПК України, ухвалюючи рішення у справі, суд, за заявою позивача, поданою до закінчення підготовчого провадження, може визнати недійсним повністю чи у певній частині пов`язаний із предметом спору правочин, який суперечить закону, якщо позивач доведе, що він не міг включити відповідну вимогу до позовної заяви із не залежних від нього причин.
Також, 12.05.2025 від представника ОСОБА_1 адвоката Яценка Д. В. надійшло клопотання про залучення співвідповідача в порядку ч. 1 ст. 51 ЦПК України, до участі у справі фізичну особу-підприємця ОСОБА_2 ..
Ухвалою Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя від 26.05.2025 залучити до участі у цивільній справі № 335/2299/25 в якості співвідповідача фізичну особу-підприємця ОСОБА_2 .
Ухвалою Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя від 26.11.2025 прийнято до розгляду зустрічну позовну заяву фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 в особі представника адвоката Гришка Івана Івановича до приватного підприємства Виробничо-комерційної фірми «Аква Вита», приватного підприємства «Вітафарма», ОСОБА_1 , Державної організації «Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій» про визнання недійсним договору про передання майнових прав інтелектуальної власності на торговельну марку, який об`єднано в одне провадження з первісним позовом ОСОБА_1 в особі представника адвоката Яценка Дмитра Валерійовича до приватного підприємства Виробничо-комерційної фірми «Аква Вита», приватного підприємства «Вітафарма», фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про захист прав на торговельну марку, про визнання недійсними правочинів.
10.12.2025 від Державної організації «Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій» в особі представниці Свіденко С. К. до суду надійшла заявапро залишення зустрічного позову без розгляду.
В обґрунтування поданої заяви посилається на те, у провадженні Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя перебуває інша цивільна справа № 335/3187/25 за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Державної організації «Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій», за участю третьої особи патентного повіреного ОСОБА_3 про визнання недійсними договорів №№ 20/23-1, 20/23-2 та 20/23-3 від 18.04.2023 про передачу (відчуження) майнових прав інтелектуальної власності на торговельні марки та скасування записів у Реєстрі.
Таким чином, у справі № 335/3187/25 (провадження відкрито 14.04.2025) позивачка
ОСОБА_2 просить суд визнати недійсним договір від 18.04.2023 № 20/23-3 про передання майнових прав інтелектуальної власності на ТМ, зареєстровану відповідно до свідоцтва України на знак для товарів і послуг № НОМЕР_1 від 20.01.2021 та скасувати у Реєстрі запис стосовно реєстрації за ОСОБА_1 прав власника на таку ТМ.
Одночасно, у справі № 335/2299/25 позивачка ОСОБА_2 заявляючи
зустрічний позов до ПП Виробничо-комерційної фірми «Аква Вита», ПрАТ «Вітафарма», ОСОБА_1 , Державної організації «Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій» аналогічно просить суд визнати недійсним договір № 20/23-3 від 18.04.2023 про передачу (відчуження) майнових прав інтелектуальної власності на торговельну марку, що вже є предметом судового розгляду у справі № 335/3187/25.
Таким чином, відповідач за зустрічним позовом вважає, що у провадженні цього ж суду перебуває справа № 335/3187/25 з тотожними сторонами, з тим самим предметом позову (в частині) та з тих самих підстав, що і в справі № 335/2299/25.
Виходячи з вищенаведеного Державна організація «Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій»просить зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 до приватного підприємства Виробничо-комерційної фірми «Аква Вита», приватного підприємства «Вітафарма», ОСОБА_1 , Державної організації «Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій» про визнання недійсним договору № 20/23-3 від 18.04.2023 про передачу (відчуження) майнових прав інтелектуальної власності на торговельну марку - залишити без розгляду на підставі пункту 4 частини першої статті 257 ЦПК України.
У підготовчому судовому засіданні представника позивача Колбіна А. В. за первісним позовом/відповідача за зустрічним позовом адвокат Яценко Д. В. вважав за можливим заяву про залишення зустрічного позову без розгляду задольнити та залишити зустрічний позов ОСОБА_2 без розгляду.
