КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ПОЛТАВИ
Справа №552/5921/25
Провадження № 2/552/2597/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19.12.2025 року Київський районний суд м. Полтави у складі:

головуючого судді Кузіної Ж.В.

секретар судового засідання Безугла А.Г.

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Полтави цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління майна комунальної власності міста Полтавської міської ради про встановлення факту та визнання права, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача Управління майна комунальної власності міста Полтавської міської ради про встановлення факту та визнання права посилаючись на те, що вона зареєстрована та проживає за адресою АДРЕСА_1 . Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 02.05.2024 року встановлено факт проживання позивача на правових підставах у кімнаті АДРЕСА_2 з 23.12.2008 року та визнано за ОСОБА_1 право користування на правових підставах. В подальшому позивач звернулась до органу приватизації житла з наміром приватизувати займане нею житлове приміщення у гуртожитку. Проте, в ході перевірки документів встановлено, що згідно інформаційної довідки з державного реєстру речових прав на нерухоме майно ОСОБА_1 є власником частини квартири АДРЕСА_3 на підставі договору купівлі-продажу № 3-2640 від 24.06.1997 посвідченого Першою Кам`янець-Подільською державною нотаріальною конторою. Проте позивач ніякого відношення до даної квартири не має, а тому просить встановити факт того, що вона не є власником зазначеного нерухомого майна та визнати право на приватизацію займаного нею житлового приміщення за адресою АДРЕСА_4 .

Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 21 липня 2025 року відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 12 листопадап 2025 року закрито підготовче провадження та витребувано докази по справі.

У судове засідання позивач та представник позивача не з`явилися, від представника позивача надішла до суду заява про розгляд справи у його відсутність та відсутність позивача, позовні вимоги підтримує.

Представник відповідача Управління майном комунальної власності міста у судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належно, надала до суду відзив на позовну заяву. Щодо позовної вимоги про встановлення факту покладаєтсь на розсуд суду. Позовну вимогу щодо визнання права на приватизацію заперечує посилаючись на те, що приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами створеними місцевою державною адміністрацією та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському виданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд. Просила розгляд справи провести у її відсутність.

Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та правовідносини сторін, приймаючи до уваги відсутність підстав, передбачених ст.223 ЦПК України для відкладення розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності осіб, що в судове засідання не з`явились.

Суд, дослідивши докази по справі, прийшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрована та проживають в гуртожитку за адресою: АДРЕСА_4 .

Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 02.05.2024 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені частково. Встановлено факт проживання ОСОБА_1 на правових підставах у кімнаті АДРЕСА_2 з 23 грудня 2008 року. Визнано за ОСОБА_1 право користування на правових підставах кімнатою АДРЕСА_2 з 23 грудня 2008 року.

Згідно ст. 345 ЦК України фізична або юридична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна та майна, що є в комунальній власності. Приватизація здійснюється у порядку, встановленому законом.

Положеннями ст.2 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" визначено, що до об`єктів приватизації належать квартири багатоквартирних будинків, одноквартирні будинки, житлові приміщення у гуртожитках (житлові кімнати, житлові блоки (секції), кімнати у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, які використовуються громадянами на умовах найму.

Відповідно до ст.ст.3,5 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" приватизація здійснюється шляхом: безоплатної передачі громадянам квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках з розрахунку санітарної норми 21 квадратний метр загальної площі на наймача і кожного члена його сім`ї та додатково 10 квадратних метрів на сім`ю; продажу надлишків загальної площі квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках громадянам України, що мешкають в них або перебувають в черзі потребуючих поліпшення житлових умов. Якщо загальна площа квартири (будинку) перевищує площу, яку має право отримати сім`я наймача безоплатно, наймач здійснює доплату цінними паперами, одержаними для приватизації державних підприємств чи землі, а у разі їх відсутності - грошима. Сума доплат визначається добутком розміру надлишкової загальної площі на вартість одного квадратного метра.

Згідно із частиною 11 статті 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» спори, що виникають при приватизації квартир (будинків) та житлових приміщень у гуртожитках державного житлового фонду, вирішуються судом.

У частині 10 статті 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» закріплено, що органи приватизації, органи місцевого самоврядування не мають права відмовити мешканцям квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках у приватизації займаного ними житла, крім випадків, передбачених законом.

