Справа № 545/4761/25
Провадження № 2/545/2791/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" грудня 2025 р. м. Полтава

Полтавський районний суд Полтавської області у складі

головуючого судді Зуб Т.О.,

за участю секретар судового засідання Пінчук З.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в м. Полтава цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини, та стягнення додаткових витрат на утримання дитини,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з вищевказаним позовом, в обґрунтування якого зазначила, перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 , від якого 19.05.2012 року народився син ОСОБА_3 . Рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 31.05.2022 року шлюб між сторонами був розірваний та з відповідача на користь ОСОБА_1 були стягнуті аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі у розмірі 3000,00 грн. У сина сторін діагностовано деструктивну форму флюорозу з сильним руйнуванням емалі зубів, а також виражену крихкість зубної емалі, які потребують постійного стоматологічного нагляду та лікування, у зв`язку з чим виникають додаткові витрати на відновлення усіх зубів. За період 2024-2025 роки було витрачено на лікування 16760,00 грн. Також, у неповнолітнього ОСОБА_3 у 2023 році було діагностовано прогресуючу міопію середнього ступеню з астигматизмом обох очей, у зв`язку з чим йому була призначена відповідна терапія. Як зазначає ОСОБА_1 , у зв`язку з лікуванням очей дитини, у 2025 році нею було витрачено близько 20000,00 грн. Відповідач у добровільному порядку відмовляється відшкодовувати половину витрат на лікування. Також, ОСОБА_1 просить збільшити розмір стягуваних аліментів до 5000,00 грн. щомісячно, у зв`язку з виявленим у дитини захворюванням.

Враховуючи вищенаведене, просить суд стягнути з ОСОБА_2 додаткові витрати на утримання дитини у розмірі 18680,00 грн. та збільшити розмір стягуваних аліментів до 5000,00 грн. щомісячно.

Ухвалою судді Полтавського районного суду Полтавської області від 29.10.2025 року позовна заява прийнята до розгляду та відкрите провадження за правилами спрощеного позовного провадження та призначене судове засідання.

19.11.2025 року відповідач ОСОБА_2 в особі свого представника-адвоката Гавриш Б.В. надіслав відзив на позов, у якому просив відмовити у задоволенні вимог ОСОБА_1 та зазначив, що саме по собі лікування зубів та лікування очей не є додатковими витратами. Додаткові витрати у зв`язку з хворобою можуть включати витрати на ліки, спеціальний догляд, лікування, протезування, додаткове харчування, санаторно-курортне лікування та засоби пересування. Ці витрати можуть виникати у випадках, коли людина або її дитина потребують особливого догляду через тяжку хворобу, інвалідність чи немічність. Стосовно 2 квитанцій по 9000 грн., взагалі не зрозуміло кому саме надавалися, і які саме надавалися послуги. А їхня періодичність в декілька днів взагалі наводить на думку введення суду в оману. Позивач зобов`язана довести чітку необхідність у понесенні додаткових витрат на хворобу дитини, в свою чергу захворювання мають бути тяжкими, а дитина потребувати особливого догляду. Позивачка зверталася до ФОПів, а не в лікарню, з якою укладено декларацію. У ФОПів завжди ціни завищені, а рівень акредитації лікаря в багатьох випадках є нижчим. Дана поведінка позивачки наводить на думку, що вона не потребує додаткової фінансової допомоги. З моменту ухвалення рішення суду про стягнення з відповідача аліментів, його майновий та стан здоров`я погіршився, а отже відсутні підстави для збільшення розміру аліментів. Крім цього, що відповідач сумлінно сплачує аліменти, але надмірне стягнення аліментів призведе до неможливості вчасно сплачувати аліменти.

