ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 грудня 2025 року Дніпровський апеляційний суд у складі: головуючого - судді Ткаченко І.Ю.

суддів - Свистунової О.В., Пищиди М.М.

за участю секретаря Триполець В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу

за заявою ОСОБА_1 про розірвання шлюбу за заявою подружжя

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на ухвалу Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 02 вересня 2025 року, -

В С Т А Н О В И В:

20 серпня 2025 року заявник ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про розірвання шлюбу за заявою подружжя. На обґрунтування заяви зазначила, що 15 жовтня 2020 року між нею та ОСОБА_2 зареєстровано шлюб. Від даного шлюбу мають малолітню дитину - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Шлюбні відносини між ними припинені, спільне господарство не ведуть (а.с. 2-3).

Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 02 вересня 2025 року відмовлено у відкритті провадження у цивільній справі № 182/5194/25 (а.с.12-13).

Не погодившись з такою ухвалою, ОСОБА_1 звернулася до суду із апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу суду першої інстанції скасувати (а.с.16).

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Так, відповідно до статті 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.

Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (частина 1 статті 24 СК України).

Частинами 3, 4 статті 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Згідно з частиною 2 статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за спільною заявою подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 109 цього Кодексу.

За змістом ст. 109 СК України, подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. Договір між подружжям про розмір аліментів на дитину має бути нотаріально посвідчений. У разі невиконання цього договору аліменти можуть стягуватися на підставі виконавчого напису нотаріуса. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей.

За змістом ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до ч. 3 ст. 293 ЦПК України у порядку окремого провадження розглядаються також справи про надання права на шлюб, про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей, за заявою будь-кого з подружжя, якщо один з нього засуджений до позбавлення волі, про встановлення режиму окремого проживання за заявою подружжя та інші справи у випадках, встановлених законом.

Тобто, вказані норми не містять обмежень для подання спільної заяви про розірвання шлюбу при наявності дітей. Більш того, в такий спосіб законодавець реалізує право на свободу вибору, гарантоване громадянам Конституцією України, при цьому забезпечивши збереження прав дитини та кожного з подружжя, шляхом викладення відповідних умов у нотаріально посвідченому договорі, що є обов`язковою умовою при поданні спільної заяви.

Отже, для ухвалення рішення про розірвання шлюбу суд повинен лише встановити, що: заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка; після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті та майнові права жодного з подружжя; після розірвання шлюбу не будуть порушені права дітей цього подружжя.

Судом 1 інстанції встановлено, що заява ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, подана до суду одним з подружжя, тоді як в окремому провадженні вимоги про розірвання шлюбу розглядаються за спільною заявою подружжя, яке має дітей або за заявою будь-кого з подружжя, якщо один з нього засуджений до позбавлення волі.

Судом не встановлено волевиявлення ОСОБА_2 на розірвання шлюбу із заявницею, а тому наявний спір про право, який має бути розглянутий в порядку позовного провадження.

Крім того, матеріали справи не містять відомостей про те, що інший з подружжя засуджений до позбавлення волі, до заяви не додано належним чином засвідченої копії вироку.

Відмовляючи у відкритті суд першої інстанції виходив із того, що подана заява не підлягає розгляду в суді у порядку окремого провадження оскільки існує спір про право.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Фактично доводи апеляційної скарги, відносно того, що жодного спору про право немає, суперечать доводам заяви.

Ухвала суду постановлена на повно з`ясованих обставинах справи з дотриманням норм процесуального права, а тому підлягає залишенню без змін, враховуючи, що доводи, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків суду. Суд не допустив порушень процесуального закону, які могли б бути підставою для скасування ухвали суду.

Колегія суддів звертає увагу та роз`яснює, що у разі розірвання шлюбу коли ініціатором є лише один із подружжя і немає підстав для окремого провадження, справа розглядається в позовному провадженні, а тому, це не позбавляє ОСОБА_1 можливості звернутися до суду з позовом на загальних підставах.

Таким чином, суд першої інстанції при вирішенні даного питання дотримався вимог процесуального закону, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 02 вересня 2025 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів в передбаченому законом порядку.

Повний текст постанови складено 18 грудня 2025 року.

Судді: