Провадження № 2/638/7185/25

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2025 року м. Харків

Шевченківський районний суд м. Харкова у складі головуючого судді Малахової О.В., за участю секретаря судового засідання Дрозденко У.С., розглянувши позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі - Позивач) звернулося до з позовом до ОСОБА_1 (далі - Відповідач), у якому просить стягнути з Відповідача заборгованість за кредитними договорами у розмірі 70609,55 грн, а саме: за кредитним договором № від 20.01.2021 в розмірі 33631,55 грн, з яких: 14162,61 грн - загальна заборгованість по тілу кредиту; 1,94 грн - загальна заборгованість по відсоткам; 19467,00 грн - загальна заборгованість по комісії; за кредитним договором №16748-02/2021 в розмірі 18000,00 грн, з яких: 4500,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 13500,00 грн - сума заборгованості за відсотками; за договором позики №3928659 в розмірі 18978 грн, з яких: 6000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 12978,00 грн - сума заборгованості за відсотками; а також просить покласти на Відповідача судові витрати.

Ухвалою від 13.10.2025 відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням сторін.

Представник Відповідача надав відзив на позов, у якому зазначає про незаконність нарахування відсотків за кредитним договором № від 20.01.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Центр фінансових рішень» (далі - ТОВ «ФК «ЦФР») та Відповідачем, оскільки відсутні умови кредитування щодо розміру відсотків за користування кредитом. Разом з цим зазначив, що матеріали справи не містять підписаного ТОВ «ФК «ЦФР» та АТ «Таскомбанк» акту приймання-передачі Реєстру прав вимог та доказів сплати АТ «Таскомбанк» грошових коштів згідно п. 3.1 договору факторингу №200921 від 20.09.2021, а тому позивачем не надано доказів набуття АТ «ТАСКОМБАНК» права вимоги до відповідача за кредитним договором № від 20.01.2021, а тому наступне відступлення права вимоги до відповідача від АТ «Таскомбанк» до ТОВ «ФК ЄАПБ» є таким, що не підтверджує набуття ТОВ «ФК ЄАПБ» права вимоги до Відповідача. Представник Відповідача стверджує про протиправність нарахування Відповідачу відсотків у розмірі 12 825,00 грн за користування кредитом за кредитним договором №16748-02/2021 від 25.02.2021, укладеним між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ІНВЕСТРУМ» та Відповідачем, оскільки докази того, що позичальник ініціював продовження строку користування кредитом кредитним договором №16748-02/2021 за та зміну дати повернення всієї суми кредиту матеріали справи не містять. На такі ж доводи посилається представник Відповідача щодо нарахування відсотків у розмірі 9396,00 грн, за договором позики № 3928659 від 23.02.2020, укладеним між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» та Відповідачем. Разом з цим наголосив про безпідставність вимоги Позивача про стягнення з Відповідача 19457,00 грн заборгованості за комісією за надання кредиту за кредитним договором № від 20.01.2021, оскільки умовами кредитного договру сторони не погодили сплату комісії за надання та обслуговування кредиту, а отже Відповідачу встановлено плату за послуги банку, які за законом повинні надаватись безоплатно. На підставі викладеного, представник Відповідача просить Відмовити в задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором № від 20.01.2021 у розмірі 33 631,55 грн; відмовити в задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за процентами за кредитним договором №16748-02/2021від 25.02.2021 року в розмірі 12 825,00 грн; відмовити в задоволенні позовних про стягнення заборгованості за процентами за договором позики №3928659 від 23.12.2020 року в розмірі 9396,00 грн.

Представник Позивача надав відповідь на відзив, де зазначає, що такий є необґрунтованим та просить позов задовольнити, вказує на те, що Відповідачем не надано суду належних і допустимих доказів на спростування позовних вимог, а саме того, що відповідні кошти не були зараховані на картковий рахунок Позичальника, вказаний у договорі, або доказів того, що вказаний картковий рахунок йому не належить. Заперечуючи проти перерахування кредитних коштів, Відповідач не позбавлений можливості надати відповідні банківські дані/інформацію на підтвердження своїх доводів, маючи при цьому безперешкодний та повний доступ до таких. У відзиві просить витребувати необхідні докази та пояснення від Акціонерного Товариства «ТАСКОМБАНК» а саме: - інформацію щодо наявності у ОСОБА_1 рахунків відкритих у банку станом на 20.01.2021; інформацію щодо належності ОСОБА_1 IBAN рахунку НОМЕР_1 , виписку по рахунку за IBAN рахунком НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_1 у період з 20.01.2021 по 25.01.2021; інформацію про надходження у період з 20.01.2021 по 25.01.2021 на IBAN рахунок НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_1 грошових коштів в сумі 15450,00 грн.

Суд, враховуючи положення частини першої статті 83 та частини першої статті 84 ЦПК України, зазначає, що клопотання про витребування доказів, яке міститься у відповіді на відзив, підлягає залишенню без задоволення.

Разом з цим, суд враховує вимоги частини першої статті 44 ЦПК України щодо обов`язку особи, яка бере участь у справі, добросовісно реалізовувати свої права та виконувати процесуальні обов`язки, зокрема щодо і звернення з клопотанням про витребування доказів.

Представник Позивача у судове засідання не з`явився, у відповіді на відзив просить здійснювати розгляд справи без його участі.

Відповідач у судове засідання не з`явився, причини неявки не повідомив.

Суд, розглянувши матеріали справи, встановив що 20.01.2021 ОСОБА_1 уклав з ТОВ «ФК «ЦФР» кредитний договір №, за умовами якого отримує кредит у розмірі 15450,00 грн, строк кредитування 24 місяці. Вказаний кредитний договір містить реквізити за якими кредитодавець має виплатити грошові кошти.

На підставі Договору факторингу №200921 від 20.09.2021 укладеного між ТОВ «ФК «ЦФР» та Акціонерним товариством «ТАСКОМБАНК» (далі АТ «ТАСКОМБАНК»), до останнього перейшло право вимоги до боржників ТОВ «ФК «ЦФР».

26.06.2024 між АТ «ТАСКОМБАНК» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» (далі - ТОВ «ФК «ЄАПБ», Позивач) укладено договір факторингу №HI/11/20-Ф відповідно до умов якого, ТОВ «ФК «САПБ» зобов`язується передати (сплатити) АТ «ТАСКОМБАНК» суму фінансування, а АТ «ТАСКОМБАНК» зобов`язується відступити ТОВ «ФК «ЄАПБ» права вимоги за кредитними договорами, договорами поруки в обсязі та на умовах, що існують на дату відступлення прав вимоги. Відповідно до Додатку № 1 до Договору факторингу №HI/11/20-Ф від 26.06.2024 реєстру прав вимог ТОВ «ФК «САПБ» набув права грошової вимоги до Відповідача в сумі 33631.55 грн, з яких: 14162,61 грн - загальна заборгованість по тілу кредиту, 1.94 грн - загальна заборгованість по відсоткам; 19467 грн - загальна заборгованість по комісії.

25.02.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ІНВЕСТРУМ» (далі - ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ») та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №16748-02/2021, за умовами якого товариство надає кредит в розмірі 4500,00 грн строком на 30 днів, тобто до 26.03.2021, а також на умовах повернення та сплати відсотків.

30.11.2021 ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу № 30112021-1 відповідно до умов якого ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників від 30.11.2021 до Договору факторингу №30112021-1 від 30.11.2021 ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до Відповідача в сумі 18000,00 грн, з яких: 4500 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 13500 грн - сума заборгованості за відсотками.

23.12.2020 між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» (далі - ТОВ «БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ») та ОСОБА_1 укладено договір позики №3928659 за умовами якого останній отримує кредит у розмірі 6000,00 грн строком на 30 днів, а також на умовах повернення та сплати відсотків.

ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «ФК «ЄАПБ», укладено Договір факторингу №14/06/21 (далі - Договір факторингу), у відповідності до умов якого ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників №3 від 16.08.2021 до договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права вимоги до Відповідача в сумі 18978 грн, з яких: 6000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 12978,00 грн - сума заборгованості за відсотками.

Позивач зазначає, що набув права грошової вимоги за вказаними кредитними договорами до Відповідача у загальному розмірі 70609,55 грн та, оскільки заборгованість останнім несплачена, Позивач звернувся із цим позовом.

У рішенні від 11.07.2013 №7-рп/2013 Конституційний Суд України вказав, що умови договору споживчого кредиту, його укладення та виконання повинні підпорядковуватися таким засадам, згідно з якими споживач вважається слабкою стороною у договорі та підлягає правовому захисту з урахуванням принципів справедливості, добросовісності і розумності.

Відповідно до частини 4 статті 42 Конституції України держава захищає права споживачів.

Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України. Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору.

Виходячи з наведених норм чинного законодавства, договір, в тому числі і кредитний, може бути укладений шляхом приєднання до запропонованих умов однією із сторін оформлений у формулярах або інших стандартних формах.

Відповідно до вимог статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Частиною першою статті 510 ЦК України передбачено, що сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор (частина перша статті 510 ЦК України). Кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) (пункт 1 частини першої статті 512 ЦК України). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом (частина третя статті 512 ЦК України). Правочинами, на підставі яких відбувається відступлення права вимоги, можуть бути, зокрема, купівля-продаж, дарування, факторинг.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів за конкретним банківським рахунком, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором.

Аналогічний висновок викладено в постановах Верховного Суду від 16 вересня 2020 року у справі № 200/5647/18 (провадження № 61-9618св19), від 28 серпня 2023 року у справі № 206/3009/15 (провадження № 61-5576св23) та ін.

Позивачем не надано банківської виписки з рахунку ОСОБА_1 , що підтверджує рух коштів за конкретним банківським рахунком, вміщує записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій.

Відповідно до вимог частин третьої та четвертої статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

У відповідності до вимог статті 83 ЦПК України, сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. У випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 16 вересня 2020 року у справі №200/5647/18, від 28 жовтня 2020 року у справі № 760/7792/14-ц, від 17 грудня 2020 року у справі № 278/2177/15-ц доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з вказаними положенням Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.

Частинами першою-третьою статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03.07.2019 у справі №342/180/17 зазначила, що обґрунтування наявності обставин повинно здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 принципу справедливості розгляду справи судом.

Позивач на підтвердження надання кредитних коштів за кредитними договорами № від 20.01.2021, №16748-02/2021 від 25.02.2021, договором позики №3928659 від 23.12.2020, не надав первинного документу, зокрема виписки по рахунку або платіжного доручення (інструкції), з якого вбачалося б, що на виконання кредитних договорів було здійснено переказ кредитних коштів Відповідачу.

Виходячи зі встановлених обставин, суд дійшов висновку про недоведеність Позивачем викладених в позові обставин належними, достовірними та допустимими доказами, які в своїй сукупності були б достатніми для задоволення позовних вимог, що має наслідком відмову в позові.

Витрати зі сплати судового збору, у відповідності до частини першої статті 141 ЦПК України, покладаються на Позивача.

Представник Відповідача просить стягнути з Позивача витрати на професійну правничу допомогу адвоката в сумі 6000,00 грн. З наданих доказів вбачається, що ОСОБА_1 та адвокат Жупинський М.А. уклали договір №20/10-25 від 20.10.2025 надання правової допомоги. Згідно з умовами пункту 1 сторонами погоджено, що адвокат бере на себе зобов`язання скласти та подати відзив на позовну заяву у цій справі. Надано акт приймання-передачі виконаних робіт від 28.10.2025 до вказаного договору, згідно з яким вартість наданих послуг адвоката становить 6000,00 грн.

За змістом частини першої статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися, як це закріплено положеннями частини третьої статті 141 ЦПК України.

При визначенні суми відшкодування виходить з критерію реальності та необхідності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява № 19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування в справі, що свідчить про те, що витрати на правову допомогу повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами.

Разом з тим, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі її витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи, зокрема, на складність справи, витрачений адвокатом час.

Наявні в матеріалах справи докази не є безумовною підставою для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі з іншої сторони, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.

Схожі висновки викладено в постановах Верховного Суду від 02 липня 2020 року у справі № 362/3912/18, від 31 липня 2020 року у справі № 301/2534/16-ц, від 30 вересня 2020 року у справі № 201/14495/16-ц, від 23 травня 2022 року у справі № 724/318/21.

Вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд має пересвідчитись що заявлені витрати є співмірними зі складністю справи, а наданий адвокатом обсяг послуг і витрачений час на надання таких послуг відповідають критерію реальності таких витрат. Також суд має врахувати розумність розміру витрат на професійну правничу допомогу та чи не буде їх стягнення становити надмірний тягар для іншої сторони.

У цій справі надані Позивачу послуги професійної правничої допомоги, зазначені в акті від 28.10.2025, не відповідають принципу співмірності, з огляду на обсяг наданих послуг адвокатом, складність та категорію справи (стягнення заборгованості за кредитним договором), яка за своєю категорією у розумінні пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України відноситься до малозначних справ. На підставі викладеного, суд дійшов висновку про стягнення з Позивача на користь Відповідача у рахунок відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, надану протягом розгляду справи, 3000,00 грн.

Керуючись статтями 12, 13, 76, 81, 89, 141, 247, 259, 264, 265, 274 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У позові відмовити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (; місцезнаходження: 01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, буд. 30) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3000,00 грн.

Рішення може бути оскаржено до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (; місцезнаходження: 01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, буд. 30);

Відповідач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ).

Повний текст рішення складено 16.12.2025.

Суддя О.В. Малахова