02.12.2025 року позивач ОСОБА_1 надіслала відповідь на відзив, у якій зазначила, що 09.09.2025 року нею була здійснена передплата за виготовлення ортокератологічних лінз (нічні лінзи) для корекції зору сина у розмірі 9000,00 грн., а 03.10.2025 року була здійснена остаточна доплаті в розмірі 9000,00 грн. Дані лінзи виготовлялися індивідуально під замовлення, а оплата. за їх виготовлення була здійснена на підставі договору, укладеного з ТОВ «Медичний центр «Світогляд» про надання медичних послуг (ортокератологічні лінзи) для ОСОБА_3 . Загальна вартість лінз становить 18000,00 грн. Крім того, у сина виявлена деструктивна форма флюрозу постійних зубів, яка є найтяжчою стадією захворювання зубів із сильншим руйнуванням емалі, а також крихкість зубів. Це не «просто лікування зубів», як зазначає відповідач, а необхідність відновлення передніх зубів. У 2023 році, проводячи медичний огляд сина перед новим навчальним роком лікарем-офтальмологом ОСОБА_4 (кандидат медичних наук, ортокератолог першої категорії, кандидат медичних наук, член Європейської академії ортокератології та контролю міопії, спілки дитячих офтальмологів України) було поставлені дитині діагноз «Міопія середнього ступеню з астигматизмом обох очей» та виписано рецепт на окуляри для корекції міопії. Через рік носіння окулярів нею було прийнято рішення замовити ортокератологічні лінзи (нічні лінзи) так як зір продовжував погіршуватись, а після використання вказаних лінз у дитини спостерігався 100% зір на обидва ока, що було підтверджено на контрольних оглядах у лікаря-офтальмолога. Носіння ортокератологічних лінз, які використовує дитина, суттєво сповільнили прогресування у нього короткозорості та астигматизму, а носіння окулярів протягом майже року не дало такого ефекту. Відповідач регулярно спілкується з сином, батьківських прав не позбавлений та чудово знає, що дитина користується лінзами вже другий рік, та може спостерігати, що за цей період зір у дитини суттєво покращився. З віком потреби дитини зростають, збільшуються витрати на харчування; одяг, освіту, медичне обслуговування, дозвілля та розвиток, а її матеріальне становище не дозволяє в повній мірі забезпечити сина необхідним лікуванням та утриманням. З моменту присудження аліментів стан здоров`я дитини погіршився, суми аліментів та її доходів не вистачає для повноцінного розвитку хлопчика та його лікування. Дитина кожні півроку потребує діагностичного обстеження та зміни ортокератологічних лінз 1 раз на рік, а це коштує 18000,00 грн. за самі лінзи щороку. До того ж існують супутні витрати на розчини та зволожуючі краплі. Дитина також потребує відновлення усіх зубів

В судове засідання сторони не з`явилися.

Позивач ОСОБА_1 надала заяву, у якій просила розглянути справу у її відсутність. Позовні вимоги підтримує та просить задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_2 - адвокат Гавриш Б.В. також надіслав заяву про розгляд справи у відсутність сторони відповідача. У задоволені позовних вимог просить відмовити у повному обсязі.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Частиною 2 ст. 18 СК України передбачено, що суд застосовує ті способи захисту прав або інтересів учасників сімейних відносин, які встановлені законом або домовленістю (договором) сторін.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що ОСОБА_2 є батьком неповнолітнього сина- ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 24.05.2012 року (а.с. 7). Рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 31.05.2022 року шлюб між сторонами був розірваний та з відповідача на користь ОСОБА_1 були стягнуті аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі у розмірі 3000,00 грн (а.с. 8-11).

Як зазначає ОСОБА_1 , у сина сторін діагностовано деструктивну форму флюорозу з сильним руйнуванням емалі зубів, а також виражену крихкість зубної емалі, які потребують постійного стоматологічного нагляду та лікування, у зв`язку з чим виникають додаткові витрати на відновлення усіх зубів. За період 2024-2025 роки було витрачено на лікування 16760,00 грн. Також, у неповнолітнього ОСОБА_3 у 2023 році було діагностовано прогресуючу міопію середнього ступеню з астигматизмом обох очей, у зв`язку з чим йому була призначена відповідна терапія. Як зазначає ОСОБА_1 , у зв`язку з лікуванням очей дитини, у 2025 році нею було витрачено близько 20000,00 грн. Відповідно до частини першої статті 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до частини першої статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно (частина друга статті 185 СК України).

