Справа № 355/2147/25
Провадження № 2-о/355/76/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2025 року Баришівський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Троценко Т. А.

за участю секретаря Ліберацької Ю. В.

заявника ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в с. Баришівка Київської області цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Баришівська селищна рада Броварського району Київської області про встановлення факту належності правовстановлюючого документу,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою, у якій вказала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_2 .

Як спадкоємиця першої черги за законом вона звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті батька, заведена спадкова справа.

У якості спадкового майна залишився житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами по АДРЕСА_1 .

Після звернення до нотаріуса їй стало відомо, що у договорі купівлі продажу житлового будинку, виданого на ім`я її батька, прізвище померлого ОСОБА_3 вказано як « ОСОБА_3 », у зв`язку з чим нотаріусом їй було запропоновано звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності померлому правовстановлюючого документа - договору купівлі - продажу.

Просить встановити факт належності її померлому батьку ОСОБА_2 договору купівлі продажу житлового будинку, виданого на ім`я ОСОБА_2 , посвідченого 24 листопада 1972 року державним нотаріусом Бориспільської державної нотаріальної контори Татаренко В. В., реєстр № 4239.

Встановлення факту належності померлому правовстановлюючого документу необхідно заявниці для оформлення нею спадщини.

В судовому засіданні ОСОБА_1 підтримала свою заяву і пояснила, що за життя її батько придбав у власність житловий будинок по АДРЕСА_2 , а після його смерті в ході оформлення спадщини на її ім`я в нотаріальній конторі виявилося, що прізвище померлого у договорі купівлі продажу вказано як « ОСОБА_3 », і вона позбавлена права оформити спадщину.

Представник заінтересованої особи Баришівської селищної ради до суду не з`явився, про дату слухання справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, заперечень проти заяви не надав, і суд розглядає справу за його відсутності на підставі наявних доказів.

Свідки ОСОБА_4 і ОСОБА_5 суду пояснили, що за життя ОСОБА_2 проживав у житловому будинку по АДРЕСА_3 , і знав, що у документах на будинок є помилка у написанні його прізвища, але він не займався її виправленням.

Вислухавши заявницю, свідків, дослідивши матеріали справи, копію спадкової справи, суд приходить до висновку про необхідність задоволення заяви ОСОБА_1 , виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду із захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

За приписами ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням або невчиненням нею процесуальних дій.

Суд, відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р. №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» певні юридичні факти можуть підтверджуватися рішенням суду.

Згідно п.6 ч.1 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Відповідно до роз`яснення п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства.

Згідно листа ВСУ 01.01.2012 р. «Про судову практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте, сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим.

Також, відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

За правилами ст. 76 ЦПК України доказами є будь які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються в тому числі і показаннями свідків.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).»

Згідно ч. 1ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з ч. 2 цієї статті у судовому порядку можуть встановлюватися також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Суд встановив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько ОСОБА_1 ОСОБА_2 .

У якості спадкового майна залишився житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами по АДРЕСА_1 , що підтверджено копією договору купівлі продажу від 24. 11. 1972 р., копією рішення Баришівської селищної ради народних депутатів № 42 від 24. 07. 1985 року про надання дозволу на перебудову веранди по АДРЕСА_2 , довідкою Баришівської селищної ради про склад сім`ї ОСОБА_2 від 14. 11. 2000 р., рішенням виконавчого комітету Баришівської селищної ради № 101. 7 від 17. 03. 2020 р. про зміну поштової адреси об`єкту нерухомого майна, що належить ОСОБА_2 , на АДРЕСА_3 , копією паспорту померлого ОСОБА_2 .

Як спадкоємиця першої черги за законом ОСОБА_1 звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті батька, заведена спадкова справа.

З повідомлення нотаріуса від 10. 04. 2025 року їй стало відомо, що у правовстановлюючому документі договорі купівлі продажу житлового будинку, посвідченого 24 листопада 1972 року державним нотаріусом Бориспільської державної нотаріальної контори Татаренко В. В., реєстр № 4239, прізвище померлого ОСОБА_2 вказано як « ОСОБА_3 », у зв`язку з чим нотаріусом їй було запропоновано звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності померлому батьку договору купівлі продажу житлового будинку.

Таким чином суд пересвідчився, що договір купівлі продажу житлового будинку на ім`я ОСОБА_2 належить ОСОБА_2 .

Враховуючи вищевикладене, той факт, що заява ОСОБА_1 підтверджена належними та допустимими доказами, вона підлягає до задоволення.

Керуючись ст. ст. 315,316,319,258,264,265,268,273 ЦПК України, - суд

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Встановити факт належності ОСОБА_2 , померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 , договору купівлі продажу житлового будинку, виданого на ім`я ОСОБА_2 , посвідченого 24 листопада 1972 року державним нотаріусом Бориспільської державної нотаріальної контори Татаренко В. В., реєстр № 4239.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду на протязі тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Баришівського

районного суду Т. А. Троценко