(2/199/6513/25)
РІШЕННЯ

Іменем України

01.12.2025 року Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпра в складі головуючого судді Руденко В.В., при секретарі Мацак А.О., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження в залі суду м. Дніпра цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позову зазначив, що між Публічним акціонерним товариством акціонерний банк «УКРГАЗБАНК» та ОСОБА_1 21.10.2013 року укладено кредитний договір №437/10/2013/0312, згідно умов якого ОСОБА_1 отримав кредит в розмірі 64710,00 грн. зі сплатою процентів за користування кредитом, виходячи із 16,9 % річних та 21,9 % річних (на прострочену заборгованість) (п. 1.4.1., 1.4.2.).

Відповідно до п. 1.5. кредитного договору кредит надається банком позичальнику шляхом безготівкового перерахування на поточний рахунок ТОВ «Тоніка» № НОМЕР_1 , відкритий в ПАТ «УкрСіббанк», МФО 351005, , з призначенням платежу: «Оплата за автомобіль Geely CK impress №1416 від 24.09.2013 року від ОСОБА_1 , в т.ч. ПДВ 10785,00 грн.

21.10.2013 року ОСОБА_2 уклала договір поруки №312/437-1, за яким несе солідарну відповідальність з позичальником перед кредитором за невиконання зобов`язань по кредитному договору в повному об`ємі, в тому числі неустойки, штрафи, пені (п.1.2., 1.4.).

В 2018 році АБ «Укргазбанк» звертався до Добропільського міськрайонного суду Донецької області (справа №310/8138/18) з позовом про стягнення заборгованості за кредитом з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Позов банку було задоволено 17.12.2018 року та присуджено стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором в сумі 35582,27 грн. та стягнуто з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 витрати по сплаті судового збору в розмірі по 881,00 грн. з кожного.

04.06.2021р. Добропільським міськрайонним судом Донецької області видано виконавчі листи по справі № 310/8138/18.

На даний час заборгованість за кредитним договором по тілу кредиту та відсоткам що підлягала стягненню згідно рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 17.12.2018р. по справі №310/8138/18-ц в повному обсязі не погашена. Тривають виконавчі провадження № 66630624 та № 66631436 по солідарному стягненню заборгованості по справі №310/8138/18 з ОСОБА_1 , та ОСОБА_2 відповідно.

В той же час банк має право претендувати на стягнення заборгованості нарахованої в порядку ч.2 ст. 625 ЦК України на прострочену суму грошового зобов`язання, що підлягає стягненню згідно рішення суду та додатково штрафних санкцій за не страхування предмету застави транспортного засобу.

Згідно розрахунків, заборгованість нарахована в порядку ч.2 ст. 625 ЦК України по 3 % річних та індексу інфляції за період з 17.12.2018р. по 23.02.2022 року складає 11041,11 грн., в т.ч. 3404,20 грн. заборгованості по 3% річних та 7636,91 грн. збільшення заборгованості з урахуванням індексу інфляції, які позивач просить стягнути з відповідача, а також судові витрати по справі.

Ухвалою суду від 30 жовтня 2025 року по справі призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження без виклику сторін.

Відповідач правом на подачу відзиву на позов не скористалась.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 21 жовтня 2013 року між позивачем та відповідачем ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 437/10/2013/0312, відповідно до якого ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 64 710 грн. з процентною ставкою за користування кредитом 16,9 % річних та строком повернення кредитних коштів до 18 січня 2019 року.

В забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором між позивачем та відповідачем ОСОБА_2 був укладений Договір поруки № 312/437-1 від 21 жовтня 2013 року.

В порушення умов кредитного договору відповідач ОСОБА_1 свої зобов`язання не виконував. Рішенням Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 17 грудня 2018 року по справі № 310/8138/18 було стягнуто солідарно з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ), ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 ), які зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 , на користь публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» (, місцезнаходження: 03087, м. Київ, вул. Єреванська, 1) заборгованість за кредитним договором № 437/10/2013/0312 від 21 жовтня 2013 року, яка станом на 29 травня 2018 року становить 35 582,27 грн. (тридцять п`ять тисяч п`ятсот вісімдесят дві гривні двадцять сім копійок) та складається з заборгованості по тілу кредиту 31 188,44 грн. (тридцять одна тисяча сто вісімдесят вісім гривень сорок чотири копійки), заборгованості по процентах 4 393,83 грн. (чотири тисячі триста дев`яносто три гривні вісімдесят три копійки). Стягнуто з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ), який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , на користь публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» (, місцезнаходження: 03087, м. Київ, вул. Єреванська, 1) судовий збір у розмірі 881 (вісімсот вісімдесят дві гривні) 00 копійок. Стягнуто з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 ), яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , на користь публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» (, місцезнаходження: 03087, м. Київ, вул. Єреванська, 1) судовий збір у розмірі 881 (вісімсот вісімдесят дві гривні) 00 копійок