Представник приватного підприємства Виробничо-комерційної фірми «Аква Вита», приватного підприємства «Вітафарма», фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 адвокат Гришко І. І. проти задоволення заяви про залишення зустрічного позову заперечив, просив в задоволенні заяви відмовити з підстав викладених у письмових запереченнях на заяву від 17.12.2025.
Суд, дослідивши заяву Державної організації «Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій», заслухавши думку представника позивача Колбіна А. В. за первісним позовом/відповідача за зустрічним позовом адвокат Яценко Д. В. та заперечення представника приватного підприємства Виробничо-комерційної фірми «Аква Вита», приватного підприємства «Вітафарма», фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 адвоката Гришко І. І., відносно поданої заяви, перевіривши матеріали справи, приходить до наступного.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
Європейський суд із прав людини (далі - ЄСПЛ) зазначає, що у пункті 1 статті 6 Конвенції закріплене «право на суд» разом із правом на доступ до суду, тобто правом звертатися до суду з цивільними скаргами, що складають єдине ціле (рішення ЄСПЛ від 21 лютого 1975 року у справі «Ґолдер проти Сполученого Королівства», заява № 4451/70).
Права і свободи людини і громадянина захищаються судом (стаття 55 Конституції України).
Згідно зі статтею 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.
Статтею 129 Конституції України визначено, що суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права. Основними засадами судочинства є, зокрема, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Ці засади є конституційними гарантіями права на судовий захист.
Згідно зі статтею 15, 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Частиною першою статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до частини першої статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України).
Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюються зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій.
Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.
Підстави для залишення позову без розгляду законодавцем визначено у статті 257 ЦПК України.
Залишення позову без розгляду - це форма закінчення розгляду цивільної справи без ухвалення судового рішення по суті спору у зв`язку із виникненням обставин, які перешкоджають розгляду справи.
Відповідно до пункту 4 частини першої статті 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо у провадженні цього чи іншого суду є справа із спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.
Відповідно до вказаного необхідна наявність водночас трьох складових: тотожних сторін спору; тотожного предмета позову, тотожної підстави позову, тобто коли позови повністю співпадають за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. Нетотожність хоча б одного із цих чинників не перешкоджає розгляду таких позовів.
Судом встановлено, що у провадженні Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя перебуває цивільна справа № 335/3187/25 за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Державної організації «Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій», за участю третьої особи патентного повіреного ОСОБА_3 про визнання недійсними договорів №№ 20/23-1, 20/23-2 та 20/23-3 від 18.04.2023 про передачу (відчуження) майнових прав інтелектуальної власності на торговельні марки та скасування записів у Реєстрі. Ухвалою суду від 14.04.2025 провадження у даній справі було відкрито.
Представник Державної організації «Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій» обґрунтовує клопотання про залишення зустрічної позовної заяви без розгляду наявністю у провадженні суду справи № 335/3187/25 за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , УКРНОІВІ, за участю третьої особи патентного повіреного ОСОБА_3 про визнання недійсними договорів № 20/23-1, № 20/23-2 та № 20/23-3 від 18.04.2023 про передачу (відчуження) майнових прав інтелектуальної власності на торговельні марки та скасування записів у Реєстрі з тотожними сторонами, з тим самим предметом позову (в частині) та з тих самих підстав, що і в справі № 335/2299/25, у зв`язку із чим вважає, що наявні достатні правові підстави для залишення без розгляду зустрічного позову у справі № 335/2299/25.
