справа № 462/2510/25
УХВАЛА

16 грудня 2025 року Залізничний районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді Іванюк І.Д.

при секретарі с/з Петришак С.Б.

за участю представника заявника Процюка О.О.

представника заінтересованої особи Левковича Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові клопотання Банку Польська Каса Опєкі Спулка Акційна (Bank Polska Kasa Opieki Spуіka Akcyjna), заінтересована особа: ОСОБА_1 про визнання та надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду, що підлягає примусовому виконанню, -

встановив:

Заявник звернувся до суду із клопотанням, в якому просить визнати на території України та надати дозвіл на примусове виконання рішення Окружного суду в Варшаві від 21.09.2023 року у справі № ХХ GC 784/22 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Банку Польська Каса Опєкі Спулка Акційна (Bank Polska Kasa Opieki Spуіka Akcyjna) 27 819 889,03 Євро заборгованості в національній валюті за курсом НБУ на день постановлення ухвали та 8 844 247,60 євро відсотків на зазначену суму заборгованості в національній валюті за курсом НБУ на день постановлення ухвали; 2 639 678,06 злотих заборгованості в національній валюті за курсом НБУ на день постановлення ухвали та 839 182,58 злотих на зазначену суму заборгованості в національній валюті за курсом НБУ відсотків на день постановлення ухвали, 225 017,00 злотих судових витрат в національній валюті за курсом НБУ на день постановлення ухвали та 36 341,79 злотих відсотків на зазначену суму судових витрат в національній валюті за курсом НБУ на день постановлення ухвали. Своє клопотання мотивує тим, що при розгляді справи боржник мав зареєстроване місце проживання у Республіці Польща, за яким був належним чином повідомлений польським судом, що здійснював розгляд справи, суд ухвалив рішення 21.09.2023, таке набрало законної сили 31.10.2023, що посвідчується відповідним штампом, однак станом на час подання клопотання ні боржник, ані інші особи його добровільно не виконали. Між Україною та Республікою Польщею укладено договір про правову допомогу та правові відносини у цивільних і кримінальних справах, який ратифікований постановою ВР від 04.02.1994 року № 3941-ХІІ та набув чинності 14.08.1994 року, яким передбачено порядок взаємного визнання та виконання рішень Договірних сторін. За наведеного та на підставі ст. 462 ЦПК України просить клопотання задовольнити у повному обсязі.

У судовому засіданні представник заявника адвокат Процюк О.О. (а.с. 237 т. 3) вказане клопотання підтримав, зазначив, що ОСОБА_1 належним чином повідомлений про розгляд справи № ХХ GC 784/22 Окружним судом в Варшаві за зареєстрованим місцем проживання у Республіці Польщі, за результатами розгляду справи ухвалене судове рішення, а тому просить заяву задовольнити.

Представник ОСОБА_1 адвокат Левкович Т.В. (а.с. 185 т. 3) проти вказаного клопотання заперечив з тих підстав, що ОСОБА_1 не був належним чином повідомлений про розгляд справи № ХХ GC 784/22 Окружним судом в Варшаві, зареєстрованим місцем проживання ОСОБА_1 у період з 04.02.2020 року по 07.06.2023 року була адреса: АДРЕСА_1 , а у договорі, який був підставою для стягнення боргу, місцем проживання боржника вказано адресу: АДРЕСА_2 . За наведеного довідка Головного центру обробки спеціальної інформації ДПС України про перебування ОСОБА_1 за межами території України у цей час не є належним доказом у вказаному клопотанні, а тому підстав для задоволення такого немає.

Заслухавши пояснення учасників справи, вивчивши подане клопотання та долучені до нього документи, суд дійшов висновку про таке.

Згідно із ст. 3 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України «Про міжнародне приватне право», законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Якщо міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, передбачено інші правила, ніж встановлені цим Кодексом, застосовуються правила міжнародного договору України.

Провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч. 1 ст. 5 ЦПК України).

Відповідно до статті 9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного Законодавства України.

Відповідно до ст. 462 ЦПК України рішення іноземного суду (суду іноземної держави, інших компетентних органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних справ) визнаються та виконуються в Україні, якщо їх визнання та виконання передбачено міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності. У разі якщо визнання та виконання рішення іноземного суду залежить від принципу взаємності, вважається, що він існує, оскільки не доведено інше.

