ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2025 року Фастівський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Ковалевської Л.М.,

за участі секретаря Омельчук С.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Фастові Київської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» про захист прав споживачів, -

ВСТАНОВИВ:

В квітні 2025 року адвокат Перегон Юрій Олексійович, який діє в інтересах позивачки ОСОБА_1 через систему «Електронний суд» звернувся до Фастівського міськрайонного суду Київської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» про захист прав споживачів, в якому просив:

- визнати договір розподілу природного газу між ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» неукладеним;

- визнати відсутність заборгованості ОСОБА_1 перед Товариством з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» за послугу з розподілу природного газу за адресою: АДРЕСА_2 ;

- зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» (04116, місто Київ, вул. Шолуденка, будинок 1, Код ) скасувати нарахування та облік заборгованості ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) за послугу з розподілу природного газу за адресою: АДРЕСА_2 .

Позовні вимоги сторона позивача мотивує тим, що 17.03.2025 ОСОБА_1 (надалі Позивачка) отримала поштове відправлення від ТОВ «Газорозподільні мережі України» (надалі Відповідач), в якому було повідомлення про припинення розподілу природного газу за адресою проживання Позивачки, а саме: АДРЕСА_2 , яке буде здійснено 04.04.2025 через нібито наявність якоїсь заборгованості на суму 5274,19 грн. Позивачка вважає такі вимоги та дії Відповідача повністю незаконними та такими, що порушують її права на користування комунальними послугами. Позивачка немає з Відповідачем жодних офіційних відносин, оскільки не укладала, не підписувала з Відповідачем жодних документів (в тому числі договорів та заяв приєднання). Натомість, Позивачка має договірні відносини з питань забезпечення газопостачання з АТ «Київоблгаз». У 2023 році між Позивачкою та АТ «Київоблгаз» було укладено відповідний договір і з того часу жодного повідомлення про припинення дії такого договору Позивачка не отримувала. Також, Позивачка не отримувала жодних офіційних документів щодо передачі (переведення) прав по вказаному договору із АТ «Київоблгаз» на будь-яких інших осіб, в тому числі і на Відповідача. Сторона позивача зазначає, що ОСОБА_1 , також, не укладала жодних додаткових угод про припинення договору з АТ «Київоблгаз». Відповідач не надав жодних доказів того, що саме Відповідач є надавачем послуги з розподілу газу за адресою проживання Позивачки та що саме він здійснив надання таких послуг Позивачці. В зв`язку з цим, всі вимоги від Відповідача про оплату за нібито надані послуги з розподілу газу, Позивачка вважає безпідставними та незаконними. Позивачка належним чином здійснює оплату за спожитий газ, а тому виникнення будь-якої заборгованості є неможливим. Також, у повідомленні про припинення розподілу газу не міститься детального розрахунку заборгованості, та не вказано за який період виникла така заборгованість, що робить неможливим Позивачці здійснити перевірку правильності нарахування розміру такої заборгованості та з`ясувати підставу її виникнення, а саме час з якого, нібито, права від АТ «Київоблгаз» перейшли до Відповідача. Таким чином, Позивачка вважає, що вона не має зобов`язань, а отже і заборгованості, перед Відповідачем за оплату послуги з розподілу природного газу, оскільки відповідний договір неукладений та Відповідач не надав докази того, що саме він є надавачем вказаної послуги.

Ухвалою суду від 15 квітня 2025 року відкрито провадження у справі у спрощеному позовному провадженні з викликом сторін.

07.05.2025 через систему «Електронний суд» надійшов відзив на позовну заяву в якому вони просили відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» про захист прав споживачів повністю, посилаючись на наступні обставини.

Постановою НКРЕКП № 1839 від 26.12.2022 ТОВ "Газорозподільні мережі України" видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з розподілу природного газу. Постановою НКРЕКП № 1596 від 31.08.2023 «Про внесення змін до додатка до постанови НКРЕКП від 26 грудня 2022 року №1839 та врегулювання питань щодо провадження ТОВ «ГАЗОРОЗПОДІЛЬНІ МЕРЕЖІ УКРАЇНИ» діяльності з розподілу природного газу» зобов`язано ТОВ «ГАЗОРОЗПОДІЛЬНІ МЕРЕЖІ УКРАЇНИ» () виконання зобов`язань, покладених НКРЕКП на АТ «КИЇВОБЛГАЗ» за результатами заходів державного контролю ліцензованої діяльності АТ «КИЇВОБЛГАЗ».

Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відокремленим підрозділом позивача є Київська філія ТОВ "Газорозподільні мережі України", яка згідно Положення про Київську філію діє від імені ТОВ "Газорозподільні мережі України" (далі Оператора ГРМ/Заявник) та здійснює діяльність з розподілення газоподібного палива через місцеві (локальні) трубопроводи для задоволення потреб споживачів природного газу, відповідно до отриманих від газотранспортних організацій поставлених обсягів.

Відтак, з 01.09.2023 Київська філія ТОВ "Газорозподільні мережі України" виконує функції Оператора ГРМ, визначені Законом України "Про ринок природного газу", Кодексом газорозподільних систем, затвердженого Постановою НКРЕКП від 30.09.2015 №2494.

Відповідно до п.1 гл. 3 розділу VI Кодексу ГРМ здійснення відбору (споживання) природного газу споживачем за відсутності укладеного договору розподілу природного газу не допускається. Договір розподілу природного газу між Оператором ГРМ та споживачем укладається шляхом підписання заяви-приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу, що відповідає Типовому договору розподілу природного газу, розміщеному на офіційному веб-сайті Регулятора та Оператора ГРМ та/або в друкованих виданнях, що публікуються на території його ліцензованої діяльності з розподілу газу, і не потребує двостороннього підписання сторонами письмової форми договору.

Також, представник відповідача зазначає, що споживач не звертався до ТОВ «Газорозподільні мережі України» в особі Київської філії ТОВ «Газорозподільні мережі України» із заявами про припинення розподілу природного газу, а фактично користувався послугами із розподілу природного газу, про що свідчить його споживання, визнаючи таким чином наявність правовідносин, а відтак взаємних прав та обов`язків, що з них випливають. Позивачка стверджує, що здійснює належним чином оплату за спожитий газ, але це не відповідає дійсності. Оплата вартості послуги з розподілу природного газу здійснюється споживачем, що є побутовим до 20 числа (включно) місяця, в якому надаються послуги з розподілу природного газу, на підставі рахунка Оператора ГРМ. Оплата здійснюється виключно грошовими коштами на поточний рахунок Оператора ГРМ. За таких обставин, позовні вимоги є необґрунтованими, не доведеними та не підлягають задоволенню.

27.05.2025 через систему «Електронний суд» представником позивача адвокатом Перегоном Ю.О. направлено до суду додаткові пояснення у справі, в яких він просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, оскільки договір розподілу природного газу між сторонами не був укладений у порядку, встановленому ЦК, згоди Позивачки на укладення такого договору не було, а Відповідач не довів правомірність свого статусу оператора ГРМ щодо конкретної газорозподільної мережі, до якої приєднаний об`єкт Позивачки.

Відповідач посилається на те, що договір розподілу природного газу є договором приєднання, який укладається без двостороннього підписання, лише шляхом споживання газу. Однак така позиція суперечить законодавству та практиці Верховного Суду України. Позивачка не отримувала жодних повідомлень з відповідними документальними підтвердженнями про зміну постачальника послуг від АТ «Київоблгаз» до Відповідача та не давала на це своєї згоди. Відповідач не надав належних доказів, що Позивачка була повідомлена належним чином та з усіма підтверджуючими документами про зміну оператора газорозподільних мереж та умов надання послуг. Таким чином, дії Відповідача щодо примусового нав`язування умов договору є неправомірними та порушують законні права Позивачки. Окрім цього, Відповідачем не було надано належних розрахунків щодо нібито наявної заборгованості, що є порушенням прав споживача, як передбачено Законом України «Про житлово-комунальні послуги». Належна документація, що підтверджує правомірність та точність розрахунків, повинна бути надана споживачу. Також слід звернути увагу на те, що посилання Відповідача на пункти Кодексу систем розподілу є юридично необґрунтованими, оскільки Верховний Суд у постанові від 23.11.2023 (справа № 641/8379/21) чітко вказав, що Кодекс систем розподілу, затверджений постановою НКРЕКП, не належить до актів цивільного законодавства, оскільки НКРЕКП не наділена повноваженнями видавати нормативно-правові акти з питань, що регулюють цивільні відносини. Тому положення цього Кодексу не можуть використовуватися для врегулювання цивільноправових відносин, зокрема щодо моменту та порядку укладення договорів.

Лише після здійснення Позивачкою оплати послуг з розподілу газу, можна стверджувати, що вона вчинила б дії, що вказували б на акцептування Позивачкою договору з розподілу газу. Але Позивачка такої оплати не здійснювала, тому і не вчиняла жодних дій, що вказували б на акцептування договору з розподілу газу. Таким чином, всі посилання Відповідача на те, що Позивачка вчинила дії, що вказали на акцептування договору з розподілу газу є безпідставними та такими, що не ґрунтуються на чинних нормах законодавства.

