Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/4315/25
Номер провадження2/711/2107/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2025 року м. Черкаси

Придніпровський районний суд м. Черкаси у складі:

головуючого судді Петренка О.В.,

за участю секретарів судових засідань Овезової Ю.В., Дмитренка О.Ю.,

позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

представника позивачів, адвоката Павленко М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення матеріальних збитків та моральної шкоди, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

ВСТАНОВИВ:

15 травня 2025 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , в інтересах яких діє адвокат Павленко Мар`яна Василівна, звернулися до Придніпровського районного суду м.Черкаси з вказаною позовною заявою, в якій ОСОБА_1 просить суд стягнути з відповідача ОСОБА_3 952 157,71 грн в рахунок відшкодування матеріальних збитків, а ОСОБА_2 - 60000 грн в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданих внаслідок ДТП (вхідний №19311, а.с.1-6).

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивачі зазначають, що 08.02.2025 о 14 год 35 хв у м.Черкаси по вул. Надпільна, 289/1 водій автомобіля Renault Laguna д.н.з. НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_3 , під час перестроювання не надав дорогу автомобілю, що рухався в попутному напрямку по тій смузі, на яку він мав намір перестроїтися, в результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем BMW 330I д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 . Остання в свою чергу здійснила наїзд на припаркований автомобіль марки Opel Zafira д.н.з. НОМЕР_3 , власником якого є ОСОБА_4 , та внаслідок удару автомобіль ОСОБА_4 пошкодив поряд припаркований автомобіль марки Mercedec-Benz Citan, д.н.з. НОМЕР_4 , власником якого є ОСОБА_5 , внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушив п. 10.3 ПДР порушення правил перестроювання.

Постановою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 25.03.2025, що набрала законної сили, ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено на нього стягнення у вигляді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 грн.

Цивільна відповідальність відповідача була застрахована в ПРАТ «УТСК».

Страхову виплату від страхової компанії позивач отримав в розмірі 160 000,00 грн.

Не погодившись із такою вартістю збитків позивач звернувся до судового експерта Старинця М.В., який підготовив висновок експерта за результатами проведення судової автотоварознавчої експертизи №18 від 04.03.2025, відповідно до якого вартість відновлювального ремонту, заподіяного при ДТП власнику автомобіля BMW 330І, складає 1 097 157,71 грн. Тобто, на сьогоднішній день позивач ОСОБА_1 поніс значну суму коштів на проведення ремонтних робіт, які в свою чергу повинні бути відшкодовані за рахунок особи, яка винна у вчиненні ДТП. У зв`язку з цим, позивач ОСОБА_1 просить суд стягнути з відповідача 952 157,71 грн матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП.

Водночас позивач ОСОБА_2 просить суд стягнути з відповідача в рахунок відшкодування моральної шкоди 60000 грн. Як зазначає позивач ОСОБА_2 у позові, спричинені їй моральні страждання відповідачем полягають в пережитому ДТП та наслідках після цього, адже був порушений звичайний спосіб життя через неправомірні дії відповідача, тривалий час автомобіль потребував ремонту, що спричинило незручності та знову ж таки емоційне навантаження.

Ураховуючи вищевикладене позовні вимоги складаються з наступного: 1 097 157,71 грн (вартість відновлювального ремонту автомобіля) 160 000,00 грн (страхова виплата) + 6 000,00 грн (вартість експертизи) + 9 000,00 грн (послуги ПП «Талисман») + 60 000,00 грн (моральна шкода) = 1 012 157,71 грн.

Також позивачі в мотивувальній частині позову зазначають, що вони скористалися правом на досудове врегулювання спору шляхом направлення на адресу фактичним місця проживання відповідача в м. Черкаси вимоги про добровільну сплату коштів, що була отримана особисто відповідачем. Проте, станом на день подання позову, відповідач у добровільному порядку не відшкодував позивачам як матеріальні збитки, так і моральну шкоду, що і стало підставою для звернення з позовом до суду.

Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 23 травня 2025 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі; розгляд справи вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження; призначено підготовче засідання о 08 год 50 хв 01 липня 2025 року в приміщенні Придніпровського районного суду м. Черкаси (а.с.56-57).

Підготовче засідання протокольною ухвалою Придніпровського районного суду м.Черкаси від 01.07.2025 було відкладене до 11 год 00 хв 22 липня 2025 року у зв`язку із задоволенням заяви відповідача про відкладення підготовчого засідання (а.с.74, 76-77).

21 липня 2025 року представником відповідача ОСОБА_3 адвокатом Ткачуком-Коваленком О.В. до суду поданий відзив на позовну заяву (вхідний №29203, а.с.92-95). У цій заяві по суті справи представник відповідача просить суд позовні вимоги задовольнити відповідно до змісту відзиву, тобто частково.

Обгрунтовуючи часткове визнання позовних вимог, представник відповідача у відзиві на позовну заяву зазначає, що заявлена вимога про стягнення з відповідача на користь позивача ОСОБА_1 937157,71 грн у рахунок відшкодування вартості відновлювального ремонту має суперечності в її обгрунтуванні, що міститься в позовній заяві. Зокрема, з позову та наявних у справі додатків є незрозумілим з чим не погодився позивач ОСОБА_1 або з якою сумою вартості відновлювального ремонту, що змусило його в подальшому нести витрати та замовляти на договірній основі висновок авто товарознавчого дослідження. Також є незрозумілим, що просить стягнути представник позивача ОСОБА_1 адвокат Павленко М.В.: грошову суму необхідну для проведення в майбутньому відновлювального ремонту, пошкодженого в ДТП автомобіля, чи відшкодувати фактично вже понесені позивачем витрати на його ремонт. У цьому контексті представник відповідача звертає увагу суду на те, що у випадку, якщо ремонт вже проведений та оплачений позивачем, то мають бути долучені до справи акт від виконавця про виконані роботи, а також докази, що підтверджують факт встановлення нових запчастин на пошкоджений автомобіль.

Щодо вимоги про стягнення 9000 грн у рахунок вартості виготовлення ПП «Талисман» ремонтної калькуляції, то представник відповідача адвоката Ткачук-Коваленко О.В. акцентує увагу на тому, що заявлена вимога є необґрунтованою та незрозумілою, оскільки згідно змісту позовної заяви незрозуміло, за що було сплачено, коли та ким сплачено 9000 грн.

Також представник відповідача у відзиві на позов аналізує позовну вимогу позивача ОСОБА_2 про стягнення моральної шкоди в сумі 60000 грн та повідомляє суд, що відповідач визнає факт спричинення своїми протиправними діями моральної шкоди позивачу, але за фактичних обставин даної справи, розмір такої шкоди є значно завищеним. У цьому контексті, представник відповідача зазначає, що доказів, які підтверджували б наявність погіршення здоров`я у позивача ОСОБА_2 у наслідок ДТП, або інших документів, що підтверджують зміст позовної заяви, стороною позивача не надано.

У зв`язку з цим, представник відповідача у відзиві констатує, що обгрунтування позивачем ОСОБА_2 розміру моральної шкоди загальними виразами підтверджує факт удаваності спричинення їй моральної шкоди.

Підготовче засідання, що було призначене о 11 год 00 хв 22 липня 2025 року, не відбулося з підстав замінування Будинку правосуддя про що секретарем судового засідання була складена відповідна довідка (а.с.99). Підготовче засідання відкладене до 09 год 00 хв 26.08.2025.

04 серпня 2025 року представником позивачів адвокатом Павленко М.В. подана відповідь на відзив, у прохальній частині якої цей учасник справи просить суд позовні вимоги задовольнити повністю (вхідний №31095, а.с.105-110).

Відповідь на відзив обгрунтована тим, що у позовній заяві чітко зазначено, що позивач не погодився з первинно озвученою сумою збитків, у зв`язку з чим було замовлено незалежну експертизу висновок експерта №18, виконаний експертом ОСОБА_6 , відповідно до якої вартість відновлювального ремонту, заподіяного власнику автомобіля BMW 3301, складає 1 097 157,71 грн.

Ураховуючи те, що виплачена ПрАТ «УТСК» сума страхового відшкодування є значно меншою від суми відновлювального ремонту, позивач ОСОБА_1 не позбавлений права на реальне відшкодування, заподіяних внаслідок ДТП, збитків за рахунок винної особи, обсяг відповідальності якої обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Щодо рахунку ПП «Талисман», то представник позивачів адвокат Павленко М.В. у відповіді на відзив зазначає про те, що 24.02.2025 означене підприємство видає на ім`я ОСОБА_1 рахунок №ТП-00000572 щодо підтвердження реальної ринкової вартості відновлення пошкодженого автомобіля, що узгоджується з висновком експерта і допомагає встановити справедливу суму шкоди (1 314 836,40 грн). Факт ремонту позивач не заявляє як завершений, а навпаки вказується, що автомобіль досі не відремонтовано через високу вартість та необхідність пошуку виконавців.