Згідно з ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

За змістом положень статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (стаття 530 ЦК України).

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Отже, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримуватись визначених у договорі строків, зокрема щодо сплати коштів, визначених кредитним договором, а тому прострочення виконання зобов`язання є його порушенням.

Положеннями статті 611 цього Кодексу передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно зі статтею 625 ЦК боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу та 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або законом.

Оскільки стаття 625 ЦК розміщена в розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5ЦК, то вона поширює свою дію на всі зобов`язання, якщо інше не передбачено в спеціальних нормах, які регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов`язань.

Передбачене частиною другою статті 625 ЦК нарахування 3 % річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у отриманні компенсації від боржника. При обрахунку 3 % річних за основу має братися прострочена сума, визначена у договорі чи судовому рішенні, а не її еквівалент у національній валюті України.

У постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року (справа № 14-10цс18) та від 04 липня 2018 р. (справа № 14-154цс18) містяться висновки, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другоюстатті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

При цьому, для застосування частини другої статті 625 ЦК України необхідним є встановлення обсягу грошового зобов`язання, що виникло у боржника перед кредитором.

Судом встановлено, у зв`язку з простроченням повернення позичених коштів за кредитним договором у боржника виникла заборгованість перед кредитором.

За наведеним у частині другій статті 625 ЦК України регулюванням відповідальності за прострочення грошового зобов`язання на боржника за прострочення виконання грошового зобов`язання покладається обов`язок сплатити кредитору на його вимогу суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Проценти, встановлені статтею 625 ЦК України, підлягають стягненню саме при наявності протиправного невиконання (неналежного виконання) грошового зобов`язання. Тобто, проценти, що стягуються за прострочення виконання грошового зобов`язання за частиною другою статті 625 ЦК України є спеціальним видом відповідальності за таке порушення зобов`язання. На відміну від процентів, які є звичайною платою за користування грошима, зокрема за договором позики, до них застосовуються загальні норми про цивільно-правову відповідальність.

За період після прострочення повернення позики після закінчення дії кредитного договору підлягають стягненню річні проценти відповідно до частини другої статті 625 ЦК України як грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, тобто як міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання.

Звернувшись до суду із вказаними позовними вимогами, банк просив суд стягнути з в порядку ч.2 ст. 625 ЦК України 3 % річних та інфляційні витрати за період з 17.12.2018р. по 23.02.2022 року, що складає 11041,11 грн., в т.ч. 3404,20 грн. заборгованості по 3% річних та 7636,91 грн. збільшення заборгованості з урахуванням індексу інфляції.

Судом встановлено, що позивач, реалізував своє право на звернення у встановлені законом строки до примусового виконання рішення суду, проте будь-яких доказів щодо того, чи виконане рішення у примусовому порядку, частково виконане або не виконане не надав.

Крім того, між сторонами для забезпечення виконання кредитних зобов`язань укладався договір застави від 21.10.13 року, проте будь-який доказів щодо звернення стягнення на предмет застави або відсутність такого позивачем суду не надано, що позбавляє суд можливості переконатись у фактичному розмірі заборгованості, а також обґрунтованості вимог щодо штрафу за відсутність страхування предмету застави.

За таких обставин, у задоволенні позовних вимог ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» до відповідача слід відмовити.

Згідно з вимогами ст. 141 ЦПК України з урахуванням того, що суд дійшов висновку про необхідність відмовити в задоволенні позовних вимог, судовий збір слід покласти за рахунок позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.5, 10-11, 12, 13, 60, 76-80, 89, 128, 141, 258, 259, 265, 354-355 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ :

У задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, - відмовити.

Судові витрати по справі віднести за рахунок позивача.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя В.В. Руденко