Ухвала

17 грудня 2025 року

м. Київ

справа № 507/341/22

провадження № 61-13079ск25

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Зайцева А. Ю. (суддя-доповідач), Коротенка Є. В., Тітова М. Ю.,

розглянув із власної ініціативи питання про виправлення описки в ухвалі Верховного Суду від 02 грудня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 , правонаступником якої є ОСОБА_2 , до Подільської районної державної адміністрації Одеської області, Любашівської селищної територіальної громади, треті особи: Любашівська селищна рада Подільського району Одеської області, Головне управління Держгеокадастру в Одеській області, про визнання права на земельну частку (пай),

ВСТАНОВИВ:

У березні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, у якому просила визнати її право на земельну частку (пай) та виділити в натурі в порядку спадкування за законом, земельний пай 4,7 га, який знаходиться в адміністративних межах Любашівського району Одеської області.

Любашівський районний суд Одеської області рішенням від 25 листопада 2022 року в задоволенні позову відмовив.

Одеський апеляційний суд постановою від 17 квітня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_3 залишив без задоволення, а рішення Любашівського районного суду Одеської області від 25 листопада 2022 року - без змін.

12 жовтня 2025 року ОСОБА_1 подав засобами поштового зв`язку до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Любашівського районного суду Одеської області від 25 листопада 2022 року та постанову Одеського апеляційного суду від 17 квітня 2025 року з пропуском стоку на касаційне оскарження.

Ухвалою Верховного Суду від 02 грудня 2025 року відкрито касаційне провадження у справі та витребувано її матеріали із суду першої інстанції.

Однак під час виготовлення та друкування тексту зазначеної вище ухвали Верховного Суду в мотивувальній частині допущено описку, а саме помилково зазначено: «ТОВ «Катеринославхліб» звернулося з клопотанням про зупинення виконання рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22 жовтня 2018 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 30 січня 2020 року до закінчення касаційного провадження у справі, яке обґрунтовано тим, що з урахуванням суми податку з доходів фізичних осіб та суми судового збору, загальний розмір стягнення за рішенням суду становить 717 000 грн, що є значною сумою для товариства, що може спричинити важкі фінансові наслідки. У разі задоволення їх касаційної скарги здійснити поворот виконання судових рішень у майбутньому буде ускладненим та/або неможливо.

Відповідно до частини восьмої статті 394 ЦПК України за наявності клопотання особи, яка подала касаційну скаргу, суд у разі необхідності вирішує питання про зупинення виконання рішення (ухвали) суду або зупинення його дії.

Враховуючи, що оскаржуване рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22 жовтня 2018 року підлягає примусовому виконанню, а з метою усунення необхідності вирішення у майбутньому процесуального питання повороту виконання судового рішення в разі можливого його скасування, суд вважає за необхідне зупинити виконання Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22 жовтня 2018 року до закінчення його перегляду в касаційному порядку.

Разом з тим постановою Дніпровського апеляційного суду від 30 січня 2020 року рішення суду першої інстанції залишено без змін, тому вона не підлягає примусовому виконанню, отже підстав для задоволення клопотання про зупинення виконання постанови Дніпровського апеляційного суду від 30 січня 2020 року немає.».

Згідно з частиною першою статті 269 ЦПК України суд може з власної ініціативи або за заявою учасників справи виправити допущені в рішенні чи ухвалі описки чи арифметичні помилки.

Оскільки при виготовленні ухвали Верховного Суду від 02 грудня 2025 року допущена описка, тому вона підлягає виправленню шляхом виключення вищевказаного тексту з мотивувальної частини судового рішення.

Керуючись статтею 269 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Виправити в ухвалі Верховного Суду від 02 грудня 2025 року описку, а саме виключити з мотивувальної частини ухвали наступне: «ТОВ «Катеринославхліб» звернулося з клопотанням про зупинення виконання рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22 жовтня 2018 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 30 січня 2020 року до закінчення касаційного провадження у справі, яке обґрунтовано тим, що з урахуванням суми податку з доходів фізичних осіб та суми судового збору, загальний розмір стягнення за рішенням суду становить 717 000 грн, що є значною сумою для товариства, що може спричинити важкі фінансові наслідки. У разі задоволення їх касаційної скарги здійснити поворот виконання судових рішень у майбутньому буде ускладненим та/або неможливо.

Відповідно до частини восьмої статті 394 ЦПК України за наявності клопотання особи, яка подала касаційну скаргу, суд у разі необхідності вирішує питання про зупинення виконання рішення (ухвали) суду або зупинення його дії.

Враховуючи, що оскаржуване рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22 жовтня 2018 року підлягає примусовому виконанню, а з метою усунення необхідності вирішення у майбутньому процесуального питання повороту виконання судового рішення в разі можливого його скасування, суд вважає за необхідне зупинити виконання Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22 жовтня 2018 року до закінчення його перегляду в касаційному порядку.

Разом з тим постановою Дніпровського апеляційного суду від 30 січня 2020 року рішення суду першої інстанції залишено без змін, тому вона не підлягає примусовому виконанню, отже підстав для задоволення клопотання про зупинення виконання постанови Дніпровського апеляційного суду від 30 січня 2020 року немає.».

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: А. Ю. Зайцев

Є. В. Коротенко

М. Ю. Тітов