Крім того представник позивачів зазначає про те, що вимога про стягнення з відповідача 6000 грн складається з витрат на оплату вартості складення висновку експерта, що підтверджується договором та квитанцією, які долучені як додатки до позову.

Також представник позивачів у відповіді на відзив звертає увагу суду щодо позовної вимоги позивача ОСОБА_2 з призми заперечень проти її задоволення, що викладені представником відповідача адвокатом Ткачуком-Коваленком О.В. у відзиві на позовну заяву. Зокрема зазначає, що відповідно до довідки травматичного пункту КНП «Третя Черкаська міська лікарня швидкої медичної допомоги» позивач ОСОБА_2 , яка була за кермом під час ДТП, звернулася за медичною допомогою після того як трапилося ДТП, а саме: 08.02.2025, зі скаргами на травми, які вона отримала в результаті ДТП: забій м/т, пошкодження зв`язок І пальця правої кисті зі садном.

У зв`язку з цим, представник позивачів адвокат Павленко М.В. у відповіді на відзив зазначає, що лікування позивача ОСОБА_2 у зв`язку з ДТП спричинило зміни звичного темпу життя, що виразилося у відсутності тривалого використання автомобіля, виходячи з принципу розумності та справедливості розмір моральної шкоди обгрунтовано визначений в сумі 60 000,00 грн. На переконання представника позивачів, така сума відповідає обставинам справи, є співмірною наслідкам порушеного особистого немайнового блага (здоров`я, безпеки, психоемоційного стану) та узгоджується із судовою практикою в аналогічних справах.

Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 26.08.2025 закрито підготовче провадження у справі за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення матеріальних збитків та моральної шкоди, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди; розгляд справи по суті призначено 28 жовтня 2025 року о 12 год 00 хв (а.с.124-125).

Протокольною ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 28.10.2025 було відкладено розгляд справи по суті до 11 год 40 хв 01.12.2025 з підстав задоволення клопотання представника відповідача адвоката Ткачука-Коваленка О.В. про відкладення розгляду справи (а.с.135-136, 138).

Протокольною ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 01.12.2025 було оголошено перерву у розгляді справи по суті до 16 год 30 хв 11.12.2025 для підготовки учасників справи до судових дебатів (а.с.145).

У судовому засіданні позивачі ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , а також їх представник адвокат Павленко М.В. позовні вимоги підтримали повністю з підстав, що викладені у позовній заяві, а також у відповіді на відзив, просили суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Позивач ОСОБА_2 та представник позивачів адвокат Павленко М.В. підтвердили факт не відновлення повністю пошкодженого автомобіля, станом на день розгляду справи. Крім того пояснили, що послуги ПП «Талисман» були необхідними задля того щоб з`ясувати чи підлягає ремонту пошкоджений автомобіль, а також визначення реального розміру збитків та пошуку грошей для його ремонту. Також позивач ОСОБА_2 повідомила суд, що моральна шкода, завдана їй відповідачем, зокрема полягає у сильним душевних переживаннях пов`язаних із сильним потрясінням, оскільки вона Правил дорожнього руху не порушувала.

У визначені судом дні та години відповідач ОСОБА_3 та його представник адвокат Ткачук-Коваленко О.В. у жодне судове засідання по суті спору не з`явилися, однак щоразу про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, а саме: шляхом направлення судових повісток про виклик до електронних кабінетів цих учасників справи в підсистемі «Електронний суд», що підтверджується матеріалами справи (а.с.132 зворот, 133 зворот, 140 зворот, 141 зворот, 147 зворот, 148 зворот).

Пунктом 2 ч.8 ст.128 ЦПК України встановлено, що днем вручення судової повістки є день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки до електронного кабінету особи.

У зв`язку з викладеним, суд дійшов висновку, що відповідач ОСОБА_3 та його представник адвокат Ткачук-Коваленко О.В. були щоразу належним чином повідомлені про день, час та місце проведення розгляд справи по суті.

Водночас ч.1 ст.223 ЦПК України передбачено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

10 грудня 2025 року представник відповідача ОСОБА_3 адвокат Ткачук-Коваленко О.В. скерував до суду письмові дебати (вхідний №50215, а.с.149-150), в яких, зокрема зазначив, що, враховуючи зміст позовної заяви, відповіді на відзив, вважає, що стороною позивача не було доведено ряд матеріальних витрат, що мають бути стягнуті з відповідача, в тому числі витрат на ПП «Талісман» в розмірі 9 000 грн.