Згідно з ч. 1 ст. 463 ЦПК України рішення іноземного суду може бути пред`явлено до примусового виконання в Україні протягом трьох років з дня набрання ним законної сили, за винятком рішення про стягнення періодичних платежів, яке може бути пред`явлено до примусового виконання протягом усього строку проведення стягнення з погашенням заборгованості за останні три роки.

Питання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду розглядається судом за місцем проживання (перебування) або місцезнаходженням боржника (ст. 463 ЦПК України).

Відповідно до ст. 465 ЦПК України клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду подається до суду безпосередньо стягувачем (його представником) або відповідно до міжнародного договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, іншою особою (її представником). Якщо міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, передбачено подання клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду через органи державної влади України, суд приймає до розгляду клопотання, що надійшло через орган державної влади України.

Статтею 468 ЦПК України визначено перелік підстав, з яких клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду не задовольняється. Так, клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду не задовольняється у випадках, передбачених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Якщо міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, такі випадки не передбачено, у задоволенні клопотання може бути відмовлено: якщо рішення іноземного суду за законодавством держави, на території якої воно постановлено, не набрало законної сили; якщо сторона, стосовно якої постановлено рішення іноземного суду, була позбавлена можливості взяти участь у судовому процесі через те, що їй не було належним чином і вчасно повідомлено про розгляд справи; якщо рішення ухвалене у справі, розгляд якої належить виключно до компетенції суду або іншого уповноваженого відповідно до закону органу України; якщо раніше ухвалене рішення суду України у спорі між тими самими сторонами, з того самого предмета і на тих самих підставах, що набрало законної сили, або якщо у провадженні суду України є справа у спорі між тими самими сторонами, з того самого предмета і на тих самих підставах, яка порушена до часу відкриття провадження у справі в іноземному суді; якщо пропущено встановлений міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, та цим Кодексом строк пред`явлення рішення іноземного суду до примусового виконання в Україні; якщо предмет спору за законами України не підлягає судовому розгляду; якщо виконання рішення загрожувало б інтересам України; якщо раніше в Україні було визнано та надано дозвіл на виконання рішення суду іноземної держави у спорі між тими самими сторонами, з того самого предмета і на тих самих підставах, що і рішення, що запитується до виконання; в інших випадках, встановлених законами України.

Відповідно до ст. 9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Укладення міжнародних договорів, які суперечать Конституції України, можливе лише після внесення відповідних змін до Конституції України. Якщо міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, передбачено інші правила, ніж встановлені цим Кодексом, застосовуються правила міжнародного договору України.

Згідно із ст. 1 Закону України «Про міжнародне приватне право» визнання рішення іноземного суду - це поширення законної сили рішення іноземного суду на територію України в порядку, встановленому законом.

Відповідно до ст. 81 Закону України «Про міжнародне приватне право», в Україні можуть бути визнані та виконані рішення іноземних судів у справах, що виникають з цивільних, трудових, сімейних та господарських правовідносин, вироки іноземних судів у кримінальних провадженнях у частині, що стосується відшкодування шкоди та заподіяних збитків, а також рішення іноземних арбітражів та інших органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних і господарських справ, що набрали законної сили.

Згідно із ст. 82 ЗУ «Про міжнародне приватне право», визнання та виконання рішень, визначених у статті 81 цього Закону, здійснюється у порядку, встановленому законом України.

