УХВАЛА

22 грудня 2025 року

м. Київ

справа № 202/20308/23

провадження № 61-14521ск25

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Черняк Ю. В. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від30 жовтня 2025 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпрометиз ТАС», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, про зобов`язання вчинити певні дії, визнання права на отримання даних та стягнення моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпрометиз ТАС» (далі - ТОВ «Дніпрометиз ТАС»), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, про зобов`язання вчинити певні дії, визнання права на отримання даних та стягнення моральної шкоди.

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 10 липня 2024 року, з урахуванням ухвали Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 19 липня 2024 року про виправлення описки, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Не погодившись із рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 10 липня 2024 року, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 30 жовтня 2025 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 10 липня 2024 року.

19 листопада 2025 року ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 30 жовтня 2025 року, справу передати на новий розгляд за встановленою підсудністю для продовження розгляду.

Ухвалою Верховного Суду від 27 листопада 2025 року касаційну скаргу залишено без руху з наданням строку для усунення її недоліків, а саме: надання документа на підтвердження сплати судового збору у встановлених законом порядку і розмірі; надіслання уточненої редакції касаційної скарги із зазначенням у нійвідомостей, передбачених у пункті 3 частини другої статті 392 ЦПК та надання доказів надсилання (доставки до електронних кабінетів) копії скарги всім учасникам справи, а також роз`яснено наслідки невиконання ухвали суду.

Копію ухвали суду касаційної інстанції від 27 листопада 2025 року надіслано ОСОБА_1 до його електронного кабінету в системі Електронний суд. Документ доставлено 29 листопада 2025 року, про що свідчить повідомлення про доставлення електронного листа.

На виконання вимог ухвали суду касаційної інстанції заявником надано уточнену редакцію касаційної скарги з доказами їїнадсилання всім учасникам справи.

Проте аналіз надісланих заявником матеріалів свідчить про неповне виконання вимог ухвали суду касаційної інстанції.

Вимоги ухвали Верховного Суду від 27 листопада 2025 року в частині сплати судового збору за подання касаційної скарги заявником не виконано та зазначено, що відповідно до пункту 2 частини першої статі 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також смертю фізичної особи. У суді першої та апеляційної інстанціїзаявник був звільнений від сплати судового збору під час розгляду справи, а тому мав впевненість, що судом касаційної інстанції він також буде звільнений від сплати судового збору під час розгляду справи.

Надаючи оцінку зазначеним вище доводам, Верховний Суд виходить з такого.

Відповідно до пункту 2 частини першої статі 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також смертю фізичної особи.

При цьому статтею 23 ЦК України передбачено, що моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду від 01 жовтня 2025 року у справі № 760/16017/24 (провадження № 61-2115св25) зазначено, що підстави для звільнення від сплати судового збору, передбачені пунктом 2 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», кореспондуються з пунктом 1 частини другої статті 23, статтею 1168 та параграфом 2 «Відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю» Глави 82 ЦК України.

Як вбачається з позовної заяви ОСОБА_2 у цій справі, позивач заявляє декілька позовних вимог до відповідача: 1) відкликати документ із недостовірною інформацією щодо розрахунку середньомісячного заробітку позивача для визначення розміру відшкодування втраченого заробітку (або відповідної його частини) по виробничій травмі 07.04.1995; 2) припинити дії відповідача, які порушують право позивача на соціальний захист, що включає право на забезпечення його у разі часткової втрати працездатності; 3) зобов`язати відповідача виправити недостовірну інформацію щодо розрахунку середньомісячного заробітку позивача для визначення розміру відшкодування втраченого заробітку (або відповідної його частини) по виробничій травмі 07.04.1995; 4) визнати право позивача на отримання даних щодо розрахунку середньомісячного заробітку для визначення розміру одноразової допомоги по виробничій травмі 07.04.1995; 5) визнати право позивача на отримання даних щодо наказів про перерахування розміру відшкодування шкоди (втраченого заробітку) по виробничій травмі 07.04.1995; 6) відшкодувати моральну (немайнову) шкоду у сумі 2 178 056,07 грн.

При цьому, позивач просить стягнути моральну шкоду за порушення його особистих немайнових прав внаслідок поширення відповідачем недостовірної інформації щодо розміру відшкодування шкоди по виробничій травмі 07 квітня 1995 року. Таким чином, у даному випадку шкоду завдано позивачу саме неправомірними діями (бездіяльністю) відповідача, а не каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров'я, як на тому наполягає позивач, а тому положення пункту 2 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» застосуванню не підлягають.

Підпунктом 9 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» встановлено ставку судового збору за подання фізичною особою до суду апеляційної і касаційної скарг - 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Зазначена вимога стосується подання апеляційних і касаційних скарг на всі без винятку ухвали суду, які підлягають оскарженню, незалежно від того, чи передбачено Законом України «Про судовий збір» справляння судового збору за подання тих заяв, за результатами розгляду яких виносяться відповідні ухвали.

Наведене узгоджується з правовими висновками, викладеними у постановах Великої Палати Верховного Суду від 14 березня 2018 року у справі № 660/612/16-ц (провадження № 14-19цс18), від 29 травня 2018 року у справі № 915/955/15 (провадження № 12-66гс18), у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 20 червня 2018 року у справі №752/7347/16-ц (провадження № 61-10168сво18).

Оскільки заявник оскаржує ухвалу Дніпровського апеляційного суду від30 жовтня 2025 року провідмову у відкритті апеляційного провадження, то касаційна скарга підлягає оплаті судовим збором.

Ураховуючи вищевикладене, а також те, що заявник вимоги ухвали Верховного Суду від 27 листопада 2025 року не виконав, не надав докази сплати судового збору за подання касаційної скарги, недоліки касаційної скарги в цій частині не усунув, касаційна скарга підлягає поверненню особі, яка її подала.

Повернення касаційної скарги, за загальним правилом, не перешкоджає повторному зверненню із касаційною скаргою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Керуючись статтями 185, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від30 жовтня 2025 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпрометиз ТАС», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, про зобов`язання вчинити певні дії, визнання права на отримання даних та стягнення моральної шкоди, повернути заявникові.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Ю. В. Черняк