Також представник відповідача у письмових дебатах зазначає, що наразі лишається не зрозумілим, що має бути відшкодовано відповідачем позивачу ОСОБА_1 : проведений ремонт автомобіля чи відновлювальний ремонт згідно висновку експерта №18. Якщо ремонт вже проведений та оплачений позивачем, то має бути долучено акт від виконавця про виконані роботи, факт встановлення нових запчастин на пошкоджений автомобіль.

Крім того в письмових дебатах представник відповідача, керуючись принципом диспозитивності, просить суд, у разі задоволення позову, зобов`язати позивача передати відповідачу всі пошкоджені складові, що підлягають заміні на нові, та були враховані та описані у висновку експерта №18, після відшкодування збитків.

Щодо стягнення моральної шкоди в розмірі 60 000 грн, то представник відповідача зазначає про те, що відповідач визнає факт протиправності своїх дій в частині механізму ДТП, але за фактичних обставин справи заявлена моральна шкода є значно завищена.

11 грудня 2025 року суд, після оголошення про перехід до стадії ухвалення судового рішення, у зв`язку зі складністю справи, керуючись положеннями ч.1 ст.244 ЦПК України, відклав ухвалення та проголошення судового рішення до 08 год 30 хв 22 грудня 2025 року.

Суд, дослідивши матеріали справи, врахувавши процесуальні позиції позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , представника позивачів адвоката Павленко М.В., висловлені як письмово, так і під час проголошення вступних слів, а також процесуальну позицію представника відповідача ОСОБА_3 адвоката Ткачука-Коваленка О.В., що викладена письмово, дійшов таких висновків.

Судом встановлено, що постановою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 25.03.2025 у справі №711/1132/25 (провадження №3/711/436/24) ОСОБА_3 було визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. У вказаній постанові судом встановлено, що 08.02.2025 о 14 год 35 хв ОСОБА_3 , керував автомобілем Renault Laguna, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , по вул. Надпільній, 289/1 в м. Черкаси, порушуючи вимоги п. 10.3 Правил дорожнього руху України, під час перестроювання не дав дорогу автомобілю, що рухався в попутному напрямку по тій смузі, на яку він мав намір перестроїтися та скоїв зіткнення з автомобілем BMW 330I, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , остання в свою чергу здійснила наїзд на припаркований автомобіль «Opel Zafira», державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , власником якого є ОСОБА_4 , який в свою чергу пошкодив поряд припаркований автомобіль «Mercedec-Benz Citan» державний реєстраційний номер НОМЕР_4 , власником якого є ОСОБА_5 , внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим вчинив правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 124 КУпАП (а.с.35-36).

Частиною 3 ст.6 Закону України «Про доступ до судових рішень» від 22.12.2005 №3262-IV передбачено, що суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Реєстру. Частиною 2 ст.3 означеного Закону встановлено, що Єдиний державний реєстр судових рішень (далі - Реєстр) - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Суд перевірив факт набрання постановою Придніпровського районного суду м.Черкаси від 25.03.2025 у справі №711/1132/25 (провадження №3/711/436/25) законної сили шляхом використання даних Єдиного державного реєстру судових рішень і встановив, що означене судове рішення набрало законної сили 07 квітня 2025 року (реєстраційний номер рішення: 126113715).

Відповідно до ч.6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

У зв`язку з викладеним суд робить висновок, що постанова Придніпровського районного суду м. Черкаси від 25.03.2025 у справі №711/1132/25 (провадження №3/711/436/25) підтверджує ті юридичні факти, що подія ДТП мала місце 08.02.2025 о 14.35 год в м.Черкаси по вул. Надпільній, 289/1, за участю транспортних засобів: Renault Laguna, д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_3 та BMW 330I, д.н.з. НОМЕР_2 , яким керувала ОСОБА_2 , а також підтверджує той факт, що винним в означеній дорожньо-транспортній пригоді у встановленому законом порядку визнаний відповідач у справі ОСОБА_3 .

