Справа № 182/5987/25
Провадження № 2/0182/3969/2025
17.12.2025 м. Нікополь
Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Рунчевої О.В., розглянувши у м. Нікополі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Яремчук Людмила Валентинівна, до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню дитину,-
18.09.2025 року представник позивача ОСОБА_3 звернувся до Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовом про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини.
Свої вимоги мотивує тим, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є повнолітнім сином ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Відповідач сплачував на користь позивачки аліменти на утримання сина до досягнення останнім повноліття. 02.09.2025 року Ростиславу виповнилось 18 років, а тому стягнення аліментів припинилось. Син сторін є інвалідом з дитинства, інвалідність встановлено безстроково без необхідності чергового переогляду. У зв`язку зі станом здоров`я, він не може виконувати ніякі види праці та потребує постійної сторонньої допомоги. Відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, а позивачці, в свою черго, матеріально важко забезпечити всі потреби сина.
Враховуючи викладене вище, ОСОБА_1 просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина ОСОБА_5 у розмірі частини від усіх видів його доходів щомісяця, безстроково, починаючи з дня подання позовної заяви.
Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21.10.2025 року відкрито провадження по справі, постановлено розглянути справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, та роз`яснено відповідачеві його право подати відзив на позов (а.с.10-11).
Позивачка та її представник належним чином повідомлялись про розгляд справи в суді, шляхом направлення на електронну адресу, зазначену в позові, копії ухвали про відкриття провадження. Додаткових заяв або клопотань на адресу суду не направили.
Відповідач повідомлявся про розгляд справи, шляхом направлення на адресу його реєстрації копії ухвали про відкриття провадження та копії позову з додатками, про що свідчить поштовий конверт (а.с.13) який повернувся на адресу суду, як не вручений, у зв`язку з відсутністю адресата за вказаною адресою. Своїм правом не скористався, відзиву на позовну заяву на адресу суду не направив. Ухвала про відкриття провадження у відповідності до ч. 8 ст. 128, ч. 1 ст. 131 ЦПК України вважається доставленою.
Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній доказів та ухвалити заочне рішення, у зв`язку з відсутністю заперечень позивача щодо заочного розгляду справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України, та неподанням відповідачем відзиву на позовну заяву.
Розгляд справи проводився без фіксування судового засідання звукозаписувальними технічними засобами, що передбачено ч. 2 ст. 247 ЦПК України.
Як встановлено судом, ІНФОРМАЦІЯ_2 у ОСОБА_2 та ОСОБА_6 народився син ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 (а.с.2).
Згодом стосунки між сторонами були припинені, а 18.08.2012 року позивачка уклала шлюб з ОСОБА_7 , змінивши дошлюбне прізвище ОСОБА_8 на ОСОБА_9 (а.с.2 зворот).
ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 виповнилось 18 років і батько припинив сплачувати аліменти на його утримання.
Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
Відповідно до частин 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набрала чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Загальним обов`язком батьків, який покладається на них Сімейним кодексом, є обов`язок утримувати своїх дітей. За загальним правилом, батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Після цього батьки можуть продовжувати утримання, але це є їхнім правом, а не обов`язком, за виключенням випадків, передбачених статтею 16 Сімейного Кодексу України.
Відповідно до ст. 198 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.
Така матеріальна допомога може надаватися батьками в добровільному порядку або після звернення до суду з відповідною позовною заявою.
Так, відповідно до норм ст.198 СК України продовжують бути зобов`язаними утримувати свою дитину після досягнення нею повноліття за наявності у сукупності таких обставин:
- дочка або син є непрацездатними;
- непрацездатні повнолітні діти потребують матеріальної допомоги. Під потребою матеріальної допомоги розуміється неможливість самостійно забезпечити своє існування та недостатність державної допомоги пенсій та допомог у зв`язку з інвалідністю. При цьому якщо особа, хоча і є інвалідом з дитинства, але отримала професію (наприклад, програміста) та самостійно заробляє гроші, вона не може вимагати утримання від своїх батьків;
- наявність у батьків можливості надати таку допомогу. Батьки не будуть зобов`язані утримувати повнолітню дитину, якщо вони самі є непрацездатними та потребують допомоги або якщо їхній заробіток не дозволяє їм здійснювати утримання.
Батьки, за загальним правилом, мають добровільно утримувати свою непрацездатну дитину. В разі відмови батьків від надання утримання аліменти можуть бути стягнені з них рішенням суду за позовом як самої дитини, так і того з батьків, з яким проживає дитина.
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_4 має статус інваліда з дитинства підгрупа А, інвалідність встановлено безстроково без необхідності чергового переогляду, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_2 та Витягом з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи (а.с.6,4-5).
Як зазначено у пункті 16 зазначеного вище Витягу, наявна у ОСОБА_4 психічна патологія вказує на стійке незворотнє значно виражене порушення психічних функцій, що призводить до різко вираженого обмеження здатності до самообслуговування, спілкування, орієнтації, контролю поведінки, пересування, трудової діяльності. Потребує медикаментозного лікування, заходів соціального захисту, ДЗР, медичні вироби по догляду (підгузки). Потребує постійного стороннього нерегульованого догляду, нагляду, допомоги, супроводу (а.с.4 зворот).
Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, якщо їх не визнано недієздатними.
При цьому суд зазначає, що для застосування правил ст.198 СК України не має значення, яку групу інвалідності має дитина.
Аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини відповідно до ст. 179 СК України. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Згідно із ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Вирішуючи питання про розмір аліментів суд має виходити із приписів статті 182 ЦПК України.
Згідно з ч.1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.
З огляду на той факт, що ОСОБА_4 має статус дитини з інвалідністю першої «А» групи, який встановлено безстроково та не потребує переоглядів, зважаючи на стан його здоров`я, нездатність до самообслуговування, неможливість працювати, а також потребу в постійному догляді, яку надає йому мати, суд приходить до висновку, що існують правові підстави для задоволення позову. Крім того, обставин, які б вказували на неможливість відповідача надавати матеріальну допомогу судом не встановлено, ним самим не зазначено, а отже суд погоджується із заявленим позивачкою в позові розміром аліментів. Додатково суд зазначає, що визначення такого розміру аліментів передбачене вимогами чинного законодавства для забезпечення поліпшення майнового становища дитини, а законні права та інтереси відповідача не порушуються та не погіршують його матеріальне становище.
Згідно ч.1 ст. 191 СК України аліменти стягуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до п.1.ч.1 ст.430 ЦПК України стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допускається до негайного виконання.
На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача також підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1 211,20 грн. на користь держави.
Керуючись ст.ст. 179, 181, 182, 183, 191 СК України, ст.ст. 10-13,76-81,141,258,263,265 ЦПК України, суд -
Позовну заяву ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Яремчук Людмила Валентинівна, до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню дитину задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (РНОКПП НОМЕР_3 ) аліменти на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (РНОКПП НОМЕР_4 ) на утримання повнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_5 ) в розмірі частини від усіх видів заробітку (доходів) відповідача щомісяця, починаючи з 18.09.2025 року і на весь період непрацездатності дитини.
Допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь держави судовий збір у розмірі 1 211,20 (одна тисяча двісті одинадцять грн. 20 коп.).
Заочне рішення може бути переглянуто судом за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
На рішення може бути подана апеляція до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його повного складення.
Суддя: О. В. Рунчева