Справа № 212/8946/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 грудня 2025 року місто Кривий Ріг

Покровський районний суд міста Кривого Рогу у складі головуючої судді Швець М. В., за участі секретаря судового засідання Терещук М. В., розглянувши у спрощеному позовному провадженні з викликом сторін, без фіксування за допомогою звукозаписувального технічного засобу, позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив таке.

До суду звернувся представник позивача Хлопкова М. Суд виніс ухвалу про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

В усі судові засідання сторони та/або їх представники не з`явилися; водночас скористалися можливістю обміну змагальними документами.

Представник позивача у позовній заяві просила проводити розгляд справи за відсутності позивача.

24 вересня 2025 року суд частково задовольнив клопотання позивача про витребування доказів. Через ненадання доказів повторно витребував їх ухвалами від 23.10.2025, 20.11.2025. На виконання ухвали суду АТ КБ «ПРИВАТБАНК» надав витребувані документи лише 10.12.2025.

Оскільки всі учасники справи не з`явилися, згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд скористався своїм правом, обумовленим ч. 6 ст. 259 ЦПК України, та відклав складання повного тексту рішення.

Позиції сторін.

Позивач заявив про стягнення заборгованості за кредитним договором № 891822305 від 18.09.2021, укладеним між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем, на загальну суму 38 501,53 грн та судових витрат у вигляді судового збору в розмірі 2 422,40 грн і витрат на правничу допомогу у розмірі 7 000,00 грн.

Позов обґрунтував таким. 18.09.2021 року між первісним кредитором ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та відповідачем укладено кредитний договір № 891822305 з використанням електронного підпису на суму 8 000,00 грн. Грошові кошти були повністю перераховані 18.09.2021 на банківську картку відповідача 4731-21ХХ-ХХХХ-6913. 28.11.2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено Договір факторингу № 28/1118-01, строк дії якого закінчується 28.11.2019, але в подальшому сторони погодили продовжити строк дії Договору рядом додаткових угод до 31.12.2024. На виконання зазначеного Договору факторингу сторони підписали Реєстр прав вимоги, за яким 21.12.2021 відступлено право грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором. 23.02.2024 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено Договір факторингу № 23/0224-01, за яким ТОВ «Таліон Плюс» передав ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» за плату належні йому права вимоги до відповідача. 04.06.2025 року ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» уклали Договір факторингу № 04/06/25-Ю, за яким кредитор передав ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» за плату належні йому права вимоги до відповідача. Відповідно до Реєстру прав вимоги до такого Договору факторингу позивач набув права грошової вимоги до відповідача на загальну суму 38 501,53 грн. Перехід права вимоги за всіма договорами факторингу пов`язувався з підписанням сторонами відповідних договорів Реєстрів прав вимоги. Загальна сума заборгованості складається з: 7 999,40 грн - заборгованість по кредиту, 30 502,13 грн - заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом.

27 листопада 2025 року представник відповідача адвокат Бондаренко С. О. (надає правничу допомогу на підставі доручення для надання безоплатної вторинної правничої допомоги № 2319Дн від 24.11.2025) подала відзив на позовну заяву разом з клопотанням про поновлення строку для подання такого відзиву.

В обґрунтування поновлення строку послалася на таке. Відповідачка ОСОБА_1 отримала Копію позовної заяви та доданих до неї матеріалів в суді 10.11.2025 року під час ознайомлення із матеріалами справи. У зв`язку з необхідністю отримання професійної правничої допомоги вона звернулася до центру з надання безоплатної правничої допомоги. Відповідно до положень ч. 1 ст. 19 Закону України «Про безоплатну правничу допомогу» призначення адвоката для надання безоплатної вторинної правничої допомоги здійснюється протягом десяти робочих днів з моменту надходження звернення. Отже, строк на подання відзиву було пропущено з поважних, незалежних від відповідачки причин.

Згідно з ч. 1 ст. 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Відповідно до ч. 4 ст. 127 ЦПК України одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подана заява, скарга, документи тощо), щодо якої пропущено строк.

З урахуванням зазначених обставин та норм закону суд дійшов висновку про можливість поновлення пропущеного строку та бере до уваги поданий відзив на позов.