29.07.2025 через систему «Електронний суд» адвокат Перегон Ю.О., який діє в інтересах позивачки ОСОБА_1 направив до суду додаткові пояснення у справі щодо відсутності документальних підтверджень повноважень представника відповідача Кривенко О.С. В яких він зазначив, що відзив на позовну заяву та інші документи, що були подані Кривенко О.С., подані нею саме від імені Київської філії ТОВ «Газорозподільні мережі України», а не від ТОВ «Газорозподільні мережі України». В позовній заяві у якості відповідача було зазначено саме ТОВ «Газорозподільні мережі України», а не Філія. Так, Київська філія ТОВ «Газорозподільні мережі України» не є юридичною особою та не може бути відповідачем по даній справі. Відповідачем по даній справі є виключно ТОВ «Газорозподільні мережі України», тому відзив на позовну заяву повинен бути виключно від ТОВ «Газорозподільні мережі України».

26.08.2025 через систему «Електронний суд» представник Київської філії ТОВ «Газорозподільні мережі України» Кривенко О.С. направила клопотання про приєднання до матеріалів справи документів, що підтверджують її представництво.

18.11.2025 через систему «Електронний суд» представником Київської філії ТОВ «Газорозподільні мережі України» Кривенко О.С. подано до суду додаткові пояснення у справі, в яких вона зазначила, що Постановою НКРЕКП №1839 від 26.12.2022 ТОВ "Газорозподільні мережі України" видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з розподілу природного газу. Постановою НКРЕКП № 1596 від 31.08.2023 «Про внесення змін до додатка до постанови НКРЕКП від 26 грудня 2022 року № 1839 та врегулювання питань щодо провадження ТОВ «ГАЗОРОЗПОДІЛЬНІ МЕРЕЖІ УКРАЇНИ» діяльності з розподілу природного газу» зобов`язано ТОВ «ГАЗОРОЗПОДІЛЬНІ МЕРЕЖІ УКРАЇНИ» виконання зобов`язань, покладених НКРЕКП на АТ «КИЇВОБЛГАЗ» за результатами заходів державного контролю ліцензованої діяльності АТ «Київоблгаз». Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відокремленим підрозділом позивача є Київська філія ТОВ "Газорозподільні мережі України", яка згідно Положення про Київську філію діє від імені ТОВ "Газорозподільні мережі України" (далі Оператора ГРМ/Заявник) та здійснює діяльність з розподілення газоподібного палива через місцеві (локальні) трубопроводи для задоволення потреб споживачів природного газу, відповідно до отриманих від газотранспортних організацій поставлених обсягів. Споживач не звертався до ТОВ «Газорозподільні мережі України» в особі Київської філії ТОВ «Газорозподільні мережі України» із заявами про припинення розподілу природного газу, а фактично користувався послугами із розподілу природного газу, про що свідчить його споживання, визнаючи таким чином наявність правовідносин, а відтак взаємних прав та обов`язків, що з них випливають. Позивачка стверджує, що здійснює належним чином оплату за спожитий газ, але це не відповідає дійсності.

Представник позивача адвокат Перегон О.А. в судовому засіданні вимоги позову підтримав, просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача Кривенко О.С. в судовому засіданні в задоволенні позову просила відмовити.

Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази по справі, суд доходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником будинку за адресою АДРЕСА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про право власності (а.с.28-29).

17.03.2025 ОСОБА_1 отримала поштове відправлення від ТОВ «Газорозподільні мережі України», в якому було повідомлення про припинення розподілу природного газу за адресою проживання Позивачки, а саме: АДРЕСА_2 , яке буде здійснено 04.04.2025 через наявну заборгованість на суму 5274,19 грн. (а.с.27).

При цьому, судом також встановлено, що позивачка має договірні відносини з питань забезпечення газопостачання з АТ «Київоблгаз», що підтверджується додатковою угодою 9/274 ФД до договору на експлуатацію складових газорозподільної системи від 03.01.2017 (а.с.18)

У 2023 році між позивачкою та АТ «Київоблгаз» було укладено відповідний договір і з того часу жодного повідомлення про припинення дії такого договору Позивачка не отримувала.

