УХВАЛА

про відмову в забезпеченні позову

19.12.2025 року м. Житомир

Суддя Богунського районного суду міста Житомира Стрілецька О.В.,

розглянувши заяву адвоката Томашевської Оксани Анатоліївни про забезпечення позову, подану у цивільній справі за позовом, поданим представником ОСОБА_1 адвокатом Томашевською Оксаною Анатоліївною, до ОСОБА_2 , третя особа - Служба у справах дітей Житомирської міської ради про встановлення порядку спілкування з дитиною,

ВСТАНОВИВ:

Адвокат Томашевська О.А. в інтересах ОСОБА_1 шляхом використання Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи «Електронний суд» звернулась до суду з позовом, в якому просить визначити порядок зустрічей батька ОСОБА_1 із сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за відсутності матері ОСОБА_2 за наступним графіком: субота - неділя кожного другого та четвертого тижня місяця; 10 днів поспіль для проведення спільного відпочинку кожного сезону (взимку, весною, влітку, осінню) з метою оздоровлення дитини; Новий рік, Різдво, Великдень (по черзі рік з матір`ю, рік з батьком); день народження дитини доба (по черзі - рік з матір`ю, рік з батьком); день народження батька 2 доби; 01.10.2025 доба із можливістю відвідування розважальних дитячих закладів, парків, кафе тощо та місця проживання батька, діда, баби без присутності матері.

Відповідно до ухвали судді від 26.09.2025 відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено проводити в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання.

17.12.2025 адвокат Томашевська О.А. подала заяву про забезпечення позову, в якій просить вжити заходи забезпечення позову шляхом застосування заборони ОСОБА_2 вивозити неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за межі території України (перетинати державний кордон України) без наявності нотаріально посвідченої згоди на вивіз дитини його батька - ОСОБА_1 до набрання законної сили рішення суду у цій справі.

Заявник зазначає, що ОСОБА_1 як батько дитини має право на особисте спілкування з нею, а матір немає права перешкоджати батьку спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування немає негативного впливу на нормальний розвиток дитини і таке спілкування відбувається саме в інтересах дитини. В підготовчому судовому засіданні відповідач зазначила, що має намір вивезти сина на проживання до Іспанії.

Адвокат звертає увагу, що на теперішній час в Україні продовжує діяти воєнний стан, в період якого діє спрощена процедура вивезення дитини за кордон без обов`язкової нотаріально-посвідченої згоди батька.

Мотивуючи заявлені вимоги щодо забезпечення позову заявник посилається на те, що вивезення відповідачкою дитини за кордон зробить неможливим виконання судового рішення у цій справі, предметом якої є встановлення порядку участі батька у вихованні дитини.

Заява про забезпечення позову розглянута без повідомлення учасників справи згідно з приписами ч. 1 ст. 153 ЦПК України.

Відповідно до частини першої статті 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

У статті 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» передбачено, що право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли: 1) він обізнаний з відомостями, які становлять державну таємницю, - до закінчення терміну, встановленого статтею 12 цього Закону; 3) стосовно нього у порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством, застосовано запобіжний захід, за умовами якого йому заборонено виїжджати за кордон, - до закінчення кримінального провадження або скасування відповідних обмежень; 4) він засуджений за вчинення кримінального правопорушення - до відбуття покарання або звільнення від покарання; 5) він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів; 9) він перебуває під адміністративним наглядом Національної поліції - до припинення нагляду. Тимчасове обмеження права громадянина України на виїзд з України у випадках, передбачених частинами першою та шостою цієї статті, запроваджується в порядку, передбаченому законодавством. У разі запровадження такого обмеження орган, що його запровадив, в одноденний строк повідомляє про це громадянина України, стосовно якого запроваджено обмеження, та центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону.

За правилами ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Відповідно до положень статей 149, 150 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Нормами частини 1 статті 150 ЦПК України закріплено види забезпечення позову, зокрема, позов забезпечується: забороною вчиняти певні дії; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

При цьому при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками цього судового процесу.

Тлумачення вказаних норм свідчить, що в цивільному процесуальному законодавстві відсутня правова норма, яка б надавала суду повноваження в порядку, передбаченому статтями 149-150 ЦПК України, застосувати заборону виїзду за межі України як спосіб забезпечення позову.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі №381/4019/18 зазначено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. […] Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. […] Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Проаналізувавши зміст заявлених позовних вимог та захід забезпечення позову, який просить застосувати в цій справі представник позивача, суд визнає неспроможними наведені в заяві про забезпчення позову доводи з приводу того, що незастосування заходів забезпечення позову може будь-яким чином ускладнити чи зробити неможливим виконання судового рішення, яке може бути ухвалене за результатами вирішення справи. Рішення суду про визначення батькові способу участі у вихованні дитини є обов`язковим для виконання відповідно до приписів ст. 18 ЦПК України незалежно від постійного місця проживання відповідачки та спільного з позивачем сина.

Отже, беручи до уваги наведені вище обставини, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову, оскільки обраний позивачем спосіб забезпечення позову шляхом заборони ОСОБА_4 здійснювати виїзд за кордон його сина ОСОБА_3 без нотаріальної згоди батька ОСОБА_1 не відповідає вимогам статті 150 ЦПК України та не може утруднити виконання судового рішення, яке може бути ухвалене за результатами вирішення цього спору.

Керуючись ст. ст. 151-153, 258, 260, 261, 354 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні заяви адвоката Томашевської Оксани Анатоліївни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 , про забезпечення позову - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили негайно після її складення.

Суддя О.В. Стрілецька