ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Номер провадження 22-ц/818/4424/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 грудня 2025 року м. Харків

Харківський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Мальованого Ю.М.,

суддів: Маміної О.В., Пилипчук Н.П.

за участю:

секретаря судового засідання Шевченко В.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Харкова від 09 липня 2025 року в складі судді Яковлевої В.М. по справі № 638/12826/25 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів,-

В С Т А Н О В И В :

У липні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення коштів.

Позов мотивовано тим, що 01 червня 2021 року між ним та ОСОБА_2 укладено договір позики шляхом складання розписки, відповідно до якого останній отримав у борг 50 000 доларів США строком до 01 червня 2022 року зі сплатою 500 доларів США кожного місяця не пізніше 1-го числа у якості відсотків.

Відповідач належним чином не виконував взяті на себе зобов`язання за вказаним договором, у зв`язку з чим утворилась заборгованість у розмірі 57 354,45 доларів США, яку ОСОБА_1 просив стягнути разом з судовими витратами.

09 липня 2025 року позивач подав заяву про забезпечення позову, в який просив вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно відповідача, а саме:

- квартиру АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 120);

- нежитлове приміщення 9-го поверху № XIV, загальною площею 5,9 кв.м., в житловому будинку літ. "А-25" за адресою: АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1);

- машиномісце № НОМЕР_1 загальною площею 13,6 кв.м в підвалі 2-го рівня житлового будинку літ. "А-25", за адресою: АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01);

- автомобіль марки «TOYOTA», модель: RAV-4 HYBRID, рік випуску: 2021.

Заява мотивована тим, що боржник протягом тривалого часу ухиляється від виконання своїх грошових зобов`язань повернення боргу, які виникли 01 червня 2022 року, а тому існують значні ризики відчуження вказаного майна з метою уникнення можливості звернення стягнення на нього, що може ускладнити або унеможливити виконання судового рішення про стягнення боргу у разі задоволення судом позовних вимог.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Харкова від 09 липня 2025 року заяву про забезпечення позову ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що заявником не надано доказів щодо вартості майна, що унеможливлює оцінити співмірність способу заходів забезпечення позову заявленим позивачем вимогам, у зв`язку з чим заява задоволенню не підлягає.

На вказане судове рішення через систему «Електронний суд» 17 липня 2025 року ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Халабурдін Святослав Володимирович подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм процесуального права, неповне з`ясування обставин по справі, просив ухвалу суду скасувати та вжити заходи забезпечення позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно боржника є співмірним із заявленими позовними вимогами, оскільки згідно розписки, наданої боржником, ним отримано позику як фізична особа, а Апелянтом заявлені до боржника вимоги майнового характеру і ціна позову складає 57 354,45 доларів США, жодних негативних наслідків від накладення арешту на майно боржника для останнього немає, оскільки це жодним чином не впливає на право боржника володіти та користуватися майном, проте у випадку невжиття заходів забезпечення є реальний ризик, що майно буде відчужене боржником і судове рішення буде не виконано.

Він не є власником чи законним володільцем майна боржника, фактично не має можливості замовити оцінку цього майна, а тому посилання суду першої інстанції про необхідність надання доказів стосовно оцінки відповідного суперечить закону.

У судове засідання апеляційного суду сторони-учасники судового розгляду не з`явилися.

Судові повістки-повідомлення про розгляд справи 11 грудня 2025 року, надіслані апеляційним судом на адреси сторін-учасників:

ОСОБА_1 - повернуто на адресу апеляційного суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», що відповідно до пункту 3 частини 8 статті 128 ЦПК України є днем вручення судової повістки (т. 1, а.с. 80-81), крім того про день, час та місце судового засідання учасника повідомлено відповідно до частини 11 статті 128 ЦПК України через оголошення на офіційному вебсайті Судової влади України (т. 1, а.с. 78).

ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , отримано 18 вересня 2025 року в електронному кабінеті (т. 1, а.с. 77).

ОСОБА_2 - повернуто на адресу апеляційного суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», що відповідно до пункту 3 частини 8 статті 128 ЦПК України є днем вручення судової повістки (т. 1, а.с. 82-83), крім того про день, час та місце судового засідання учасника повідомлено відповідно до частини 11 статті 128 ЦПК України через оголошення на офіційному вебсайті Судової влади України (т. 1, а.с. 79).

Апеляційний суд вважає можливим розглянути справу у відсутність учасників справи, явка яких у судове засідання обов`язковою не визнавалась, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково виходячи з такого.

Згідно з частиною 3 статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частинами 1, 2 та 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржувана ухвала суду першої інстанції не відповідає зазначеним вище вимогам цивільного процесуального законодавства України.

Згідно з частинами 1 та 2 статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

При цьому при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності доводів заявника щодо забезпечення позову; збалансованості інтересів сторін; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірність утруднення виконання або невиконання рішення в разі невжиття таких заходів.

