Справа №751/3168/25
Провадження №2/751/1174/25
19 листопада 2025 року місто Чернігів
Н о в о з а в о д с ь к и й р а й о н н и й с у д м і с т а Ч е р н і г о в а
в складі: головуючого - судді Яременко І. В.
з участю секретаря судового засідання Ковальчук А.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Чернігові в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором позики від 15.10.2024 у розмірі 2267, 23 доларів США,що складається з: основного боргу у розмірі 2000, 00 доларів США; 3% річних за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання у розмірі 15,62 доларів США; 5% за користування коштами у розмірі 251, 61 доларів США та судові витрати.
Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що 15.10.2024 між позивачем та відповідачем було укладено договір позики грошових коштів. Так, відповідач отримав від позивача 2000, 00 доларів США, які зобов`язався повернути до 31.12.2024, та сплатити 5% за кожен місяць користування коштами. На підтвердження отримання грошових коштів 15.10.2024 відповідач склав відповідну розписку. У вказаний строк відповідач домовленостей щодо повернення позивачу коштів не виконав, проценти за користування коштами не сплатив.
У судове засідання позивач та його представник не з`явились, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином, представник позивача надав суду заяву про розгляд справи у їх відсутність, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.
Відповідач у судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, у відповідності з вимогами ст.ст. 128, 130 ЦПК України. З клопотанням про відкладенн розгляду справи до суду не звертався, відзив на позовну заяву до суду не надходив.
Більш того, Великою Палатою Верховного Суду України у своїй постанові від 25.04.2018 року у справі №800/547/17, зроблено висновок, що направлення листів рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення відповідної особи належним.
19.11.2025 ухвалою суду на підставі ч.4 ст. 223, ст. ст. 280-281 ЦПК України, постановлено провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Дослідивши матеріали справи, розглядаючи позов в межах заявлених вимог, суд доходить висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що 15 жовтня 2024 року між позивачем та відповідачем укладено договір позики, згідно якого ОСОБА_1 надав ОСОБА_2 позику у розмірі 2000 доларів США під 5% місячних, які зобов`язався повернути до 31.12.2024 року. Факт отримання відповідачем позики у розмірі 2000,00 доларів США підтверджується особистою розпискою ОСОБА_2 (а.с.24).
Наразі заборгованість за вказаним договором не повернута.
Відповідно до статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини, інші юридичні факти.
Згідно зі статтею 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін.
Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно з частиною першою статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Статтею 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Згідно з ч. 1 ст.207 ЦК України правочин вважається укладеним у письмовій формі, якщо його зміст зафіксовано в листах, телеграмах або за допомогою електронного або іншого зв`язку. Розписка підписана відповідачем (позичальником), є документом, що стверджує про вчинення правочину між позивачем та відповідачем.
Розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики після отримання коштів, підтверджуючи як факт укладення договору та зміст умов договору, так і факт отримання боржником від кредитора певної грошової суми (Правова позиція викладена у постановах Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 18.09.2013 року № 6-63цс13 та у справі № 6-79цс14 від 02.05.2014 року).
Відповідно до частини першої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Частина 1 ст. 545 ЦК України встановлює, що, прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі.
Відповідно до частини першої статті 533 ЦК України грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях.
Разом з тим, частина друга статті 533 ЦК України допускає, що сторони можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті.
У відповідності до висновку, викладеного в постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 у справі № 373/2054/16-ц сторони, якими можуть бути як резиденти, так і нерезиденти - фізичні особи, які перебувають на території України, у разі укладення цивільно-правових угод, які виконуються на території України, можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. Відсутня заборона на укладення цивільних правочинів, предметом яких є іноземна валюта, крім використання іноземної валюти на території України як засобу платежу або як застави, за винятком оплати в іноземній валюті за товари, роботи, послуги, а також оплати праці, на тимчасово окупованій території України. У разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), тобто таку ж суму коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику.
Закріплений статтею 13 ЦПК України принцип диспозитивності передбачає, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до статей 79, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
За правилами статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Як убачається з особистої розписки ОСОБА_2 , відповідач зобов`язався сплачувати за користування грошовими коштами позивачеві 5 % щомісячно від суми позики.
