Справа № 209/7153/25
Провадження № 2/209/2487/25
"22" грудня 2025 р. м. Кам`янське
Дніпровський районний суд міста Кам`янського у складі:
головуючого судді Лобарчук О.О.
за участі секретаря Золотих Л.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Кам`янське цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, спричиненої дорожньо-транспортною пригодою,-
Короткий зміст позовних вимог
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить суд: стягнути з ОСОБА_2 на його, ОСОБА_1 , користь, матеріальну шкоду, завдану дорожньо-транспортною пригодою в сумі 6 410 (шість тисяч чотириста десять) грн.; стягнути з ОСОБА_2 на його, ОСОБА_1 , користь, моральну шкоду в сумі 6 000 (шість тисяч) грн.; стягнути з ОСОБА_2 на його, ОСОБА_1 , користь, понесені ним по справі судові витрати, які складаються із: сплати судового збору за позовну вимогу майнового характеру у розмірі 1211,20 грн., сплати судового збору за позовну вимогу щодо стягнення моральної шкоди в сумі 3028 грн., витрат за відправку досудової вимоги в сумі 130 грн., та витрат за надання правничої допомоги в сумі 3 500 грн.
В обґрунтування свого позову вказав, що 07 березня 2025 року о 09:00 годині у м. Кам`янське, по вул. Широка, 14а, водій автомобіля Мерседес Бенц д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_2 , знаходячись на узбіччі дороги, не переконавшись в безпечності руху, не надавши переваги у русі транспортних засобів, які рухаються в попутному напрямку, почав розворот, в наслідок чого здійснив зіткнення з велосипедом «Команч» під його, ОСОБА_1 , керуванням, який рухався в попутному напрямку по головній дорозі. В результаті дорожньо-транспортної події, яка виникла через порушення ОСОБА_2 Правил дорожнього руху, його велосипед отримав механічні пошкодження, а він зазнав матеріальної і моральної шкоди. Розмір матеріальної шкоди, спричиненої відповідачем в результаті ДТП, складає 6410 грн., до нього входить вартість деталей, які необхідно було замінити на велосипеді, в сумі 5050 грн., та вартість роботи в сумі 1350 грн. 28 травня 2025 року постановою Заводського районного суду міста Кам`янського (справа №208/3438/25) ОСОБА_2 був визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень 00 копійок. Постанова не оскаржена та набрала законної сили 09 червня 2025 року. Після встановлення судом винуватості ОСОБА_2 у вчиненні ДТП та притягнення його до адміністративної відповідальності, він звернувся до нього для мирного врегулювання питання відшкодування шкоди, спричиненої ДТП, направивши на адресу ОСОБА_2 досудову вимогу про виплату спричинених мені матеріальних збитків в сумі 6 410 грн. Однак його досудова вимога була проігнорована ОСОБА_3 , і він зрозумів, що відповідач не бажає у добровільному порядку вирішувати дане питання, у зв`язку з чим вимушений звертатись з даним позовом до суду. Також, діями відповідача йому було спричинено і моральну шкоду, яка полягає у стресі, який він пережив в результаті ДТП, у стресі від того, що його бюджету були завдані збитки, для оплати ремонту велосипеда, що негативно відобразилось на його сімейному бюджеті; також були зруйновані його плани, у зв`язку з тим, що він не мав можливості користуватися власним транспортним засобом, і це спричиняло йому незручності. Безумовно травмує й відношення відповідача до того що сталося. Повна байдужість до наслідків його протиправного діяння, а також відсутність будь-якої ініціативи відповідача для вирішення питання по відшкодуванню завданої шкоди у добровільному порядку. Все це змушує його у теперішній час, відриваючись від роботи, ходити по судовим інстанціям, витрачаючи час і кошти для оплати послуг по наданню йому правничої допомоги. Тому просить суд стягнути на свою користь моральну шкоду, яку він оцінює у 6000 грн.
Процесуальні дії у справі.
Ухвалою від 09 жовтня 2025 року було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження та надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву (а.с.24).
22 грудня 2025 року судом винесено ухвалу про заочний розгляд справи.
Заяви (клопотання) учасників справи.
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, письмово просив суд провести розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та не заперечує проти ухвалення заочного рішення.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про час і місце судового розгляду повідомлений належним чином. Своїм правом надати суду заяву про розгляд справи за його відсутності не скористався та не повідомив суд про причини неявки у засідання. Відзив на позовну заяву не подав.
Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За згодою представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.