У відзиві на позов представник відповідачки зазначила про часткове визнання відповідачкою позовних вимог в сумі 8 000,00 грн тіла кредиту та 4 557,71 грн заборгованості по відсоткам та просила: задовольнити позов у частині стягнення заборгованості в розмірі 12 557,71 грн; у задоволенні стягнення витрат на правничу допомогу відмовити; судовий збір стягнути за рахунок держави. В обґрунтування відзиву послалася на таке. Заявлена позивачем до стягнення сума процентів в розмірі 30 502,13 грн не є співрозмірною із сумою заборгованості за тілом кредиту у розмірі 8 000 грн, суперечить принципам справедливості, добросовісності та розумності, які закріплені у ст. 3 Цивільного кодексу України, є наслідком дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду позичальника як споживача послуг кредитної установи. Проценти нараховані первісним кредитором понад строк кредитування; підстав для пролонгації такого строку не було, оскільки відповідач не дотрималася домовленостей щодо строку сплати процентів. Отже, строк кредитування не продовжувався, і позивач неправомірно нараховував проценти після 17.11.2021 року. Крім того, ОСОБА_1 є діючим військовослужбовцем та ветераном війни. Отже, вона має право на пільги та захист соціальних і майнових інтересів, у тому числі у разі настання фінансових зобов`язань, на підставі ч. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Учасники бойових дій звільняються від сплати судового збору у справах, пов`язаних із порушенням їхніх прав. Оскільки даний спір щодо стягнення кредитної заборгованості безпосередньо стосується майнових прав відповідачки, то вона підлягає звільненню від сплати судового збору. Отже, сплачений позивачем судовий збір слід компенсувати за рахунок держави. На підтвердження витрат на правничу допомогу позивач додав лише копії Договору правничої допомоги, Додаткової угоди та Акту прийому-передачі наданих послуг. Як вбачається із п. 3.3. Договору правничої допомоги, гонорар складається з суми вартості послуг, тарифи яких узгоджені Сторонами в Протоколі погодження вартості послуг до Договору (Додаток № 1 до Договору). Однак цей Додаток № 1 до Договору правничої допомоги позивачем не надано. Також позивач не надав доказів фактичної оплати (платіжних доручень, квитанцій тощо). Витрати на правничу допомогу повинні підтверджуватися доказами фактичної оплати, здійсненої на банківський рахунок адвоката, оскільки саме це є офіційним доказом доходу, з якого адвокат у подальшому сплачуватиме податки.

У відповіді на відзив, поданому 27.11.2025, представник позивача зазначила про правомірність нарахування процентів протягом періоду з 18.09.2021 до 14.02.2022, пославшись на умови Кредитного договору; наголосила на співмірності витрат на правничу допомогу та доведеності таких витрат; відсутність підстав для застосування положень Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», оскільки відповідач стала військовослужбовцем з 13.09.2023 в той час як Кредитний договір було нею укладено 18.09.2021; просила повністю задовольнити позов та стягнути судові витрати з відповідача у заявленому розмірі.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

18.09.2021 року о 11:44 год між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та відповідачкою за допомогою електронного підпису (одноразового ідентифікатора) було укладено Договір кредитної лінії № 891822305 (далі «Кредитний договір»; а. с. 19-21), за умовами якого кредитор надав боржнику кредит у вигляді кредитної лінії з кредитним лімітом 8 000,00 грн (п. 1.1.); кредитна лінія надається строком на 30 днів від дати отримання кредиту (цей період є Дисконтним; п. 1.7.); на період Дисконтного строку нарахування процентів здійснюється щоденно за Дисконтною процентною ставкою в розмірі 1,98 процентів від суми кредиту за кожний день користування ним (п. 1.9.1.); у разі користування кредитом після закінчення дисконтного періоду без своєчасної оплати процентів з дати надання кредиту кредитодавець має право нарахувати проценти з розрахунку 2,10% в день за кожний день користування кредитом (п. 1.9.3.); умовами Кредитного договору передбачена можливість продовження строку дії кредитної лінії та загального строку дії Договору, але не більше ніж на 90 календарних днів від дати закінчення Дисконтного періоду (п. 1.12.1); застосування іншої процентної ставки після закінчення Дисконтного періоду (2,98% в день; п. 1.12.2.); передбачена також можливість продовження самого Дисконтного періоду (п. 1.8.) у разі своєчасної та повної оплати нарахованих процентів (п. 1.8.).

Разом з Договором відповідач підписала також Паспорт споживчого кредиту продукту «СМАРТ» (а. с. 18).

Відповідач визнала наявність заборгованості з тіла кредиту. Видача кредитних коштів 18.09.2021 відповідачці в розмірі 8 000,00 грн також підтверджується Довідкою (а. с. 41), платіжним дорученням від 18.09.2021 (а. с. 34).

28.11.2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено Договір факторингу № 28/1118-01 (а. с. 48-53), строк дії якого закінчується 28.11.2019, але в подальшому сторони погодили продовжити строк дії Договору рядом додаткових угод до 31.12.2024 (а. с. 53-60). За цим Договором факторингу переданими можуть бути як права вимоги за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, так і права вимоги, які виникнуть в майбутньому (п. 1.3., 2.1. Договору факторингу). Право вимоги переходить в день підписання сторонами Договору факторингу реєстру прав вимог (п. 4.1.). 21.12.2021 за вказаним Договором кредитор передав ТОВ «Таліон Плюс» належні йому права вимоги до відповідача за Договором № 891822305, що підтверджується витягом з Реєстру боржників до договору факторингу (а. с. 62-63).