Як вбачається з ухвали Фастівського міськрайонного суду від 19.02.2025, ТОВ «Газорозподільні мережі України» було відмовлено у видачі судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за послугу з розподілу природного газу у зв`язку з тим, що заявником не надано доказів, що саме ОСОБА_2 є споживачем послуг з постачання природного газу, а матеріали заяви не містять підписану боржником заяву-приєднання, а також докази надсилання такої заяви останньому (а.с.36-37).

Як вбачається з повідомлення про припинення розподілу газу, останнє не містить детального розрахунку заборгованості, а також не вказано за який період виникла така заборгованість, що фактично унеможливлює здійснення перевірки правильності нарахування розміру такої заборгованості та з`ясувати підставу її виникнення, а саме час з якого права від АТ «Київоблгаз» перейшли до Відповідача.

Постановою НКРЕКП № 1839 від 26.12.2022 ТОВ "Газорозподільні мережі України" видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з розподілу природного газу. Постановою НКРЕКП № 1596 від 31.08.2023 «Про внесення змін до додатка до постанови НКРЕКП від 26 грудня 2022 року №1839 та врегулювання питань щодо провадження ТОВ «ГАЗОРОЗПОДІЛЬНІ МЕРЕЖІ УКРАЇНИ» діяльності з розподілу природного газу» зобов`язано ТОВ «ГАЗОРОЗПОДІЛЬНІ МЕРЕЖІ УКРАЇНИ» () виконання зобов`язань, покладених НКРЕКП на АТ «КИЇВОБЛГАЗ» за результатами заходів державного контролю ліцензованої діяльності АТ «КИЇВОБЛГАЗ».

Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відокремленим підрозділом позивача є Київська філія ТОВ "Газорозподільні мережі України", яка згідно Положення про Київську філію діє від імені ТОВ "Газорозподільні мережі України" (далі Оператора ГРМ/Заявник) та здійснює діяльність з розподілення газоподібного палива через місцеві (локальні) трубопроводи для задоволення потреб споживачів природного газу, відповідно до отриманих від газотранспортних організацій поставлених обсягів.

Відтак, з 01.09.2023 Київська філія ТОВ "Газорозподільні мережі України" виконує функції Оператора ГРМ, визначені Законом України "Про ринок природного газу", Кодексом газорозподільних систем, затвердженого Постановою НКРЕКП від 30.09.2015 №2494.

Відповідно до п.1 гл. 3 розділу VI Кодексу ГРМ здійснення відбору (споживання) природного газу споживачем за відсутності укладеного договору розподілу природного газу не допускається.

Як стверджує представник відповідача, Договір розподілу природного газу між Оператором ГРМ та споживачем укладається шляхом підписання заяви-приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу, що відповідає Типовому договору розподілу природного газу, розміщеному на офіційному веб-сайті Регулятора та Оператора ГРМ та/або в друкованих виданнях, що публікуються на території його ліцензованої діяльності з розподілу газу, і не потребує двостороннього підписання сторонами письмової форми договору.

При цьому, судом встановлено, що станом на дату постановлення ухвали Фастівського міськрайонного суду лютий 2025 року, ТОВ «Газорозподільні мережі України» не довели належними доказами наявність підстав вважати, що ОСОБА_1 є споживачем послуг саме ТОВ «Газорозподільні мережі України».

Матеріали справи на даний час теж не містять доказів, що саме ОСОБА_1 є споживачем послуг з постачання природного газу саме Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України», оскільки відповідач не надав суду копію підписаної позивачем заяви-приєднання, або ж доказів направлення такої на адресу позивача.

Відповідач посилається на те, що договір розподілу природного газу є договором приєднання, який укладається без двостороннього підписання, лише шляхом споживання газу. Однак така позиція суперечить законодавству та практиці Верховного Суду України.

Відповідно до статті 6 Цивільного Кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

Відповідно до частин першої, четвертої, п`ятої статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Підприємець не має права відмовитися від укладення публічного договору за наявності у нього можливостей надання споживачеві відповідних товарів (робіт, послуг). У разі необгрунтованої відмови підприємця від укладення публічного договору він має відшкодувати збитки, завдані споживачеві такою відмовою. Актами цивільного законодавства можуть бути встановлені правила, обов`язкові для сторін при укладенні і виконанні публічного договору.

У частині другій статті 638 ЦК України визначено, що договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами (частини перша, третя статті 639 ЦК України).

Згідно з частинами першою та другою статті 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії.

Пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Пропозиція укласти договір може бути відкликана до моменту або в момент її одержання адресатом. Пропозиція укласти договір, одержана адресатом, не може бути відкликана протягом строку для відповіді, якщо інше не вказане у пропозиції або не випливає з її суті чи обставин, за яких вона була зроблена (частина перша, третя статті 641 ЦК України).