Постановою ВР № 3941-XII від 04.02.94 ратифіковано Договір між Україною і Республікою Польща про правову допомогу та правові відносини у цивільних і кримінальних справах, у ст. 49 якого визначено, що за умов, передбачених цим Договором, Договірні Сторони визнають і виконують на своїй території рішення, винесені на території іншої Договірної Сторони, а саме: 1) рішення судів з цивільних справ; 2) рішення судів з кримінальних справ в частині, що стосується відшкодування шкоди, заподіяної злочином. Згідно із ст. 50 Договору рішення, зазначені в статті 49, підлягають визнанню і виконанню на території іншої Договірної Сторони, якщо: 1) згідно з законодавством тієї Договірної Сторони, на території якої рішення було винесене, воно набрало законної сили і підлягає виконанню, а в справах, що стосуються аліментних зобов`язань, також рішення, що не набрали законної сили, але підлягають виконанню; 2) суд, який виніс рішення, був компетентним на підставі цього Договору, а в випадку відсутності такого врегулювання в Договорі - на підставі законодавства тієї Договірної Сторони, на території якої рішення має бути визнане і виконане; 3) сторона не була позбавлена можливості захисту своїх прав, а у випадку обмеженої процесуальної здатності - належного представництва, а зокрема, сторона, яка не прийняла участі в розгляді справи, отримала виклик в судове засідання своєчасно і належним чином; 4) справа між тими самими сторонами не була вже вирішена з винесенням рішення судом тієї Договірної Сторони, на території якої рішення судом тієї Договірної Сторони, на території якої рішення має бути визнане і виконане, і якщо між тими самими сторонами не була раніше порушена справа в суді тієї Договірної Сторони, на території якої рішення має бути визнане і виконане; 5) рішення органу третьої держави між тими самими сторонами і в тій самій справі не було вже визнане або виконане на території тієї Договірної Сторони, де рішення має бути визнане і виконане; 6) при винесенні рішення застосовано законодавство відповідно з цим Договором, а у випадку відсутності такого врегулювання у Договорі - на підставі законодавства тієї Договірної Сторони, на території якої рішення має бути визнане і виконане.

Статтею 51 Договору передбачено, що клопотання про визнання і виконання рішення може бути подане безпосередньо до відповідного суду тієї Договірної Сторони, на території якої рішення має бути визнане і виконане, або також за посередництвом суду, який розглядав справу в першій інстанції. До клопотання потрібно додати: 1) рішення або його завірену копію разом з підтвердженням, що рішення набрало законної сили і підлягає виконанню, а в справах, що стосуються аліментних зобов`язань, якщо рішення не набрало законної сили, разом з підтвердженням, що воно підлягає виконанню, якщо це не витікає з самого рішення; 2) документ, який підтверджує, що сторона, відносно якої винесене рішення і яка не приймала участь у розгляді справи, отримала виклик у судове засідання своєчасно і належним чином, згідно з законодавством тієї Договірної Сторони, на території якої рішення було винесене; а в випадку обмеженої процесуальної здатності сторони - документ, який підтверджує, що та сторона була представлена належним чином; 3) завірений переклад клопотання, а також документів, зазначених в підпунктах 1-2, на мову тієї Договірної Сторони, на території якої рішення має бути визнане і виконане.

Стаття 52 Договору визначає, що визнання і виконання рішення належить до компетенції суду тієї Договірної Сторони, на території якої рішення має бути визнане і виконане. При розгляді справи суд обмежується перевіркою виконання умов, передбачених статтями 50 і 51. Для визнання і виконання рішення застосовується законодавство Договірної Сторони, на території якої рішення має бути визнане і виконане; це стосується також форми клопотання про визнання і виконання рішення. До клопотання про визнання і виконання рішення належить додати його копію і копію додатків для вручення учасникам справи. Якщо на території тієї Договірної Сторони, суд якої виніс рішення, виконання рішення відкладено внаслідок поновлення справи або внаслідок розгляду справи щодо скасування або зміни рішення, що набрало законної сили, на території іншої Договірної Сторони відкладається справа про визнання і виконання рішення або справа про виконання рішення. Розглядаючи справу про визнання і виконання рішення, суд може зажадати від сторін пояснень. Цей суд може також звернутися до суду, який виніс рішення, відносно представлення додаткових пояснень.

Згідно із статтею 53 Договору суд, який розглядає питання про виконання рішення про витрати, обмежується перевіркою, чи набрало те рішення законної сили і підлягає виконанню. До заяви про виконання рішення додається рішення або завірена копія частини рішення, що визначає розмір витрат, разом з підтвердженням того, що це рішення набрало законної сили і повинно бути виконано, а також завірений переклад цих документів.

Відповідно до ч. 1 ст. 54 цього Договору у визнанні та виконанні рішення на території другої Договірної Сторони може бути відмовлено, якщо у тій же справі між тими ж сторонами існує чинне рішення суду тієї Договірної Сторони, на території якої це рішення має бути визнане і виконане, або між тими ж сторонами з тих же підстав раніше була порушена справа в органах юстиції тієї Договірної Сторони, на території якої це рішення має бути визнане і виконане.

