Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05.11.2025 Справа №607/8511/25 Провадження №2/607/3022/2025

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі: головуючого судді Дзюбича В.Л., за участю секретаря судового засідання Кочмар С.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Пацула Василь Олександрович до Великоберезовицької селищної ради, третя особа державний нотаріус Тернопільської районної державної нотаріальної контори Осадчук Валентина Юліанівна про визнання права власності на спадкове майно,

УСТАНОВИВ:

Представник позивача ОСОБА_1 , адвокат Пацула Василь Олександрович, звернувся до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області із позовом в інтересах ОСОБА_1 до Великоберезовицької селищної ради, третя особа державний нотаріус Тернопільської районної державної нотаріальної контори Осадчук Валентина Юліанівна, в якому просить суд визнати за позивачкою право власності на 2/3 частки житлового будинку садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 , з яких: 1/3 частки, як спадкоємця за заповітом після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та 1/3 частки вищевказаного домоволодіння як члена колишнього колгоспного двору. Також, просить визнати право власності в порядку спадкування за заповітом на 1/2 частку земельної ділянки, площею 0,25 га, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер :02:001:3346, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , як спадкоємцю за заповітом після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначає, що є спадкоємцем за заповітом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 батька ОСОБА_2 . Після смерті батька, відкрилася спадщина на належну йому 1/3 частину житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, розташованого по АДРЕСА_1 та 1/2 частину земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. ОСОБА_1 будучи спадкоємцем за заповітом спадщину прийняла, про що у визначений законом шестимісячний строк подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Однак, ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу про належність житлового будинку спадкодавцю та державної реєстрації права власності на житловий будинок, а також було виявлено, що земельна ділянка перебуває у спільній сумісній власності, без визначення часток.

У зв`язку з тим, що позивач не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом, після смерті батька ОСОБА_2 , та зареєструвати своє право власності, тому за захистом своїх прав змушена звернутися до суду з цим позовом.

Ухвалою судді від 30.04.2025 відкрито провадження у цивільній справі №607/8511/25. Постановлено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

Протокольною ухвалою судді без видалення суду до нарадчої кімнати у судовому засіданні, яке відбулося 26.06.2025 постановлено закрити підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті, що відображено в протоколі судового засідання.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, подавши суду заяву про розгляд справи без його участі та участі позивача, позовні вимоги підтримав з підстав викладених в позовній заяві, просив суд позов задоволити.

Представник відповідача Великоберезовицької селищної ради в судове засідання не з`явився, подавши суду клопотання про розгляд справи у відсутності представника. Щодо задоволення позовних вимог, не заперечив.

Представник третьої особи - Тернопільської районної державної нотаріальної контори в судове засідання не з`явився, подавши суду заяву про розгляд справи у відсутності представника.

Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

ІНФОРМАЦІЯ_2 народилася ОСОБА_3 . У відомостях про батьків ОСОБА_2 значиться батьком, а ОСОБА_4 матір`ю, про що свідчить свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 , видане 23 жовтня 1973 року Тернопільським районним бюро ЗАГС Тернопільської області.

01 червня 1997 року зареєстровано шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 . Після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище « ОСОБА_6 », про що свідчить свідоцтво про одруження серії НОМЕР_2 , видане 01.06.1997 Настасівською сільською радою Тернопільського районного відділу ЗАГСу.

ІНФОРМАЦІЯ_3 помер батько позивачки ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 , виданим 21.03.2023 Виконавчим комітетом Великоберезовицької селищної ради Тернопільського району Тернопільської області, актовий запис №49.

Після його смерті відкрилася спадщина, яка складалася, зокрема з 1/3 частини житлового будинку АДРЕСА_1 з господарськими будівлями та спорудами та 1/2 частки земельної ділянки, площею 0,25 га, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер :02:001:3346, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 .

27.07.2022 за реєстровим №7-23, старостою Настасівського старостинського округу Тернопільського району Тернопільської області було посвідчено заповіт від імені ОСОБА_2 , відповідно до якого, зокрема належний йому житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 та земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0,25 га, яка знаходиться на території села Настасів Тернопільського району Тернопільської області, кадастровий номер: :02:001:3346, заповів ОСОБА_1 .

Як вбачається із копії спадкової справи №291/2023 заведеної державним нотаріусом Тернопільської районної державної нотаріальної контори до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 , наданої на запит суду, спадкова справа заведена за заявою дочки померлого ОСОБА_1 , про прийняття спадщини за заповітом від 22 серпня 2023 року за №730. Інших спадкоємців за заповітом, а також тих, які мають право на обов`язкову частку у спадщині немає.