Аналіз відповідних норм Закону вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.

Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких визначений зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких особливих обставини підлягають доведенню в судовому засіданні.

Такі особливі обставини є індивідуальними у кожному конкретному випадку, які підлягають доведенню особою, яка пред`явила такий позов.

Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, необхідно враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково.

Згідно зі статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

У постанові від 13 вересня 2017 року у справі № 6-1489цс17 Верховний Суд України зробив правовий висновок, що «СК виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону брати участь у додаткових витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого. Згідно із частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку з розвитком певних її здібностей. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку. За частиною другою статті 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення».

Згідно консультаційних висновків спеціаліста ТОВ «Медичний центр «Світогляд» малолітньому ОСОБА_3 був встановлений діагноз: прогресуюча міопія середнього ступеня з астигматизмом обох очей, алергічний конюктивіт (а.с. 12-13, 14-15), міопія середнього ступеню з астигматизмом, стан рефракційної терапії ОКЛ обох очей (а.с. 17) та рекомендована рефракційна терапія ортокератологічними (нічними) лінзами.

Згідно фіскальних чеків від 09.09.2025р. та від 03.10.2025р. ОСОБА_1 була здійснена оплата на загальну суму 18000,00 грн. за ортокератологічні лінзи (а.с. 17), та за відповідні очні офтальмологічні розчини на загальну суму 2250,00 грн. (а.с 18-20).

Крім того, згідно довідки лікаря-стоматолога, малолітній ОСОБА_5 , потребує постійного стоматологічного нагляду, оскільки страждає на найтяжчу стадію захворювання зубів з сильним руйнуванням емалі аж до дентину- деструктивну форму флюорозу, також маж виражену крихкість зубів (а.с. 21).

Згідно актів приймання наданих послуг, фіскальних чеків та рахунків за оплату послуг, ОСОБА_1 сплатила стоматологічне лікування дитини загальну суму 16760,00 грн. (а.с. 22-29).

А всього, згідно наданих суду доказів, позивачкою було сплачено 37010,00 грн.

Враховуючи, що витрати позивача на лікування дитини є додатковими витратами, які викликані особливими обставинами і стаття 185 СК України встановлює обов`язок того з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, брати участь у додаткових витратах на дитину, суд дійшов висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача частину понесених додаткових витрат, що зумовлені особливою обставиною хворобою дитини.

Пунктом 18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3 роз`яснено, що до передбаченої ст. 185 СК України участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. При одночасному розгляді вимог про стягнення аліментів і додаткових витрат їх має бути визначено у рішенні окремо.

Наявність таких особливих обставини підлягають доведенню в судовому засіданні.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 13 вересня 2017 року у справі № 749/106/17 (провадження № 6-1489цс17) та постанові Верховного Суду від 17 травня 2018 року у справі № 643/11742/16-ц (провадження № 61-26879св18), в постанові Верховного Суду від 22 травня 2019 року в справі № 201/15248/16-ц, від 25 березня 2020 року в справі № 165/2594/17 (провадження № 61-44526св18).

Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 10 травня 2018 року у справі № 61-15690св18.

Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать про витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей людини (наприклад, музичного інструменту або спортивного спорядження тощо), витрати на навчання дитини у платному навчальному закладі, на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття, висновки МСЕК, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров`я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат (на лікування, на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо).

Тобто, розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо).

Відповідач є батьком малолітнього ОСОБА_3 , додаткові витрати позивач понесла у розмірі 37010,00 грн. у зв`язку з необхідним лікуванням дитини, а тому позов підлягає задоволенню в цій частині та з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 слід стягнути 18505,00 грн.