Згідно копії паспорта громадянина України серії НОМЕР_2 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець Тернопільської області. (а.с.6)
Згідно витягу з реєстру Кам`янської територіальної громади від 28.08.2025 року, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . (а.с.8)
Постановою Заводського районного суду міста Кам`янського від 28 травня 2025 року, яка набрала законної сили 09 червня 2025 року, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 850 грн. (а.с.9-10)
Вказаною постановою встановлено, що 07 березня 2025 року о 09:00 годині у м. Кам`янське, по вул. Широка, 14а, водій автомобіля Мерседес Бенц д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_2 , знаходячись на узбіччі дороги, не переконавшись в безпечності руху, не надавши переваги у русі транспортних засобів, які рухаються в попутному напрямку, почав розворот, в наслідок чого здійснив зіткнення з велосипедом «Команч» під керуванням ОСОБА_1 , який рухався в попутному напрямку по головній дорозі. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.
04 липня 2025 року позивачем ОСОБА_5 на адресу відповідача ОСОБА_6 направлена досудова вимога про добровільну сплату матеріальної шкоди, спричиненої в результаті ДТП, у розмірі 6410,00 грн. (а.с.12, 13, 14, 15, 16-17)
Оцінка суду доказів та аргументів сторін. Мотиви застосування норм права судом.
Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 16 ЦК України).
Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі (пункт 3 частини другої статті 11 ЦК України).
Згідно з ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
У відповідності до ст. 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.
Частиною 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України встановлено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
У п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» зазначено, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.
Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення матеріальної шкоди, суд приходить до висновку, що факт її заподіяння підтверджується постановою Заводського районного суду міста Кам`янського по справі № 208/3438/25 від 28.05.2025 року, якою відповідача ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, у зв`язку з чим позовні вимоги ОСОБА_1 в частині стягнення матеріальної шкоди у розмірі 6410,00 грн., підлягають задоволенню.
Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди суд виходить з наступного.
Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб.
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.
При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.
Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.
Частиною 1ст. 1177 ЦК України передбачено, що шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.
Згідно із ч.1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
У пунктах 3, 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4 судам роз`яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.
Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.
Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Тобто суд повинен з`ясувати усі доводи позивача щодо обґрунтування ним як обставин спричинення, так і розміру моральної шкоди, дослідити надані докази, оцінити їх та визначити конкретний розмір моральної шкоди, зважаючи на засади верховенства права, вимоги розумності, виваженості і справедливості.
Чинне законодавство не містить методики чи способів обчислення моральної шкоди, та при оцінці розміру відшкодування моральної шкоди необхідно враховувати, що моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю та спокою особи, а будь-яка компенсація моральної школи не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз.
Відповідно до вимог абз. 8, 9 ч. 2 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування майнової та моральної (немайнової) шкоди.
Враховуючи вищезазначені норми права та встановлений постановою Заводського районного суду міста Кам`янського по справі № 208/3438/25 від 28.05.2025 року, факт вчинення неправомірних дій зі сторони відповідача, суд приходить до висновку про наявність моральної шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням відповідача, та його вини в заподіянні.
Потерпілий ОСОБА_1 оцінює заподіяну йому моральну шкоду, в розмірі 6000 гривень. При вирішенні питання про розмір відшкодування спричиненої моральної шкоди, суд враховує обставини справи, характер, обсяг, тривалість та наслідки заподіяних потерпілому моральних страждань, характер та об`єм його душевних, психічних страждань, в зв`язку з настанням дорожньо-транспортної пригоди.
Обговорюючи розмір відшкодування моральної шкоди, в рамках заявлених позовних вимог, з урахуванням встановлених судом обставин характеру спричиненої шкоди, та виходячи з міркувань розумності, виваженості та справедливості, суд вважає за можливе стягнути на користь потерпілого 3000 гривень, що буде відповідати тим стражданням і переживанням, які потерпілий переживав протягом тривалого часу та які переносить на теперішній час.
Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 6 цієї статті передбачено, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються всі судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Вирішуючи спір в частині відшкодування витрат на правничу допомогу, суд приходить до наступного висновку.
За приписами п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, в тому числі, на правничу допомогу.
Частиною 1 ст. 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
З урахуванням вище зазначеного, суд вважає, що понесені позивачем витрати підтверджені належними доказами, відповідають критеріям розумності, співмірності та ґрунтується на вимогах закону, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати у вигляді витрат про сплату судового збору в розмірі гривень коп., та витрат на професійну правничу допомогу у повному обсязі, в розмірі 3500,00 грн.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 89, 259, 265, 280-284 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, спричиненої дорожньо-транспортною пригодою - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП невідомий, на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , завдану йому матеріальну шкоду в розмірі 6410 (шість тисяч чотириста десять) гривень 00 коп.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП невідломий, на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , завдану йому моральну шкоду в розмірі 3000 (три тисячі) гривень.
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП невідомий, на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , сплачену суму судового збору у розмірі 2725,20 грн.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП невідомий, на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , витрати на правову допомогу у розмірі 3500 (три тисячі п`ятсот) гривень.
Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст.289 ЦПК України, а саме, заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яка може бути подана відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення суду може бути оскаржено позивачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Дата складення повного судового рішення - 22 грудня 2025 року.

Суддя О.О. Лобарчук