Як вбачається з матеріалів справи, заочним частковим рішенням від імені Республіки Польща від 21.09.2023 року у справі № ХХ GC 784/22:

І - присуджено, що відповідачі ОСОБА_2 , Франкосо Корпорейши Лімітед з місцезнаходженням у м. Нікосія (Кіпр), Авантіка Консалтінт Лімітед із місцезнаходженням у м. Ларнака (Кіпр) і Товариство з обмеженою відповідальністю Т.Б. Фруг Польська із місцезнаходженням у Пшеворську повинні сплатити на користь позивача Банк Польська Каса Опекі Спулка Акційна із місцезнаходженням у Варшаві солідарно загальну суму:

- 27 819 889,03 євро (двадцять сім мільйонів вісімсот дев`ятнадцять тисяч вісімсот вісімдесят дев`ять євро три центи) із передбаченими законом відсотками за прострочення у розмірі, що дорівнює референтній ставці Національного Банку Польщі і 5,5 відсоткових пункти, починаючи з 18 липня 2022 року до дня сплати

та - 2 639 678,06 злотих (два мільйони шістсот тридцять дев`ять тисяч шістсот сімдесят вісім злотих шість грошей) з передбаченими законом відсотками за прострочення у розмірі, що дорівнює референтній ставці Національного Банку Польщі і 5,5 відсоткових пункти, починаючи з 18 липня 2022 року до дня сплати

ІІ - присуджено, що відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 з місцезнаходженням у м. Нікосія (Кіпр), Авантіка Консалтінг Лімітед із місцезнаходженням у м. Ларнака (Кіпр) і Товариство з обмеженою відповідальністю Т.Б. Фрут Польська із місцезнаходженням у Пшеворську повинні сплатити на користь позивача Банк Польська каса Опекі Спулка Акційна солідарно загальну суму 225 017 злотих (двісті двадцять п`ять тисяч сімнадцять злотих) як витрати на судовий процес з відсотками, у розмірі передбачених законом відсотків за прострочення від дня набуття чинності цього рішення до дня сплати.

9 липня 2024 року Окружний суд у Варшаві підтверджує, що цей титул уповноважує примусове виконання першого і другого пункту по відношенню до ОСОБА_4 , і доручає усім органам, управлінням і особам, яких це може стосуватися, виконати положення цього титулу і надати допомогу в тому разі, коли щодо цього буде юридично оформлене звернення. Витрати на виконавче провадження, які боржник повинен сплатити кредиторові, складають 140 злотих. Відсотки на присуджені судові виграти нараховуються від дня набуття чинності цього рішення, тобто від 1 листопада 2023 року до дня сплати. Рішення підлягає виконанню як таке, що набрало законної сили, з 31 жовтня 2023 року (а.с. 81 т.1).

З наказу від 01.08.2022 року у справі № ХХ GC 784/22 вбачається, що судом вирішено копію позову вручити відповідачам для надання відзиву на позов протягом 2 місяців з моменту вручення наказу (а.с. 115 т.2).

З вручення позову (а.с. 124 т.2) вбачається, що 23.08.2022 року копія позову передана до відправлення ОСОБА_5 .

Згідно із електронним підтвердженням отримання (а.с. 130 т.2) копія позову вручена дорослому члену домоволодіння ІНФОРМАЦІЯ_1 .

З юридичного висновку з питань польського права у зв`язку із рішенням Регіонального суду у місті Варшаві від 21.09.2023 у справі № ХХ GC 784/22 (а.с. 47 т.3) вбачається, що відповідач згідно із ЦПК був належним чином повідомленим про розгляд справи.

Відповідно до вимог частини шостої статті 467 ЦПК України за наслідками розгляду поданих документів та вислухавши пояснення сторін, суд постановляє ухвалу про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду або про відмову в задоволенні з цього питання.

Таким чином, на підставі наявних у справі доказів, суд встановив, що клопотання відповідає вимогам статті 466 ЦПК України, до нього доданий перелік необхідних документів та відсутні підстави передбачені ст. 468 ЦК України за яких клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду не задовольняється.

Частиною восьмою статті 467 ЦПК України визначено, якщо в рішенні іноземного суду суму стягнення зазначено в іноземній валюті, суд, який розглядає це клопотання, визначає суму в національній валюті за курсом Національного банку України на день постановлення ухвали.