Всупереч взятим на себе зобов`язанням відповідач ОСОБА_2 не здійснив сплату позики, а тому, керуючись вищезазначеними нормами закону, розмір відсотків має бути нарахований із розрахунку 5% щомісяця за період з 15.10.2024 по 31.12.2024, що становить 251 долар США 61 цент, з розрахунку:
(2000 х 5% /31 х 16 = 51 долар США 61 цент (відсотки за користування коштами 16 днів жовтня);
(2000 х 5% = 100 доларів США (відсотки за один місяць) х 2 місяці (листопад, грудень) = 200 доларів США (відсотки за користування коштами листопад та грудень).
Згідно зі статтею 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу та 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або законом.
Передбачене частиною другою статті 625 ЦК України нарахування 3 % річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у отриманні компенсації від боржника. При обрахунку 3 % річних за основу має братися прострочена сума, визначена у договорі чи судовому рішенні, а не її еквівалент у національній валюті України. При цьому, при розрахунку 3% річних за основу має братися прострочена сума в іноземній валюті, розмір якої визначено в договорі, а не її еквівалент у національній валюті.
Висновок про можливість нарахування 3% річних в іноземній валюті міститься в постановах Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справах № 373/2054/16-ц та № 464/3790/16-ц.
Відповідач зобов`язався виконати зобов`язання в строк до 31.12.2024 року. Відповідно обов`язок повернути кошти виникає з 01.01.2025 року. Отже 3% річних від простроченої суми позики становлять, з розрахунку: (2000 х 3% / 365 х 95 = 15 доларів США 62 центи).
Ураховуючи, що відповідачем отримані за договором позики грошові кошти в іноземній валюті, а також відсотки за їх користування в добровільному порядку у встановлений строк відповідачем не повернуті, що свідчить про наявність у ОСОБА_2 невиконаного у строк боргового зобов`язання перед ОСОБА_4 , а тому суд ураховуючи положення ст. ст. 509, 525, 526, 1046, 1049 ЦК України, у межах заявлених вимог знаходить вимоги позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості в сумі 2267 доларів США 23 центи обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Відповідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається у разі задоволення позову на відповідача.
Позивачем понесені та документально підтверджені витрати по сплаті судового збору в сумі 968 грн 96 коп (а.с. 4, 5), які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.
Згідно пункту 1 ч. 3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Правнича допомога позивачу ОСОБА_1 надавалася на підставі Договору про надання правової (професійної правничої) допомоги №1076504 від 03.04.2025 року та додаткової угоди №1 від 03.04.2025, укладеного з ФОП ОСОБА_5 та ордеру (а.с. 12,13,3).
Відповідно до акту приймання-передачі наданих послуг від 04.04.2025 року загальна вартість наданих послуг складає 6031 грн 04 коп, які сплачені на рахунок ФОП ОСОБА_6 , що підтверджуєтья платіжною інструкцією від 04 квітня 2024 року № 2.113937277.1 (а.с. 13 зворот, а.с.14).
Суд, з урахуванням складності справи, спрощеного порядку її розгляду, обсягом виконаних адвокатом робіт, часом, витраченим адвокатом на виконання таких робіт, відсутністі клопотання відповідачів про зменшення витрат на правову допомогу, з урахуванням принципу розумності та справедливості, вважає вказані витрати є співмірними зі складністю справи та обсягом вищезазначених наданих адвокатом послуг, що є підставою стягнення з відповідачів витрат на правничу допомогу у розмірі 6031 грн 04 коп.
На підставі викладеного, 526, 527, 530, 533, 611, 1046, 1047, 1049, 1050 ЦК України та керуючись ст.ст. 4, 12-13, 19, 76-81, 95, 141, 223, 247, 280-282, 354 ЦПК України, суд
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 2267 доларів США 23 центи (дві тисячі двісті шістдесят сім доларів США двадцять три центи) боргу за договором позики від 15.10.2024, що складається з: основного боргу у розмірі 2000 доларів США (дві тисячі доларів США); 5% за користування коштами у розмірі 251 доларів США 61 цент (двісті п`ятдесят один долар США шістдесят один цент); 3% річних за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання у розмірі 15 доларів США 62 центи (п`ятнадцять доларів США шістдесят два центи).
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 968 грн 96 коп (дев`ятсот шістдесят вісім гривень дев`яносто шість копійок) сплаченого судового збору.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати, понесені на професійну правничу допомогу в розмірі 6031 грн 04 коп (шість тисяч тридцять одна гривня чотири копійки).
Заочне рішення може бути оскаржено позивачем до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватись з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Повний текст рішення складено 24.11.2025 року.
Позивач ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ).
Відповідач ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_2 ; адреса останнього відомого місцезнаходження: АДРЕСА_3 ).
Головуючий - суддя І. В. Яременко