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом (частина перша та друга статті 642 ЦК України).

Під час судового розгляду, представником відповідача так і не було надано суду доказів направлення позивачу пропозиції укласти договір, якою є заява-приєднання.

Верховний Суд у постанові від 23.11.2023 (справа № 641/8379/21) вказав, що Кодекс систем розподілу, затверджений постановою НКРЕКП, не належить до актів цивільного законодавства, оскільки НКРЕКП не наділена повноваженнями видавати нормативно-правові акти з питань, що регулюють цивільні відносини.

Отже, оскільки Кодекс систем розподілу не є актом цивільного законодавства, тому він не може регулювати цивільні відносини, зокрема і щодо порядку укладення договорів. Тому до спірних відносин в частині визначення моменту укладення договору про стандартне приєднання до газових мереж системи розподілу застосуванню підлягають норми ЦК України, а тому положення цього Кодексу не можуть використовуватися для врегулювання цивільно-правових відносин, зокрема щодо моменту та порядку укладення договорів.

Отже, лише після підписання заяви-приєднання споживачем та здійснення позивачкою оплати послуг з розподілу газу, можна було би стверджувати, що вона вчинила дії, що вказують на акцептування позивачкою договору з розподілу газу.

Проте, позивачка такої заяви не отримувала, не підписувала, такої оплати не здійснювала, тому і не вчиняла жодних дій, що вказували на акцептування договору з розподілу газу.

Таким чином, всі посилання відповідача на те, що позивачка вчинила дії, що вказали на акцептування договору з розподілу газу є безпідставними та такими, що не ґрунтуються на чинних нормах законодавства.

У частинах першій, третій статті 12, частинах першій, п`ятій, шостій статті 81 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд, з урахуванням вищевикладеного дійшов висновку, що договір розподілу природного газу між сторонами не був укладений у порядку, встановленому Цивільним кодексом України, згода ОСОБА_1 на укладення такого договору відсутня, а тому наявні підстави визнати договір розподілу природного газу між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» неукладеним.

Крім цього, відповідачем не доведено належними доказами правомірність статусу оператора ГРМ щодо конкретної газорозподільної мережі, до якої приєднаний об`єкт нерухомості позивачки, а саме домоволодіння за адресою АДРЕСА_2 .

Відповідач стверджує, що Постановою НКРЕКП №1839 від 26.12.2022 ТОВ "Газорозподільні мережі України" видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з розподілу природного газу і саме ліцензія є документом що підтверджує статус надавача послуг.

Проте, Кодекс систем розподілу, затверджений постановою НКРЕКП, не належить до актів цивільного законодавства, оскільки НКРЕКП не наділена повноваженнями видавати нормативно-правові акти з питань, що регулюють цивільні відносини, а отже ліцензія на право провадження господарської діяльності з розподілу природного газу ТОВ "Газорозподільні мережі України" є не документом, що підтверджує статус вказаного товариства як надавача послуг.

Щодо решти позовних вимог, а саме визнати відсутність заборгованості ОСОБА_1 перед Товариством з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» за послугу з розподілу природного газу за адресою: АДРЕСА_2 та зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» скасувати нарахування та облік заборгованості ОСОБА_1 за послугу з розподілу природного газу за адресою: АДРЕСА_2 , то останні є похідними від першої позовної вимоги, а тому теж підлягають до задоволення.

Керуючись ст. 9-14, 19, 23, 27, 133, 137, 141, 280, 281 ЦПК України, ст..627-641 ЦК України, Постанова Верховного Суду від 23.11.2023 (справа № 641/8379/21) суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рнокпп: НОМЕР_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України», 04116, місто Київ, вул. Шолуденка, будинок 1, Код про захист прав споживачів, - задовольнити.

Визнати договір розподілу природного газу між ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» (04116, місто Київ, вул. Шолуденка, будинок 1, Код ) неукладеним.

Визнати відсутність заборгованості ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) перед Товариством з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» (04116, місто Київ, вул. Шолуденка, будинок 1, Код ) за послугу з розподілу природного газу за адресою: АДРЕСА_2 .

Зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» (04116, місто Київ, вул. Шолуденка, будинок 1, Код ) скасувати нарахування та облік заборгованості ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) за послугу з розподілу природного газу за адресою: АДРЕСА_2 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 17.12.2025.

Суддя Леся КОВАЛЕВСЬКА