Перелік таких випадків чітко визначений у законодавстві і є вичерпним. До них відноситься відсутність у особи права на приватизацію (частина друга статті 1 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків»), заборона приватизувати конкретне приміщення (частина четверта статті 1 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків», частина друга статті 2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду»).

Згідно з пунктом 17 Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженого наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16 грудня 2009 року № 396, громадянин, який виявив бажання приватизувати займану ним і членами його сім`ї на умовах найму квартиру (будинок), жиле приміщення в гуртожитку, кімнату в комунальній квартирі, звертається в орган приватизації, де одержує бланк заяви та необхідну консультацію. Пунктом 18 Положення № 396 затверджено перелік документів, які подаються громадянином до органу приватизації.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач з метою приватизації квартири, звернулася до Управління майном комунальної власності міста.

У відповідь на заяву, позивачу повідомлено, що згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру прав на нерухоме майно, ОСОБА_1 є власником частини квартири АДРЕСА_3 , на підставі договору купівлі-продажу № 3-2640 від 24.06.1997 посвідченого Першою Кам`янець-Подільською державною нотаріальною конторою. Інформація про співвласників вказаної квартири внесена до бази без дати народження та ідентифікаційного коду, що унеможливлює ідентифікувати особу.

На виконання ухвали Київського районного суду м. Полтави від 12 листопада 2025 року, Хмельницький обласний державний нотаріальний архів надав копію договору купівлі-продажу квартири від 24.06.1997 року, який посвідчений Першою Кам`янець-Подільською державною нотаріальною конторою.

Відповідно до зазначеного договору, судом установлено, що ОСОБА_2 яка діє від свого імені та від імені неповнолітніх дітей ОСОБА_1 , 1986 року народження, ОСОБА_3 1990 року народження та від імені ОСОБА_4 на підставі доручення купили квартиру за адресою АДРЕСА_5 .

Враховуючи, що позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_1 , 1986 року народження, яка є власницею частини квартири АДРЕСА_3 не є однією особою, а тому позовні вимоги в частині встановлення факту підлягають задоволенню.

З системного аналізу норм Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, слід дійти висновку, що вказаними нормативно-правовими актами визначена певна процедура здійснення передачі квартир державного та комунального житлового фонду у власність громадян. Вказана процедура здійснюється лише визначеними на те органами і до числа уповноважених на це установ суд не належить, оскільки не наділений повноваженнями на прийняття рішення про приватизацію.

Як вбачається з відповіді Управління майном комунальної власності місті, на яку позивач посилається, управління не розглядав заяву позивача про приватизацію спірної кімнати, не приймав будь-яких рішень з цього питання, тобто не вчиняв дій, які б свідчили про невизнання органом приватизації прав ОСОБА_1 на приватизацію кімнати, а має характер повідомлення та роз`яснення про вчинення певних дій, необхідних для розгляду питання про приватизацію кімнати.

Доказів, які свідчать, що позивач в подальшому зверталась до управління з повним пакетом документів та заявою, встановленого зразка для приватизації житла, матеріали справи не містять.

Частиною 3 статті 12 та частиною 1 статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина 4 статті 81 ЦПК України).

Згідно частин першої, другої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

За таких обставин, суд вважає, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами, що відповідачем, були порушені права позивача, а саме відмовлено позивачу у розгляді заяви про приватизацію квартири.

Отже, суд дійшов до висновку, що вимоги позивача про визнання за ОСОБА_1 права на приватизацію займаного нею житлового приміщення за адресою АДРЕСА_4 є передчасними, а тому не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 10,12, 76-81, 259, 263-265 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Управління майна комунальної власності міста Полтавської міської ради про встановлення факту та визнання права задовольнити частково.

Встановити факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 не є власником частини квартири АДРЕСА_3 на підставі договору купівлі-продажу № 3-2640 від 24.06.1997 посвідченого Першою Кам`янець-Подільською державною нотаріальною конторою.

У задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний термін з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ;

Відповідач: Управління майном комунальної власності місті, адреса місця знаходження: м. Полтава, вул. Соборності, буд. 36,т ідентифікаційний .

Головуючий Ж.В.Кузіна