23 лютого 2023 року ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» уклали Договір факторингу № 23/0224-01 (а. с. 35-39), відповідно до умов якого ТОВ «Таліон Плюс» відступило на користь ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» права грошової вимоги до боржників, зокрема, до відповідачки за договором № 891822305, що підтверджується витягом з Реєстру боржників до договору факторингу від 23.02.2024 (а. с. 76-77). 26.02.2024 ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» сплатило кредитору ТОВ «Таліон Плюс» плату за відступлення права вимоги за вказаним договором, що підтверджується платіжною інструкцією (а. с. 78).

04 червня 2025 року ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОНЛАЙН ФІНАНС» та ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» уклали Договір факторингу № 04/06/25-Ю (а. с. 68-73), відповідно до умов якого ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОНЛАЙН ФІНАНС» відступило на користь ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» права грошової вимоги до боржників, зокрема, до відповідачки за договором № 891822305, що підтверджується витягом з Реєстру боржників до договору факторингу (а. с. 74-75). Протягом червня 2025 року ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» сплатило кредитору ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОНЛАЙН ФІНАНС» плату за відступлення права вимоги за вказаним договором, що підтверджується платіжними інструкціями (а. с. 64-67).

За Розрахунками заборгованості (а. с. 82-84) сума заборгованості відповідача за Кредитним договором становить 57 083,06 грн, яка складається з: 7 999,40 грн - заборгованість по тілу кредиту, 30 502,13 грн - заборгованість по процентам. Сплачено відповідачкою усього 218,00 грн, з яких: 183,00 грн 19.10.2021, 35,00 грн 10.11.2021.

Отже, між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» як первісним кредитором та відповідачем склалися відносини споживчого кредитування; право вимоги за укладеним між ними кредитним договором було передано 21.12.2021 за договором - ТОВ «Таліон Плюс», 23.02.2023 було передано ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОНЛАЙН ФІНАНС», а потім 04.06.2025 за договором факторингу - позивачу. Обставини кредитування та переходу права вимоги суд вважає доведеними.

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Оцінка аргументів сторін та висновки суду.

Згідно зі ст. 526 Цивільного кодексу України (далі за текстом рішення - ЦК) зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

На підставі ст. 1054 ЦК за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За ст. 1048 ЦК позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно із ст. 1049 ЦК позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику в строк та в порядку, що встановлені договором.

На підставі ст. 610 ЦК порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

За п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до ч. 1 ст. 514 ЦК до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як свідчить Розрахунок заборгованості, зроблений первісним кредитором, відповідачка сплатила 0,60 грн тіла кредиту (а. с. 82 зворот).

Отже, стягненню підлягає 7 999,40 грн тіла кредиту.

Щодо нарахованих процентів.

Як свідчать Розрахунки заборгованості, проценти нараховані за період з 18.09.2021 до 14.02.2022, тобто за 150 днів з дня видачі кредиту.

Оцінюючи строк нарахування процентів, суд враховує таке.

Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом; розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором; у разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Актуальна судова практика тлумачить день повернення позики як останній день строку кредитування тобто строку, на який виданий кредит (про який домовилися сторони).

Відповідно, проценти нараховані після спливу такого строку кредитування безпідставні і не належать до стягнення.

Такий висновок міститься у Постанові Великої Палати Верховного Суду в постанові від 31.10.2018 у справі № 202/4494/16-ц: «право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом…припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування». Аналогічний висновок міститься у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12 (п. 54). Актуальна практика Верховного Суду дотримується саме такої позиції.

Умовами Кредитного договору від 18.09.2021, укладеному первісним кредитором з відповідачкою, передбачено строк кредитування 30 днів з можливістю його продовження (пролонгації), але не більше ніж на 90 днів після завершення Дисконтного періоду. Саме такі умови передбачені пунктами 1.7., 1.12.1. Кредитного договору. Також передбачена можливість продовження строку самого Дисконтного періоду, але у разі сплати позичальником протягом такого Дисконтного періоду усіх нарахованих процентів (п. 1.8. Кредитного договору). Відповідач вперше здійснила платіж в погашення заборгованості за Кредитним договором 19.10.2021, що не заперечується сторонами тобто на 32-й день з дня видачі їй кредиту. Отже, вона не виконала умову, за якої можливе продовження Дисконтного періоду. Відповідно, строк кредитування у такому випадку не може перевищувати 30 днів Дисконтного періоду + 90 днів. Тому загальний строк кредитування у цьому випадку складає усього 120 днів, тобто до 16.01.2022.