Втім, висновки Державної організації «Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій» у даній справі про тотожність предмета спору, що тягне за собою залишення зустрічного позову без розгляду, є непереконливими, оскільки у справі, яка перебуває в провадженні Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя № 335/3187/25 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Державної організації «Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій», третя особа патентний повірений ОСОБА_3 , про визнання недійсними договорів про передання майнових прав інтелектуальної власності на торговельні марки, серед заявлених позовних вимог у даній справі ОСОБА_2 заявлено вимоги про:
1. визнання недійсним договору № 20/23-1 від 18.04.2023 про передачу (відчуження)
майнових прав на торговельну марку, зареєстровану відповідно до Свідоцтв України на знак для товарів і послуг № НОМЕР_2 від 25.09.2020, укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 ;
2. визнання недійсним договору № 20/23-2 від 18.04.2023 про передачу (відчуження)
майнових прав на торговельну марку, зареєстровану відповідно до Свідоцтв України на знак для товарів і послуг № НОМЕР_3 від 20.01.2021, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 ;
3. визнання недійсним договору № 20/23-3 від 18.04.2023 про передачу (відчуження)
майнових прав на торговельну марку, зареєстровану відповідно до Свідоцтв України на знак для товарів і послуг № НОМЕР_1 від 20.01.2021, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 ;
4. скасування у Державному реєстрі свідоцтв України на торговельні марки запису стосовно реєстрації за ОСОБА_1 прав власника на торгівельну марку, яка зареєстрована в Державному реєстрі свідоцтв України на торговельні марки на підставі Свідоцтва на знак для товарів і послуг № НОМЕР_2 від 25.09.2020;
5. скасування у Державному реєстрі свідоцтв України на торговельні марки запису
стосовно реєстрації за ОСОБА_1 прав власника на торгівельну марку, яка зареєстрована в Державному реєстрі свідоцтв України на торговельні марки на підставі Свідоцтва на знак для товарів і послуг № НОМЕР_3 від 20.01.2021;
6. скасування у Державному реєстрі свідоцтв України на торговельні марки запису стосовно реєстрації за ОСОБА_1 прав власника на торгівельну марку, яка зареєстрована в Державному реєстрі свідоцтв України на торговельні марки на підставі Свідоцтва на знак для товарів і послуг № НОМЕР_1 від 20.01.2021.
Тобто, предметом спору у справі № 335/3187/25 є визнання недійсними договорів № 20/23-1, № 20/23-2 та № 20/23-3 від 18.04.2023 про передачу (відчуження) майнових прав на торговельну марку, оформлених від імені ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , та скасування у Державному реєстрі свідоцтв України на торговельні марки записів стосовно реєстрації за ОСОБА_1 прав власника на ці торговельні марки.
В той же час, Приватне підприємство Виробничо комерційна фірма «Аква Вита» та Приватне підприємство «Вітафарма» не є учасниками справи № 335/3187/25, отже цивільні справи, на тотожність яких посилається сторона відповідача, мають, зокрема різний склад учасників справи.
Тобто у суду є підстави вважати, що справи які перебувають в провадженні Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя № 335/2299/25 та № 335/3187/25 мають відмінний суб`єктний склад та предмети спору, що свідчить про відсутність належних правових підстав для залишення без розгляду позову у даній справі на підставі п. 4 ч. 1 ст.257 ЦПК України.
Суд вважає, що не можна вважати, що між сторонами існує спір про той самий предмет і з тих самих підстав, і позови у справах № 335/2299/25 та № 335/3187/25 повністю збігаються за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду.
Таким чином, на думку суду у задоволенні заяви Державної організації «Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій» про залишення зустрічного позову без розгляду слід відмовити.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 257, 260 ЦПК України, суд
У задоволенні заяви Державної організації «Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій» в особі представниці Свіденко Світлани Костянтинівни про залишення зустрічного позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 в особі представника адвоката Гришка Івана Івановича до приватного підприємства Виробничо-комерційної фірми «Аква Вита», приватного підприємства «Вітафарма», ОСОБА_1 , Державної організації «Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій» про визнання недійсним договору про передання майнових прав інтелектуальної власності на торговельну марку без розгляду відмовити.
Ухвалу може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення, шляхом подання апеляційної скарги.
Суддя І. П. Соболєва