Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Єдиний унікальний номер:704/1014/25

Номер провадження 2/704/653/25

17 грудня 2025 року м. Тальне

Тальнівський районний суд Черкаської області в складі: судді Москаленко І.В., за участю секретаря Чекалюк І.В. розглянувши в порядку загального позовного провадження, у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Тального цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк»

про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до АТ КБ «ПриватБанк» про стягнення заборгованості. Свої вимоги мотивує тим, що постановою Черкаського апеляційного суду від 21.05.2024 року №704/447/20 було відмовлено АТ КБ «ПриватБанк» в задоволені позову про стягнення з нього заборгованості за кредитним договором від 30.08.2013 року у розмірі 11717, 24 грн. та встановлено , що він здійснив погашення заборгованості на загальну суму 11378,55 грн., що перевищує тіло кредиту, а тому заборгованість відсутня. Після 21.05.2024 року він неодноразово звертався на гарячу лінію банку та надсилав лист про повернення йому переплачених коштів в сумі 11378,55 грн. Проте дані кошти йому не були повернуті. Вважає, що оскільки банк надає кредити своїм клієнтам з процентною ставкою 3,5 % відсотки на місяць або 42% річних, то відповідно він також має право отримати переплачені кошти з відсотковою ставкою 42% річних за період з 2020 року по 2025 рік в розмірі 93286,06 грн. Крім того, просить стягнути з відповідача завдану йому моральну шкоду в сумі 93286,06 грн.

В судове засідання позивача не з`явився, проте подав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності (а.с.40).

Ч. 3 ст. 211 ЦПК України передбачено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Клопотання про розгляд справи без його участі чи про відкладення розгляду справи до суду не надходили, суд вважає за можливе провести судове засідання за його відсутності, відповідно до п.1 ч.3 ст.223 ЦПК України.

Також представником відповідача 04.12.2025 року на адресу суду були подані письмові пояснення щодо позову, у якому останній висловив свою незгоду із позовними вимогами, виклав свої заперечення, вважає, що апеляційним судом в постанові не досліджено зміст виписки по рахунку та не вірно встановлені суми погашень заборгованості ОСОБА_1 . Також заперечує щодо стягнення моральної шкоди. Просить застосувати строки позовної давності при розгляді вказаної справи ( а.с.54-60).

Суд, оголосивши заяви сторін , дослідивши подані докази, приходить до таких висновків.

Судом об`єктивно встановлено, що рішенням Катеринопільського районного суду Черкаської області від 15.03.2024 року №704/447/20 частково задоволено позовні вимоги КБ «ПриватБанк» про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором б/н від 30.08.2013 року у розмірі 11717, 24 грн. ( 3307,83 грн. заборгованість за тілом кредиту, 8409, 41 грн. заборгованість за відсотками) та стягнуто з ОСОБА_1 3307,83 грн. заборгованості за тілом кредиту (а.с.3-7).

Постановою Черкаського апеляційного суду від 21.05.2024 року №704/447/20 було відмовлено АТ КБ «ПриватБанк» в задоволенні позову про стягнення з нього заборгованості за кредитним договором від 30.08.2013 року у розмірі 11717, 24 грн. ( 3307,83 грн. заборгованість за тілом кредиту, 8409, 41 грн. заборгованість за відсотками). В даній постанові встановлено, що відповідно до здійснених судом розрахунків з врахуванням відсутності згоди сторін з приводу визначення розміру відсотків та комісій ОСОБА_1 було використано кредитних коштів за період з 30.08.2013 року по 29.02.2020 року на загальну суму 4115,00 грн., та здійснено погашень заборгованості на загальну суму 11378,55 грн., що перевищує тіло кредиту, а отже заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором б/н від 30.08.2013 року відсутня (а.с.8-13).

Постанова апеляційного суду набрала законної сили з дня її прийняття.

Станом на дату звернення до суду та дату розгляду справи сума переплати грошових коштів за кредитним договором б/н від 30.08.2013 року ОСОБА_1 не повернута.

Згідно ч.1 ст.82 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги в частині стягнення переплачених коштів підлягають частковому задоволенню, оскільки постановою Черкаського апеляційного суду від 21.05.2024 року №704/447/20 встановлено, що ОСОБА_1 зроблена переплата грошових коштів за кредитним договором б/н від 30.08.2013 року, а саме: 11378,55 грн. (сума здійснених позивачем погашень заборгованості) - 4115,00 грн. (сума використаних кредитних коштів) =7263,55 грн. ( сума переплати). А тому стягненню підлягають 7263, 55 грн.

Щодо вимоги позивача про стягнення переплачених кошти з відсотковою ставкою 42% річних за період з 2020 року по 2025 рік в розмірі 93286,06 грн., то суд приходить до висновку, що дана вимога не підлягає до задоволення, оскільки не ґрунтується на вимогах закону.

Щодо позовних вимог про стягнення 93286,06 грн. моральної шкоди суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до частини першої та пункту 9 частини другої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу з застосуванням, зокрема, такого способу захисту, як відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Згідно ч.1, п.2 ч.2, ч.3-4 ст.23 ЦК України визначено, що: Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до частини першої статті 201 ЦК України особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є: здоров`я, життя; честь, гідність і ділова репутація; ім`я (найменування); авторство; свобода літературної, художньої, наукової і технічної творчості, а також інші блага, які охороняються цивільним законодавством.