Відповідно, заявлений до стягнення позивачем розмір процентів підлягає зменшенню на 7 151,40 грн (30 днів х 238,38 грн). У зв`язку з цим суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення процентів в розмірі 23 350,73 грн.

Разом заборгованість, що підлягає стягненню, становить 31 350,13 грн (23 350,73 грн + 7 999,40 грн).

Частина 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» до відносин сторін у цьому спорі не застосовується з огляду на таке.

Нею передбачено, що військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля, а також крім кредитних договорів щодо придбання та встановлення фотоелектричних модулів та/або вітрових електроустановок разом із гібридними інверторами та установками зберігання енергії, проценти за якими можуть бути погашені чи компенсовані за рахунок третіх осіб або держави.

Згідно з військовим квитком НОМЕР_1 , виданим 18.11.2022, долученим до відзиву на позов, ОСОБА_1 25.08.2022 була зарахована в запас ЗСУ. Відповідно до посвідчення УБД дата його видачі 13.09.2023. Згідно з Довідкою № 2020 від 07.11.2025 відповідач перебуває на військовій службі за мобілізацією в в/ч НОМЕР_2 з 14.05.2025. Отже, усі надані документи свідчать про те, що військова служба відповідачки розпочалася пізніше виникнення кредитних відносин, про якій йде мова у цій справі, та строк нарахування процентів сплив також раніше. Тому відсутні підстави для застосування норми ч. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Щодо витрат на правничу допомогу.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких за ч. 3 ст. 133 ЦПК належать витрати на професійну правову допомогу, які за змістом ст. 137 ЦПК несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За ст. 141 ЦПК розмір витрат, які сторона сплатила у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Суд зазначає, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану сторін.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог ч. 4 ст. 137 ЦПК суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, тому обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, а суд при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу повинен надати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких відповідач має заперечення.

Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим, а також критерій розумності їх розміру, приймає до уваги конкретні обставини справи.

Отже, можна зробити висновок, що ЦПК передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Аналогічна правова позиція була викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 року по справі № 755/9215/15-ц.

Суд встановив, що витрати позивача на правничу допомогу в розмірі 7 000,00 грн підтверджуються такими документами: Договором про надання правничої допомоги № 05/06/25-01 від 05.06.2025 року; Додатковою угодою до Договору про надання правничої допомоги від 05.06.2025; актом прийому-передачі наданих послуг від 25.06.2025 (а. с. 80-81, 85).

Відповідно до п. 3.3. Договору про надання правничої допомоги сторони домовилися про те, що гонорар Адвоката складається з суми вартості послуг, тарифи яких узгоджені сторонами в Протоколі погодження вартості послуг до Договору (Додаток № 1 до Договору). Цей Додаток № 1 позивач надав суду та він наявний серед матеріалів справи (а. с. 86 зворот). Він також наявний в підсистемі «Електронний суд» серед додатків до позову (додаток 25 під назвою «Договір ПД»).

Отже, твердження про його відсутність у відзиві помилкове.

Що стосується відсутності доказів фактичної оплати за надану правничу допомогу, то витрати відшкодовуються незалежно від того, чи сплачено клієнтом їх вартість, чи вони будуть оплачені в майбутньому.

Отже, суд дійшов висновку, що вимоги про відшкодування витрат позивача належно обґрунтовані та доведені, пов`язані з розглядом справи, клопотання відповідача про зменшення їх розміру внаслідок неспівмірності тощо відсутнє, дотримані критерії розумності їх вартості.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір та витрати на правничу допомогу покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, витрати на правничу допомогу мають бути стягнуті з відповідача в частині - в розмірі 5 700,10 грн.

Відповідно до п. 12 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», військовослужбовці, військовозобов`язані та резервісти, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, у справах пов`язаних з виконанням військового обов`язку, а також під час виконання службових обов`язків звільняються від сплати судового збору.

Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Оскільки відповідач надала докази свого перебування на військовій службі, судовий збір в розмірі 1 972,56 грн (пропорційно задоволеній частині вимог) слід компенсувати позивачу за рахунок держави.

На підставі зазначеного, керуючись статтями 12, 13, 19, 80, 81, 82 89, 131, 141, 223, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд

ухвалив таке.

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ» заборгованість за Кредитним договором № 891822305 від 18.09.2021 року в розмірі 31 350,13 грн (тридцять одна тисяча триста п`ятдесят грн 13 коп) грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ витрати на правничу допомогу в розмірі 5 700,10 грн.

Судовий збір у розмірі 1 972,56 гривень, сплачений Товариством з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ» компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не буде подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЮНІТ КАПІТАЛ», юридична адреса: 01024, м. Київ, вул. Рогнідинська, 4А, офіс 10.

Відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення суду складено та підписано 22 грудня 2025 року.

Суддя: М. В. Швець