Щодо вимог ОСОБА_1 про збільшення розміру аліментів суд прийшов до наступного висновку.

Згідно положень статті 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів , інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Частиною першою статті 192 Сімейного кодексу України, передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Суд при розгляді вимог позивача про збільшення розміру аліментів враховує те, що після ухвалення попереднього рішення суду про стягнення аліментів змінився визначений положеннями Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів, відтак попередньо визначений судом розмір аліментів цим вимогам вочевидь не відповідає, а тому з вказаних підстав аліменти підлягають збільшенню. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Враховуючи зміст статей 181, 192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Положення статті 192 Сімейного кодексу України, регулює зміну розміру аліментів, тобто їх зменшення або збільшення. У частині першій статті 192 Сімейного кодексу України, наведено перелік обставин, за яких суд може винести рішення, зокрема, про збільшення розміру аліментів. Такими обставинами є: зміна матеріального стану, зміна сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я особи з якої стягуються аліменти, та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Тому, виходячи з вимог чинного законодавства, вказані обставини повинні бути суттєвими і відігравати значну роль у житті заявника, платника аліментів, при розгляді спору про зменшення або збільшення розміру аліментів, встановлених рішенням суду. Відповідно до вимог частини другої статті 182 Сімейного кодексу України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Прожитковий мінімум для дитини відповідного віку (від 6 до 18 років), який станом на 2025 року рік згідно Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» становить 3196 грн., а відповідач сплачує аліменти щомісячно у розмірі 3015,00 грн., що підтверджується копіями платіжних інструкцій (а.с. 48-49), тому суд прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог у цій частині.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Частиною 1 ст. 133 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно з ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно приписів ст. 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

Згідно ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до Договору про надання правничої допомоги № 01 від 17.11.2025 року (а.с. 45-47), акту прийому-передачі виконаних робіт (а.с. 43 звор. бік), вартість витрат на правову допомогу складає 10000,00 грн.

Відповідно до ч. 9 ст. 141 ЦПК України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

При цьому, суд враховує практику Верховного Суду у наведеній вище постанові від 22 березня 2023 року у справі № 758/6113/19, в якій Верховний Суд при перегляді справи в касаційному порядку, зокрема про стягнення аліментів і додаткових витрат, дійшов висновку не присуджувати відповідачу, на користь якого ухвалено судове рішення, всі його витрати на професійну правову допомогу, що заявлені до стягнення.

Зважаючи на викладені правові висновки Верховного Суду, суд вправі самостійно з власної ініціативи, в залежності від конкретних обставин справи, інших доказів, наданих адвокатом, використовуючи свої дискреційні повноваження, не присуджувати стороні всі її витрати на професійну правову допомогу.

Виходячи з конкретних обставин даної справи, оскільки спір виник внаслідок неправильних дій відповідача (неналежне виконання обов`язку щодо сплати додаткових витрат на утримання дитини), враховуючи підстави звернення ОСОБА_1 з вказаним позовом, розмір отримуваних нею щомісячно аліментів та розмір додаткових щомісячних витрат на лікування дитини, тому відповідно до ч. 9 ст. 141 ЦПК України суд покладає на відповідача понесені ним судові витрати на правничу допомогу, пов`язані із розглядом справи у суді першої інстанції, незалежно від результатів вирішення спору.

З урахуванням положень ст.ст. 137, 141 ЦПК України, підлягає стягненню з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 1211,40 грн., оскільки позивач звільнена від сплати судових витрат на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір».

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 141, 247, 258-259, 263, 264, 265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини, та стягнення додаткових витрат на утримання дитини- задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , додаткові витрати на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 18505 (вісімнадцять тисяч п`ятсот п`ять) грн. 00 коп.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , на користь держави судовий збір в розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн. 20 коп.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи якому повне рішення не було вручено в день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Т. О. Зуб