Постановою державного нотаріуса Тернопільської районної державної нотаріальної контори Осадчук В.Ю. №876/02-31 від 29.04.2024, ОСОБА_1 відмовлено у вчиненні нотаріальної дії видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на частку житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами АДРЕСА_1 , після смерті батька ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 , у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів про належність майна спадкодавцеві.

Згідно довідки № 212 виданої 20.03.2024 Великоберезовицькою селищною радою Тернопільського району Тернопільської області, станом на 15.04.1991 членами колгоспного двору були: ОСОБА_2 (помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ), ОСОБА_4 (померла ІНФОРМАЦІЯ_4 ) та ОСОБА_3 .

Також, згідно інформаційної довідки № 861 виданої 19.09.2023 Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації, за матеріалами бюро станом на 01.01.2013 державна реєстрацію права власності на вказаний житловий будинок в бюро не проведена.

19.09.2023 Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації, на замовлення ОСОБА_1 було виготовлено технічний паспорт на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 .

Згідно інформаційної довідки про технічний стан нерухомого майна, виданої Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації 19.09.2023 за №860 по обліку бюро, житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами АДРЕСА_1 , рахується за головою колгоспного двору ОСОБА_2 .

Відповідно до прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України 2003 року (пункти 4, 5), Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом.

Статус майна колгоспного двору був врегульований статтями 120-126 ЦК України в редакції 1963 року, які були виключені з кодексу у 1993 році (Закон від 16 грудня 1993 року № 3718-ХІІ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України", який набрав чинності з 18 січня 1994 року).

Відтак, у вказаній частині підлягають застосуванню норми ЦК УРСР в редакції 1963 року.

Частиною 1 статті 112 ЦК УРСР передбачено, що колгоспний двір - це сімейно-трудове об`єднання осіб, які використовують майно двору для ведення підсобного господарства і сімейних потреб. Майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності (стаття 112 цього Кодексу).

Згідно зі ст.120 ЦК УРСР 1963 року, майно колгоспного двору належить всім членам двору на праві спільної сумісної власності.

За змістом ст. 123 ЦК УРСР 1963 року розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Частку працездатного члена двору в майні двору може бути зменшено або у її виділенні зовсім відмовлено у зв`язку з недовгочасним його перебуванням у складі двору або незначною участю своєю працею чи коштами в господарстві двору.

Пунктом 6 Постанови Пленуму Верховного Суду від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» судам роз`яснено, що положення статей 17, 18 Закону «Про власність» щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15 квітня 1991 року). До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, ще регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба).

Аналогічна правова позиція міститься у постановах Верховного Суду України від 14.01.2014 року у справі №6-14 5цс 13 та від 18 листопада 2015 року № 6-350цс15.

Таким чином, право на частку у колгоспному дворі мають всі члени двору, які до 15 квітня 1991 року не втратили право на таку частку.

Оскільки вищевказаний житловий будинок збудовано в 1960 році, що стверджується копією інформаційної довідки про технічний стан нерухомого майна, виготовленої Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації, тобто в період до 15.04.1991 року, до введення в дію Закону України «Про власність», всі члени колгоспного двору набули права спільної сумісної власності на вказаний будинок. Це право збереглося за ними і після припинення колгоспного двору після введення в дію вищезазначеного Закону.

Таким чином, ОСОБА_4 (померла ІНФОРМАЦІЯ_4 ), ОСОБА_2 (помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ) та ОСОБА_1 належить по 1/3 частині житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 .

Судом встановлено, що згідно рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 07.10.2019 у справі №607/15321/19 за ОСОБА_1 визнано право власності (в порядку спадкування за законом) на 1/3 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, загальною площею - 123,0 кв.м., житловою 67,9 кв.м., що розташований в АДРЕСА_1 та 1/2 частину земельної ділянки, площею 0,25 га, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер :02:001:3346, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , що належали померлій ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_4 .

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п.13 постанови від 24 червня 1983 року № 4 «Про практику розгляду судами України справ про спадкування», та в підпункті г) пункту 6 постанови від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах права приватної власності», правила ст. 563 ЦК УРСР про те, що спадщина на майно колгоспного двору відкривається лише після смерті останнього його члена, поширюється на випадки припинення колгоспного двору лише з цих підстав до 1 липня 1990 року. У разі смерті члена колгоспного двору після 30 червня 1990 року спадщина на відповідну частку майна колгоспного двору відкривається після смерті кожного з його колишніх членів.

