Справа № 496/6949/25
Провадження № 2/496/3780/25
У Х В А Л А

"28" листопада 2025 р. м. Біляївка

Біляївський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Пенюри Л.О.

за участю секретаря Крикун І.О.

розглянувши заяву представника ОСОБА_1 адвоката Швець Катерини Олегівни про забезпечення позову,

УСТАНОВИВ:

В провадженні суду знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя.

28.11.2025 року від представника позивача ОСОБА_1 адвоката Швець К.О. до суду надійшла заява про забезпечення позову, в якій вона просить вжити заходи забезпечення позову, а саме накласти арешт на автотранспортний засіб марки Hyundai Tucson 2023 року, білого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , VIN-код: НОМЕР_2 , шляхом накладення заборони на відчуження та розпорядження даним майном.

В обґрунтування заяви посилається на те, що 04.07.2015 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено шлюб. У шлюбі у сторін народились діти: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Відносини між позивачем та відповідачкою не склалися і наразі шлюб між ними розірвано. За період перебування у шлюбі сторони придбали, зокрема, автотранспортний засіб Hyundai Tucson 2023 року, білого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , VIN-код: НОМЕР_2 для потреб сім`ї. Автомобіль зареєстрований на відповідачку та перебуває у її користуванні. З урахуванням викладеного, вказаний автотранспортний засіб є спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_4 . Разом з тим, існують ризики перереєстрації даного автотранспортного засобу на іншу особу. Так, позивачу від близьких знайомих стало відомо, що на сьогоднішній день відповідачка виїхала на зазначеному вище автотранспортному засобі за кордон. За таких обставин позивач, задля запобігання фактичної втрати належного йому на праві спільної сумісної власності майна, вимушений звернутись із заявою про забезпечення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, прийшов до наступного висновку.

Згідно положень ч. ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вживати передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутись до суду.

Під забезпеченням позову слід розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується забороною вчиняти певні дії, а ч. 3 вказаної статті встановлено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Як роз`яснено в п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

За змістом ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У заяві про забезпечення позову представник позивача зазначає про те, що існують ризики перереєстрації автотранспортного засобу марки Hyundai Tucson 2023 року, білого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , на іншу особу.

Водночас, представником позивача суду не надано жодних доказів, які підтверджують реєстрацію права власності на транспортний засіб, щодо якого вона просить вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення заборони на відчуження та розпорядження даним майном, саме за відповідачкою ОСОБА_2 станом на дату звернення до суду із заявою про забезпечення позову, а тому суд позбавлений можливості пересвідчитися в тому, що застосуванням заходів забезпечення позову не будуть порушені права інших осіб.

Окрім того представник позивача стверджує, що станом на теперішній час відповідачка виїхала на спірному транспортному засобі за кордон, проте на підтвердження цих доводів відповідних доказів суду також не надано. Таким чином, такі твердження представника позивача є лише припущенням, а відтак судом до уваги не приймаються.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад, реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Такої позиції притримується Верховний Суд у своїй постанові 17.10.2018 року, справа № 183/5864/17-ц (провадження № 61-38692св18).

Разом з тим, представником позивача суду не надано доказів, які б підтверджували вчинення відповідачкою дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду.

Так само, представником позивача не надано доказів про те, що відповідачка має намір ухилятися від виконання можливого судового рішення про задоволення позову, в тому числі шляхом відчуження спірного транспортного засобу на користь третіх осіб.

З урахуванням того, що представником позивача не надано суду доказів, які підтверджують право власності відповідачки на транспортний засіб, щодо якого вона просить вжити заходи забезпечення позову, станом на дату звернення до суду із заявою про забезпечення позову, приймаючи до уваги недоведеність підстав, якими сторона позивача обґрунтовує необхідність вжиття заходів забезпечення позову в запропонований спосіб, а відтак суд дійшов висновку, що заява є недоведеною, у зв`язку з чим у суду відсутні підстави для її задоволення.

Керуючись ст. ст. 81, 149, 150, 153, 260, 261 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити представнику ОСОБА_1 адвокату Швець Катерині Олегівні у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення до Одеського апеляційного суду через Біляївський районний суд Одеської області.

Повне судове рішення складено 28.11.2025 року.

Суддя Л.О. Пендюра