Частиною 1 статті 150 ЦПК України наведено перелік видів забезпечення позову, які можуть бути застосовані судом.

Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (частина 3 статті 150 ЦПК України).

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) з урахуванням доказів, наданих стороною для підтвердження своїх вимог, має пересвідчитись, зокрема у тому, що між сторонами дійсно виник спір, існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позовних вимог, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також співмірність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, заявленим позовним вимогам.

При оцінці зазначеної співмірності, слід ураховувати безпосередній зв`язок заяви про забезпечення позову з предметом позову, співвідношення заявленій вимозі, необхідність вжиття забезпечувальних заходів їхній меті.

Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 12 лютого 2020 року в справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) вказала таке: «Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу..[...] Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. [...] Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову».

Обґрунтованою підставою для забезпечення позову має бути існування очевидної загрози порушення законних прав та інтересів позивача у справі у разі невжиття заходів забезпечення позову. Відповідно, звертаючись із заявою про забезпечення позову, особа має довести належність їй таких прав та що невжиття заходів забезпечення позову призведе до утруднення чи неможливості виконання майбутнього рішення суду, при цьому існування загрози порушення прав позивача повинно мати очевидний та об`єктивний характер.

Матеріали справи свідчать, що між сторонами існує спір щодо стягнення заборгованості, розмір якої складає 57 354,45 доларів США, що у гривневому еквіваленті за курсом НБУ становить 2 399 081,32 грн.

Виконання в майбутньому судового рішення у справі про стягнення грошової компенсації, у разі задоволення позовних вимог, безпосередньо пов`язане з обставинами наявності у боржника присудженої до стягнення суми заборгованості. Заборона відчуження або арешт майна, які накладаються судом для забезпечення позову про стягнення грошових коштів, мають на меті подальше звернення стягнення на таке майно у разі задоволення позову.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 01 липня 2025 року № 433600701 ОСОБА_2 належить:

квартира АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 120);

нежитлове приміщення 9-го поверху № XIV, загальною площею 5,9 кв.м., в житловому будинку літ. "А-25" за адресою: АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1);

машиномісце № НОМЕР_1 загальною площею 13,6 кв.м в підвалі 2-го рівня житлового будинку літ. "А-25", за адресою: АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01) (а.с.43-44).

Згідно з Витягом з Єдиного державного реєстру Міністерства внутрішніх справ від 03 липня 2025 року ОСОБА_2 є власником транспортного засобу «TOYOTA», модель: RAV-4 HYBRID, рік випуску: 2021 (а.с. 42).

З огляду на ці факти та заявлені позовні вимоги, судова колегія вважає, що застосування заходу забезпечення позову шляхом накладення заборони відчуження спірного нерухомого майно є домірним позовним вимогам. Невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення, яке суд може ухвалити за результатами розгляду справи.

При цьому обраний вид забезпечення позову не призведе до невиправданого обмеження майнових прав відповідача, оскільки арештоване майно фактично перебуває у володінні власника, а обмежується лише можливість розпоряджатися ним.

Щодо вжиття заходів забезпечення позову щодо автомобіля марки «TOYOTA», модель: RAV-4 HYBRID, рік випуску: 2021, то заява в цій частині задоволенню не підлягає, оскільки майно не конкретизовано, даних про відповідний VIN код або інші ознаки, що дозволяють індивідуалізувати майно, матеріали справи не місять

Слід зазначити, що забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення.

При цьому, у разі, якщо потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпаде або зміняться обставини, що зумовили його застосування, сторони у справі не позбавлені права звернутись до суду з вимогами про скасування заходів забезпечення позову відповідно до статті 158 ЦПК України. Також, статтею 159 ЦПК України передбачено право на звернення з позовом про відшкодування збитків, заподіяних внаслідок вжиття заходів забезпечення позову, за рахунок особи, за заявою якої такі заходи забезпечення позову вживалися.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

На підставі викладеного колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову.

Враховуючи, що справа по суті спору не розглядалась, питання щодо розподілу судових витрат за подачу апеляційної скарги не вирішується.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 369, 374, 376, 381 - 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Харкова від 09 липня 2025 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення його позову до ОСОБА_2 про стягнення коштів задовольнити частково.

Заборони ОСОБА_2 вчиняти дії щодо відчуження належного йому майна:

- квартири АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 120);

- нежитлового приміщення 9-го поверху № XIV, загальною площею 5,9 кв.м., в житловому будинку літ. "А-25" за адресою: АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1);

- машиномісця № НОМЕР_1 загальною площею 13,6 кв.м в підвалі 2-го рівня житлового будинку літ. "А-25", за адресою: АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01).

В іншій частині заяву залишити без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складено 15 грудня 2025 року.

Головуючий Ю.М. Мальований

Судді О.В. Маміна

Н.П. Пилипчук