Справа №742/3737/25
Провадження №2/731/289/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 грудня 2025 року с-ще Варва

Варвинський районний суд Чернігівської області в складі:

судді Савенка А.І.,

за участю секретаря Смаглюк В.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань №1 Варвинського районного суду Чернігівської області цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «КОШЕЛЬОК», поданим представником позивача Гурським Германом Юрійовичем до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:

15 серпня 2025 року з Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області до Варвинського районного суду Чернігівської області на підставі п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України надійшла на розгляд за територіальною підсудністю вказана позовна заява.

На обґрунтування позовних вимог посилаються на те, що 17 лютого 2022 року між ОСОБА_1 та ТОВ «КОШЕЛЬОК» було укладено договір № -619209 про надання коштів у позику в тому числі і на умовах фінансового кредиту у розмірі 7 000 грн для задоволення особистих потреб на умовах строковості, зворотності, платності, у безготівковій формі шляхом перерахування коштів на рахунок Позичальника, а Позичальник зобов`язався своєчасно погашати кредит та сплачувати проценти за користування кредитом. Дисконтна відсоткова ставка становить 0,01% на добу за початковий строк кредитування, що дорівнює 14 днів, та базова процентна ставка, що становить 2,2% на добу за продовжений строк користування кредитом.

Товариство свої зобов`язання за договором виконало у повному обсязі, а саме надало ОСОБА_1 кошти шляхом безготівкового переказу на його картковий рахунок, що був вказаний ним в особистому кабінеті як банківська карта на яку Кредитодавець повинен перерахувати кошти згідно з Договором.

Відповідач свої зобов`язання за договором не виконав, у зв`язку з цим утворилася відповідна заборгованість у загальному розмірі 20 869,80 грн, з яких: 7 000 грн заборгованість за сумою кредиту; 13 869,80 грн заборгованість за процентами.

Таким чином, позивач просить стягнути на свою користь з відповідача ОСОБА_1 відповідну заборгованість за Договором № -619209 про надання коштів у позику в тому числі і на умовах фінансового кредиту від 17 лютого 2022 року року у загальному розмірі 20 869,80 грн. Також, заявлено вимогу щодо розподілу судових витрат у виді сплаченого позивачем судового збору у розмірі 2 422,40 грн та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000 грн.

Ухвалою Варвинського районного суду Чернігівської області від 25 серпня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду на 03 жовтня 2025 року. Додатково за клопотанням представника позивача, заявленим у змісті позову, витребувано в АТ «СЕНС БАНК» інформацію, яка містить банківську таємницю.

19 вересня 2025 року на виконання ухвали суду, АТ «СЕНС БАНК» повідомив, що ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_1 є клієнтом банку. На його ім`я відкрито запитувану кредитну картку № НОМЕР_2 , крім того надіслано в паперовому вигляді виписку про рух грошових коштів, по банківському рахунку № НОМЕР_2 за період з 16 лютого 2022 року до 31 травня 2022 року (а.с. 61-68).

03 жовтня 2025 року до суду надійшли клопотання про вступ у справу як представника відповідача Атавіна Олександра Сергійовича, та про відкладення розгляду справи через неможливість прибуття представника відповідача у визначені дату та час до суду. У зв`язку з цим, судове засідання призначене на 03 жовтня 2025 року було відкладено до 04 листопада 2025 року.

04 листопада 2025 року до суду надійшло клопотання представника відповідача ОСОБА_2 про відкладення розгляду справи через зайнятість в кримінальному провадженні де його участь захисником є обов`язковою. У зв`язку з цим, судове засідання призначене на 04 листопада 2025 року було відкладено до 16 грудня 2025 року.

Позивач ТОВ «КОШЕЛЬОК» та його представник, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи (а.с. 56, 57, 78, 94), явку представника товариства у судове засідання не забезпечили. У змісті прохальної частини позову заявлено вимогу про здійснення розгляду справи за відсутності представника позивача ТОВ «КОШЕЛЬОК». Проти ухвалення заочного рішення не заперечують.

Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином засобами поштового зв`язку (а.с. 58, 80, 95), а також шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України (а.с. 59, 81, 96).

Представник відповідача ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином (а.с. 83, 93). Відзив на позовну заяву не подано. Надіслав клопотання в якому позов не визнав, просив про зменшення витрат на правничу допомогу, та розгляд справи за його відсутності.

На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що зазначений позов слід задовольнити з таких підстав.

Судом встановлено, що 17 лютого 2022 року між ОСОБА_1 та ТОВ «КОШЕЛЬОК» було укладено в електронній формі договір № -619209 про надання коштів у позику в тому числі і на умовах фінансового кредиту у розмірі 7 000 грн для задоволення особистих потреб на умовах строковості, зворотності, платності, а Позичальник зобов`язується своєчасно погашати кредит та сплачувати проценти за користування кредитом. Укладання вказаного Договору здійснювалося сторонами за допомогою ІТС Товариства, доступ до якого забезпечується клієнту через Веб-сайт або мобільний додаток. Кредит надається згідно заявки позичальника у безготівковій формі шляхом перерахування коштів на рахунок, реквізити якої надані з метою отримання кредиту.

Умови договору детально викладені в пунктах 1.1-1.5., 2.1. договору. Зокрема, сума кредиту 7 000 грн; тип кредиту споживчий кредит; проценти за користування кредитом 9,80 грн, які нараховуються за ставкою 0,01%, що є дисконтною процентною ставкою та нараховується на строк Лояльного періоду - 14 днів, від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом; стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 2,20% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом; кредит надається строком на 14 днів (лояльний період).

Пунктом 3.5 Договору визначено, що у випадку користування Кредитом з боку Позичальника більше за визначений Лояльним періодом або додатковими угодами між сторонами зобов`язання позичальника продовжуються на весь період користування кредитом та застосовується нарахування процентів 2,20% за кожен день користування Кредитом, що є відкладальною обставиною, в розумінні 212 ЦК України.

Пунктом 3.7 Договору визначено, що зобов`язання щодо повернення основної суми переноситься на наступний день після закінчення Лояльного періоду, але не більше ніж на 90 днів після закінчення Лояльного періоду.

У разі порушення зобов`язань щодо погашення суми Кредиту та/або процентів за користування ним кредитодавець має право нараховувати пеню у розмірі 2,0% від залишку за кожен день прострочення повернення заборгованості (п. 3.10 Договору).

Паспорт споживчого кредиту, містить погоджені умови кредитування, що дублюють інформацію з Договору (а.с. 10, 11).

Судом встановлено, що договір № -619209 про надання коштів у позику в тому числі і на умовах фінансового кредиту від 17 лютого 2022 року (а.с. 11 зворот 16). та Графік розрахунків, що є додатком до вказаного договору (а.с. 16 зворот 17) були підписані відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором 8555.

На виконання умов укладеного договору, 17 лютого 2022 року позикодавцем перераховано через платіжну систему «xPay» кошти на банківську картку позичальника ОСОБА_1 № НОМЕР_2 у розмірі 7 000 грн (а.с. 23), що підтверджується листом ПАТ «МТБ Банк» №06/642-06/65 від 25.06.2025 (а.с. 22).

Як вбачається з відповіді АТ «СЕНС БАНК» № 11751-БТ-32.3/2025 від 03 вересня 2025, повідомлено, що на ім`я ОСОБА_1 банком емітовано платіжну карту № НОМЕР_2 та відкрито банківський рахунок № НОМЕР_3 . Згідно виписки про рух коштів по банківській картці № НОМЕР_2 за період з 16 лютого 2022 по 31 травня 2022 слідує, що на вказаний рахунок 17 лютого 2022 року зараховано кошти в сумі 7 000 грн (а.с. 61-68).

У зв`язку з цим, суд приходить до висновку, що ТОВ «КОШЕЛЬОК» свої зобов`язання за Договором № -619209 про надання коштів у позику в тому числі і на умовах фінансового кредиту від 17 лютого 2022 року виконало у повному обсязі надавши відповідачу у розпорядження обумовлені Договором кредитні кошти.

Суд зважає, що відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори.

Згідно зі статтею 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

За приписами ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).

Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ст. 1047 ЦК України).

За змістом ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Порядок укладання договорів в електронній формі регламентується Законом України «Про споживче кредитування» та Законом України «Про електронну комерцію».

Так, згідно із статтею 13 Закону України «Про споживче кредитування» договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про електронну комерцію»). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами.

У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму (ст. 8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг»).

Таким чином, судом встановлено що, посилання на обставини укладення вищезазначеного Договору у електронній формі, відповідає у тому числі положенням Закону України «Про електронну комерцію», оскільки позивачем доведено, що відповідач ОСОБА_1 ідентифікував себе в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції; надав відповідні дані для заповнення формуляра заяви (П.І.П, РНОКПП, місце проживання, телефон, дані паспорту та ін.) та шляхом накладення простого електронного підпису погодився із запропонованими умовами договору, підписавши їх.

Факт підписання сторонами зазначеного Договору не спростований та не оспорюється. За таких обставин, судом встановлено, що між ОСОБА_1 та ТОВ «КОШЕЛЬОК» виникли договірні відносини, оскільки між ними був укладений відповідний Договір № -619209 про надання коштів у позику в тому числі і на умовах фінансового кредиту від 17 лютого 2022 року.

На переконання суду вказаний правочин є правомірним, адже в розумінні ст. 204 ЦК України його недійсність прямо законом не встановлена. Відомості щодо визнання даного Договору недійсним у суду відсутні, зустрічний позов стороною відповідача не заявлено.

Всупереч обумовленим умовам Договору ОСОБА_1 не належно виконав взяті на себе договірні зобов`язання, оскільки не здійснював у повному обсязі, щомісячно, у відповідності до встановленого Графіку платежів за Договором погашення заборгованості щодо погашення позики та відсотків за їх користування.

Згідно з вказаним позивачем розрахунком заборгованості за вказаним Договором про надання коштів у позику в тому числі і на умовах фінансового кредиту, заборгованість нарахована станом на дату подання позову до суду, становить 20 869,80 грн, з яких 7 000 грн заборгованість за тілом кредиту, 9,80 грн заборгованість за процентами в межах Лояльного періоду та 13 860 грн заборгованість за процентами за продовжений строк користування кредитом (а.с. 18, 19).

Зі змісту ст. 526, 530 ЦК України вбачається, що зобов`язання повинно виконуватися відповідно до умов договору у встановлені строки.

Відповідно до положень ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Як убачається зі змісту ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

З урахуванням аналізу норм та матеріалів справи, суд дійшов висновку про те, що ОСОБА_1 за Договором № -619209 про надання коштів у позику в тому числі і на умовах фінансового кредиту укладеного з ТОВ «КОШЕЛЬОК» 17 лютого 2022 року, своїх зобов`язань за договором не виконав, кредит та відсотки за користування кредитом не сплачує, а тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню і з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за тілом кредиту 7 000 грн, заборгованості за відсотками - 13 869,80 грн, а всього - 20 869,80 грн.

За таких обставин позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем сплачений судовий збір в сумі 2 422,40 грн (а.с. 1, 46), який відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України покладається на відповідача.

Що стосується заявлених вимог щодо розподілу судових витрат в частині наданої сторонам правничої допомоги, суд зазначає наступне

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 2 ст. 133 ЦПК України).

Стороною позивача заявлена вимога про стягнення витрат на правову допомогу у розмірі 10 000 грн.

На підтвердження заявлених витрат надані: Додаток до договору про надання правової допомоги від 12 лютого 2025 року, який містить перелік послуг що входять до складу правової (правничої) допомоги та розмір гонорару за вказану послугу (а.с. 38), копія свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю (а.с. 39).

Під час вирішення питання про стягнення витрат на професійну правову допомогу, суд враховує висновок Великої Палати Верховного Суду у справі № 755/9215/15-ц у постанові від 19.02.2020, згідно якого, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Важливими є також висновки у постановах Верховного Суду у справі № 905/1795/18 та у справі № 922/2685/19, де визначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України», від 10.12.2009 у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12.10.2006 у справі «Двойних проти України», від 30.03.2004 у справі «Меріт проти України», заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Враховуючи співмірність складності справи та обсягу і складності виконаної адвокатом роботи, виходячи з вимог розумності, справедливості та пропорційності, враховуючи, що справа не є значної складності, обсяг, якість та характер наданих послуг, виходячи з обсягу фактично наданих послуг з урахуванням характеру виконаної адвокатом роботи, суд вважає можливим зменшити їх розмір та стягнути з відповідача витрати за надання правової допомоги на користь позивача у розмірі 5 000 грн., що є обґрунтованим і пропорційним до предмета спору та виконаної адвокатом роботи.

На підставі наведеного, керуючись ст. 137, 141, 247, 263, 265, 273, 354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «КОШЕЛЬОК», подану представником позивача Гурським Германом Юрійовичем до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КОШЕЛЬОК» (, юридична адреса: вул. Антонова, б. 8А, с. Чайки, Києво-Святошинський район, Київська область, 08135), заборгованість за Договором № -619209 укладеним 17 лютого 2022 року у сумі 20 869 (двадцять тисяч вісімсот шістдесят дев`ять) гривень 80 копійок.

Стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «КОШЕЛЬОК» судові витрати зі сплати судового збору в сумі у сумі 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 копійок та витрати на професійну правничу допомогу у сумі 5 000 (п`ять тисяч) гривень, а всього стягнути 7 422 (сім тисяч чотириста двадцять дві) гривні 40 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя А.І.Савенко