Право на відшкодування моральної шкоди є важливою гарантією захисту прав і свобод громадян та законних інтересів юридичних осіб, встановлене Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 611 ЦК України моральна шкода підлягає відшкодуванню у разі порушення зобов`язання, якщо таке відшкодування встановлено договором або законом. Тобто законодавець указує на два випадки компенсації моральної шкоди - вони визначені умовами договору або випливають із положень законодавства (зокрема статті 4, 22 Закону України «Про захист прав споживачів«).

Спори про відшкодування фізичній особі моральної шкоди розглядаються, зокрема: коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції України або випливає з її положень; у випадках, передбачених законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди; при порушенні зобов`язань, які підпадають під дію Закону України «Про захист прав споживачів» чи інших законів, що регулюють такі зобов`язання і передбачають відшкодування моральної шкоди.

За змістом частини другої статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» при задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

З огляду на викладене слід зазначити, що виходячи з положень статей 16 і 23 ЦК України та змісту права на відшкодування моральної шкоди в цілому як способу захисту суб`єктивного цивільного права, компенсація моральної шкоди повинна відбуватися у будь-якому випадку її спричинення - право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди виникає внаслідок порушення права особи незалежно від наявності спеціальних норм цивільного законодавства.

Ст.ст. 4, 22 Закону України «Про захист прав споживачів» прямо передбачають право споживача на відшкодування моральної шкоди у правовідносинах між споживачами та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг.

Вказана правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 01 вересня 2020 року у справі N 216/3521/16-ц (провадження N 14-714цс19).

Також, абз.2 п.5, п.9 Постанови Пленуму ВСУ №3 від 31.03.1995 р. "Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" визначено, що: Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану... При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Судом встановлено факт завдання моральної шкоди ОСОБА_1 неправомірними діями Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» - не поверненням переплачених грошових коштів, що призвело до душевних страждань, емоційного стресу та негативних переживань, також позивач змушений був звернутись до суду про стягнення даних коштів, оскільки добровільно банк їх не повернув.

Однак, суд відкидає твердження позивача висловлені в позовній заяві на обґрунтування розміру спричиненої моральної шкоди, як погіршення здоров`я тощо, оскільки ОСОБА_1 не було надано у визначені законодавством строки жодних належних та допустимих доказів на підтвердження вказаних обставин.

За таких обставин, суд приходить до висновку про часткову обґрунтованість заявлених вимог в частині відшкодування моральної шкоди, вважає, що розмір моральної шкоди в сумі 93286,06 грн., визначений позивачем, є завищеним та не відповідає засадам розумності та справедливості, а також є не доведеним у такому розмірі, а тому, із врахуванням обставин справи вважає, що достатнім та справедливим є стягнення в рахунок відшкодування моральної шкоди у розмірі 2000 грн.

Щодо клопотання представника відповідача про застосування наслідків спливу строків позовної давності при розгляді вказаної справи, то суд приходить до такого висновку.

Як зазначає представник відповідача у письмових поясненнях, позивачем пропущено строк подачі позову до суду, оскільки кредитний договір був укладений між сторонами 30.08.2013 р., а тому з урахуванням положень ст.257 ЦПК України, відповідно до якого загальна позовна давність складає три роки, суд повинен відмовити в задоволенні позову, оскільки пропущений строк позовної давності.

Постановою Черкаського апеляційного суду від 21.05.2024 року №704/447/20 встановлені обставини переплати ОСОБА_1 коштів АТ КБ «ПриватБанк» за кредитним договором від 30.08.2013 року. Постанова апеляційного суду набрала законної сили з дня її прийняття.

Таким чином, строки позовної давності у вказаній справі не сплинули, а тому суд приходить до висновку про безпідставність клопотання представника відповідача про застосування наслідків спливу строків позовної давності у вказаній цивільній справі.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд враховує наступне.

Відповідно до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України, стягненню з відповідача в дохід держави підлягає судовий збір у розмірі, який би підлягав до сплати позивачем.

Оскільки позов було задоволено у процентному відношенні на 4,96 %, то відповідно і сума стягнення судового збору має бути зменшена на цю різницю, що становить: 92 грн.54 коп.

Керуючись ст. 263- 265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (01001 м. Київ, вул. Грушевського б.1Д, ) на користь ОСОБА_1 7263грн. 55 коп.(сім тисяч двісті шістдесят три грн. 55 коп.) переплати за кредитним договором б/н від 30.08.2013 року та 2000 грн. 00 коп. (дві тисячі грн. 00 коп.) в рахунок відшкодування моральної шкоди.

У задоволенні решти позову відмовити.

Стягнути з акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (01001 м. Київ, вул. Грушевського б.1Д, ) в дохід держави 92 грн. 54 коп. (дев`яносто дві грн. 54 коп.) судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення строку на апеляційне оскарження. якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 .

Відповідач: акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», 01001 м. Київ, вул. Грушевського б.1Д, .

Суддя І.В. Москаленко