Щодо позовної вимоги про визнання права власності на 1/3 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, загальною площею - 123,0 кв.м., житловою 67,9 кв.м., що розташований в АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за заповітом після смерті батька ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 , Суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.ст.1216-1219 Цивільного Кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

У відповідності до ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Частиною 1 ст. 1270 ЦК України передбачено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Враховуючи те, що ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , за життя склав заповіт, яким заповів належний йому житловий будинок з надвірними побудовами та спорудами що знаходиться в АДРЕСА_1 ОСОБА_1 , остання спадщину прийняла, подавши у встановлений законом строк заяву про прийняття спадщини, а тому вона успадкувала належну померлому 1/3 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, загальною площею - 123,0 кв.м., житловою 67,9 кв.м., що розташований в АДРЕСА_1 .

Щодо позовної вимоги про визнання права власності на 1/2 частку земельної ділянки, площею 0,25 га, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер :02:001:3346, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за заповітом після смерті батька ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 , Суд зазначає наступне.

Згідно ч.1 ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення

Згідно зі ст. 1226 ЦК України, частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах.

Відповідно до змісту ст.372 ЦК України, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

Як встановлено в рішенні Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 07.10.2019 у справі №607/15321/19, згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №106136059 від 04.12.2017 року земельна ділянка, площею 0,25 га., кадастровий номер - :02:001:3346, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , на праві спільної сумісної власності на лежить ОСОБА_2 та ОСОБА_4 .

Встановлено, що між співвласниками земельної ділянки, площею 0,25 га, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер :02:001:3346, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , до дня смерті останніх не укладалось угод щодо поділу майна, належного їм на праві спільної сумісної власності, а тому ОСОБА_2 повинна належати 1/2 частина вказаної земельної ділянки.

Таким чином, слід вважати, що після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина на належну йому 1/2 частину спірної земельної ділянки і позивач є спадкоємцем за заповітом.

Щодо позовної вимоги про визначення того, що частка ОСОБА_1 у праві спільної сумісної власності на житловий будинок АДРЕСА_1 з приналежними до нього будівлями та спорудами, як члена колгоспного двору становить 1/3, Суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1, 2 ст.355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.

Відповідно до ч.1 ст.368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Статтею 369 ЦК України передбачено, що співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників.

Відповідно до статті 370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 цього Кодексу.

Частинами 1 та ч.2 ст.372 ЦК України передбачено, що майно, яке є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю (ч. 1 ст. 356 ЦПК України).

Частки управі спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом (ч. 1 ст. 357 ЦПК України).

Відповідно до ст.361 ЦК України розпорядження часткою у праві спільної часткової власності співвласником може здійснюватися самостійно. Отже, для здійснення права розпорядження часткою, в тому числі і для передачі права власності, необхідно, щоб частка в праві спільної власності була визначена.

Судом встановлено, що частки у майні колгоспного двору належали ОСОБА_4 (померла ІНФОРМАЦІЯ_4 ), ОСОБА_2 (помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ) та ОСОБА_1 , у силу закону.

Таким чином, приймаючи до уваги те, що позивач ОСОБА_1 , як член колгоспного двору, яка не втратила частку станом на 15 квітня 1991 року, за нею слід визнати право власності на 1/3 частку вищевказаного домоволодіння, як члена колишнього колгоспного двору.

Керуючись ст.ст. ст. ст. 10, 12, 13, 81, 82, 206, 259, 263, 265 ЦПК України, ст.ст. 120, 123, 524, 529, 548, 549, 553 ЦК України 1963 року, ст. 16, 392, 335, 344, 355, 368, 370, 372, 1216-1219, 1223, 1268, 1270 ЦК України 2003 року, суд,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Пацула Василь Олександрович до Великоберезовицької селищної ради, третя особа державний нотаріус Тернопільської районної державної нотаріальної контори Осадчук Валентина Юліанівна про визнання права власності на спадкове майно, задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/3 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, загальною площею - 123,0 кв.м., житловою 67,9 кв.м., що розташований в АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за заповітом, після смерті батька ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частку земельної ділянки, площею 0,25 га, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер :02:001:3346, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за заповітом, після смерті батька ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/3 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, загальною площею - 123,0 кв.м., житловою 67,9 кв.м., що розташований в АДРЕСА_1 , яка належить їй на праві власності, як члену колгоспного двору.

Копію рішення направити сторонам у справі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Реквізити учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 .

Відповідач: Великоберезовицька селищна рада, адреса місця знаходження: вул.Степана Бандери, 26, смт.Велика Березовиця, Тернопільський район Тернопільська область, .

Третя особа: державний нотаріус Тернопільської районної державної нотаріальної контори Осадчук Валентина Юліанівна, адреса місця знаходження: вул.Котляревського, 27, м.Тернопіль, .

Головуючий суддяВ. Л. Дзюбич