Із врахуванням того, що станом на час постановлення ухвали офіційний курс гривні щодо євро становить 49,6549 грн, а курс злотого становить 11,765 грн, тому саме такий курс слід застосувати у розрахунку при примусовому виконанні рішення Окружного суду в Варшаві від 21.09.2023 року у справі № ХХ GC 784/22.

Водночас, як роз`яснено у п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 24.12.1999 року «Про практику розгляду судами клопотань про визнання й виконання рішень іноземних судів та арбітражів і про скасування рішень, постановлених у порядку міжнародного комерційного арбітражу на території України», клопотання про визнання й виконання рішень іноземних судів (арбітражів) суд розглядає у визначених ними межах і не може входити в обговорення правильності цих рішень по суті, вносити до останніх будь-які зміни.

У п. 11 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» зазначено, що якщо у виконавчому документі про стягнення боргу зазначено про нарахування відсотків або пені до моменту виконання рішення, виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження розраховує остаточну суму відсотків (пені) за правилами, визначеними у виконавчому документі.

У клопотанні заявник просить надати дозвіл на примусове виконання рішення іноземного суду, що підлягає примусовому виконанню, обрахувавши самостійно відсотки за вказаним рішенням, однак при вирішенні клопотання про визнання й виконання рішень іноземних судів суд, що розглядає клопотання, не може входити в обговорення правильності цих рішень по суті, вносити до останніх будь-які зміни, а тому, оскільки у вказаному рішенні не визначена точна сума відсотків, що підлягає стягненню з відповідача, а навпаки зазначено, що такі розраховуються до дня сплати боргу, тому суд доходить висновку, що у цій частині клопотання слід відмовити. Така сума згідно із п. 11 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» визначається виконавцем під час виконання рішення суду.

Згідно із ч.1 ст.470 ЦПК України на підставі рішення іноземного суду та ухвали про надання дозволу на його примусове виконання, що набрала законної сили, суд видає виконавчий лист, який пред`являється для виконання в порядку, встановленому законом.

Керуючись ст. ст. 260, 467, 468, 469, 470 ЦПК України, суд,

ухвалив:

Клопотання Банку Польська Каса Опєкі Спулка Акційна (Bank Polska Kasa Opieki Spуіka Akcyjna), заінтересована особа: ОСОБА_1 про визнання та надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду, що підлягає примусовому виконанню - задовольнити частково.

Надати дозвіл на примусове виконання на території України судового рішення Окружного суду в Варшаві від 21.09.2023 року у справі № ХХ GC 784/22.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Банку Польська Каса Опєкі Спулка Акційна (Bank Polska Kasa Opieki Spуіka Akcyjna) 27 819 889 (двадцять сім мільйонів вісімсот девятнадцять тисяч вісімсот вісімдесят девять) Євро та 03 центи заборгованості в національній валюті за курсом НБУ на день постановлення ухвали, що згідно із офіційним курсом НБУ становить 1 381 257 490, 34 грн з передбаченими законом відсотками за прострочення у розмірі, що дорівнює референтній ставці Національного Банку Польщі і 5,5 % пункти, починаючи з 18 липня 2022 року до дня сплати; 2 639 678 (два мільйони шістсот тридцять дев`ять тисяч шістсот сімдесят вісім ) злотих та 06 грошей, що згідно із офіційним курсом НБУ становить 31 055 812,40 грн з передбаченими законом відсотками за прострочення у розмірі, що дорівнює референтній ставці Національного Банку Польщі і 5,5 % пункти, починаючи з 18 липня 2022 року до дня сплати, а також 225 017 (двісті двадцять п`ять тисяч сімнадцять) злотих, що згідно із офіційним курсом НБУ становить 2 646 199,92 грн, як витрати на судовий процес з відсотками, у розмірі передбачених законом відсотків за прострочення від дня набуття чинності рішення Окружного суду в Варшаві у справі № ХХ GC 784/22 ( 31.10.2023 року) до дня сплати.

В решті клопотання відмовити.

Після набрання ухвалою суду законної сили видати виконавчий лист та надіслати його на примусове виконання в порядку, встановленому законом.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала, набирає законної сили негайно після її проголошення. Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Повний текст ухвали складено 17.12.2025 року.

Суддя: