Провадження № 2/554/4373/2025
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
09 грудня 2025 року м. Полтава
Шевченківський районний суд міста Полтави у складі:
головуючого судді Тімошенко Н.В.,
за участю секретаря судового засідання Тоцької К.А.,
представника позивача Дашка М.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві в режимі відеоконференції цивільну справу за позовною заявою адвоката Дашка Максима Володимировича в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок кримінального прапорушення,-
21.07. 2025 року адвокат Дашко Максим Володимирович в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у період з 08 липня 2024 року до 31 серпня 2024 року відповідач ОСОБА_2 неодноразово вчиняв протиправні дії на території «Новоміського кладовища» по вулиці Анни Ярославни у місті Полтаві, застосовуючи фізичну силу за допомогою кувалди, наніс серію ударів по комплексу пам`ятних знаків та облаштуванню на місцях поховань (могилах) ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Зокрема, встановлено наступні епізоди протиправних дій: 08 липня 2024 року близько 22 години 00 хвилин відповідач вчинив наругу над могилами, застосовуючи кувалду, заподіявши пошкодження гранітного огородження, тильної частини пам`ятників у вигляді сколів, відшарувань частин глянцевої поверхні, розкришування структури каменю та тріщин.
13 серпня 2024 року близько 21 години 00 хвилин відповідач продовжив протиправні дії, зруйнувавши решту секцій гранітного огородження на могилі ОСОБА_3 , відбив від надгробної плити дві гранітні вази на могилі ОСОБА_4 та ОСОБА_5
26 серпня 2024 року близько 23 години 00 хвилин відповідач спричинив пошкодження конструктивних елементів комплексу пам`ятного знаку на могилі ОСОБА_3 , зруйнувавши залишки гранітного огородження шляхом демонтажу чотирьох гранітних стовпчиків.
28 серпня 2024 року близько 21 години 46 хвилин відповідач зруйнував частину надгробної плити пам`ятника із червоного граніту та заподіяв ушкодження надгробної плити із чорного граніту на могилі ОСОБА_3 , а також заподіяв 17 вибоїн округлої форми із передньої частини пам`ятника на могилі ОСОБА_4 та ОСОБА_5
31 серпня 2024 року близько 17 години 55 хвилин відповідач зруйнував гранітну лампадку на місці поховання ОСОБА_3 , під час чого був викритий Національною поліцією.
Ухвалою Київського районного суду міста Полтави від 23 квітня 2025 року у справі № 552/9218/24 до ОСОБА_2 застосовано примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу із надання психіатричної допомоги зі звичайним наглядом.
Згідно з висновком судово-психіатричного експерта № 565 від 08 жовтня 2024 року ОСОБА_2 на момент інкримінованих йому протиправних діянь виявляв ознаки хронічного психічного захворювання у вигляді органічного маячного розладу, що позбавляло його здатності усвідомлювати свої дії та керувати ними.
Позивач просить суд стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 282 019,67 грн. матеріальної шкоди та 100 000,00 грн. моральної шкоди, а також судові витрати.
Ухвалою Шевченківського районного суду міста Полтави від 28.08.2025 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.
Ухвалою Шевченківського районного суду міста Полтави від 11.09.2025 року задоволено заяву представника позивача про забезпечення позову та накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності відповідачу ОСОБА_2 .
Ухвалою Шевченківського районного суду міста Полтави від 17.11. 2025 року, закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті.
Представник позивача адвокат Дашко М.В. у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив задовольнити їх у повному обсязі.
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.
Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд дійшов таких висновків.
Згідно зі статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування збитків та моральної (немайнової) шкоди.
Статтею 22 ЦК України встановлено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.
Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Статтею 1186 ЦК України встановлено порядок відшкодування шкоди, завданої фізичною особою, яка не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними.
Частиною першою статті 1186 ЦК України передбачено, що шкода, завдана фізичною особою, яка в момент її завдання не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, не відшкодовується. З урахуванням матеріального становища потерпілого та особи, яка завдала шкоди, суд може постановити рішення про відшкодування нею цієї шкоди частково або в повному обсязі.
Верховний Суд у Постанові від 11 грудня 2024 року у справі № 626/924/23 (провадження № 61-6104св24) роз`яснив, що випадки відшкодування шкоди, завданої фізичною особою, яка не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними (стаття 1186 ЦК України), треба відрізняти від випадків відшкодування шкоди, завданої недієздатною чи обмежено дієздатною особою (статті 1184, 1185 ЦК України).
Суд зазначає, що використане законодавцем у першому реченні абзацу 1 частини першої статті 1186 ЦК України формулювання: «Шкода, завдана фізичною особою, яка в момент її завдання не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, не відшкодовується», є загальним правилом, яке поширюється на всіх осіб, які завдали шкоди у відповідному стані, незалежно від виду та тривалості такого стану.
Далі у частині першій статті 1186 ЦК України законодавець наводить виключення із загального правила, коли обов`язок відшкодування шкоди може бути покладено на особу, яка її завдала: коли суд, врахувавши матеріальне становище потерпілого та особи, яка завдала шкоди, дійде висновку про можливість її відшкодування завдавачем повністю або частково.
Відповідно до частин першої-третьої статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів, а також у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Статтею 1167 ЦК України встановлено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Верховний Суд у постанові від 05 вересня 2018 року у справі № 707/2786/16-ц, залишаючи без змін рішення судів першої та апеляційної інстанції, якими з особи, яка завдала шкоди і страждала на хронічний психічний розлад (параноїдну шизофренію), було стягнуто 200 000 грн. на відшкодування моральної шкоди, з посиланням на абзац 1 частини першої статті 1186 ЦК України та з урахуванням наявності у власності завдавача шкоди майна, за рахунок якого можливо задовольнити вимоги позивача.
Оцінюючи подані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що факт завдання відповідачем матеріальної шкоди позивачу знайшов своє підтвердження під час розгляду справи.
Суд зазначає, що висновок експерта є належним і допустимим доказом у справі, відповідач не надав доказів, які б спростовували висновки зазначеної експертизи.
Щодо стягнення моральної шкоди суд зазначає наступне.
Факт завдання позивачу моральної шкоди, яка полягає у душевних стражданнях у зв`язку з пошкодженням майна намогильних комплексів близьких родичів позивача, знайшов своє підтвердження під час розгляду справи.
Місця поховань близьких людей мають особливе значення для родичів померлих, пошкодження та знищення намогильних споруд призводить до душевних переживань і страждань, що безперечно є моральною шкодою.
Враховуючи характер правопорушення, ступінь душевних страждань позивача, наявність причинного зв`язку між протиправними діями відповідача та моральною шкодою, завданою позивачу, суд вважає обґрунтованою позовну вимогу про стягнення моральної шкоди у розмірі 100 000,00 грн.
Суд також враховує, що хоча відповідач ОСОБА_2 на момент вчинення протиправних дій не усвідомлював значення своїх дій та не міг керувати ними у зв`язку з психічним розладом, проте відповідно до частини першої статті 1186 ЦК України, з урахуванням матеріального становища потерпілого та особи, яка завдала шкоди, суд може постановити рішення про відшкодування нею цієї шкоди частково або в повному обсязі.
Матеріали справи свідчать, що відповідач ОСОБА_2 є власником нерухомого майна квартири за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Враховуючи наявність у відповідача майна, за рахунок якого може бути відшкодована завдана шкода, суд вважає за можливе покласти на відповідача обов`язок відшкодувати позивачу матеріальну та моральну шкоду у повному обсязі.
Відповідно до частини першої статті 141 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України витрати на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорар адвоката за представництво в суді, покладаються на сторону, яка програла справу.
Позивач сплатив за надання професійної правничої допомоги 20 000,00 грн., що підтверджується договором про надання професійної правничої допомоги № 672 від 24.06.2025 року, розрахунком суми гонорару від 25.06.2025 року, актом виконаних робіт від 25.06.2025 року та квитанцією про здійснення оплати.
Враховуючи обсяг виконаних адвокатом робіт, складність справи, час, витрачений адвокатом на ведення справи, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу у розмірі 20 000,00 грн.
Керуючись ст.ст.23, 1166, 1167,1190 ЦК України, ст.ст. 4-10, 12, 13, 76-82, 89, 133, 141, 229, 259, 263-265, 268, 273, 280-284, 354-355 ЦПК України, суд,-
Позов адвоката Дашка Максима Володимировича в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок кримінального прапорушення задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в сумі 100 000,00 грн. матеріальну шкоду в сумі 282 019, 67 грн. та витрат на правничу допомогу в сумі 20 000, 00 грн., всього 402 019, 67 грн.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 4 239, 20 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом 20 (двадцяти) днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено в загальному порядку до Полтавського апеляційного суду протягом 30 (тридцяти) днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Відомості про сторін:
позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , адреса: АДРЕСА_3 , РНОКПП: не відомо;
відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , адреса: АДРЕСА_4 , РНОКПП: не відомо.
Повний текст рішення виготовлено 19.12.2025 року.
Суддя Н.В.Тімошенко