Із висновку експерта за результатами проведення судової автотоварознавчої експертизи №18 від 04.03.2025 (далі - Висновок), що складений судовим експертом Старинцем М.В., суд встановив, що вартість матеріального збитку (шкоди) (вартість відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників КТЗ), завданого власнику КТЗ ОСОБА_1 BMW 330I, д.н.з. НОМЕР_2 унаслідок ДТП, станом на дату ДТП 08.02.2025, складає 506 004,59 грн; вартість відновлювального ремонту автомобіля BMW 330I д.н.з. НОМЕР_2 , пошкодженого унаслідок ДТП, станом на дату ДТП 08.02.2025, складає 1 097 157,71 грн; вартість відновлювального ремонту автомобіля BMW 330I д.н.з. НОМЕР_2 з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складових КТЗ, пошкодженого унаслідок ДТП, станом на дату ДТП 08.02.2025, складає 506 004,59 грн (а.с.18-34).

Також із означеного засобу доказування суд встановив, що автомобіль BMW 330I д.н.з. НОМЕР_2 на праві приватної власності належить ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_5 , що видане 16.11.2022 Територіальним сервісним центром №7141 (фото №7,8 фототаблиці як додатку до Висновку, а.с.30). Крім того в судовому засіданні, що відбулося 01.12.2025, суд на стадії дослідження письмових доказів, керуючись ч.6 ст.95 ЦПК України, з власної ініціативи витребував у позивача ОСОБА_2 оригінал свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_5 , що був оглянутий судом в означеному судовому засіданні зі встановленням того, що копія означеного документа, що міститься в матеріалах справи відповідає оригіналу.

Крім того зі змісту Висновку суд також встановив, що судовим експертом вартість запасних частин, що підлягають заміні в автомобілі BMW 330I д.н.з. НОМЕР_2 у зв`язку з їх пошкодженнями, розрахована з врахуванням надбавки 20%, що відповідає ставці податку на додану вартість, що у грошовому виразі складає 164 209,20 грн (ремонтна калькуляція №14 від 04.02.2025 як додаток до Висновку, а.с.26).

Із таблиці оціночної трудомісткості відновлювального ремонту складових частин кузова автомобіля BMW 330I д.н.з. НОМЕР_2 , що наведена у Висновку (а.с.21), суд встановив, що ряд деталей кузова та конструктивних елементів пошкодженого автомобіля не підлягають відновленню з технічних вимоги, а тому піддягають заміні, а саме: бампер передній в зборі, кріплення бампера праве, решітка переднього бампера, решітка радіатора, капот, петлі капота, фара ліва та права, скло вітрове, повітрозабірник повітряного фільтра правий, підсилювач переднього бампера верхній та нижній, підкрилок передній лівий та правий, накладка фари правої, накладка крила внутрішня права, бачок омивача скла, решітка протитуманок лівої та правої з накладками, датчик парковки передній правий, крило переднє права та ліве, важіль передній лівий та правий, кулак поворотний правий та лівий та підшипники, тяга передня права, рульова тяга права, шина передня ліва та права, диск передній правий, опора двигуна права, облицювання даху, подушка безпеки водія та пасажира, колінна водія та пасажира, бічні голови ліва та права (деталі при спрацьованих подушка: паси безпеки, панель приладів, прилад управління, кабель АКБ, кермо). Водночас підсилювач арки передньої правої, двері передні праві, двері задні праві та крило заднє праве підлягають ремонту, а не заміні.

Із дефектної відомості огляду транспортного засобу BMW 330I д.н.з. НОМЕР_2 №18 від 20.02.2025 суд встановив, що власник пошкодженого автомобіля ОСОБА_1 та ОСОБА_3 як учасник ДТП погодилися з обсягом пошкоджень, що підтверджується їх підписами у відповідних графах означеної відомості (а.с.33 зворот - 34).

Також у судовому засіданні були досліджені рахунок на оплату №ТП-00000572 від 24.02.2025, що складена ПП «Талисман», згідно якого суд встановив, що ремонт транспортного засобу BMW 330I д.н.з. НОМЕР_2 згідно калькуляції складає 1 095 697 грн без ПДВ та 1 314 836,40 грн з ПДВ, а також ремонтні калькуляції №2022025 від 24.02.2205, що складені ПП «Талисман», зі змісту яких суд встановив, що ремонт транспортного засобу BMW 330I д.н.з. НОМЕР_2 складає 1 095 697 грн без ПДВ та 1 314 836,40 грн з ПДВ (а.с.10-15).

Крім того в судовому засіданні, що відбулося 01.12.2025 суд безпосередньо дослідив фотокопію довідки №1256, що складена КНП «Третя Черкаська міська лікарня швидкої медичної допомоги», зі змісту якої суд встановив, що ОСОБА_2 зверталася до травматологічного пункту означеної медичної установи 08 лютого 2025 року в зв`язку з травмами, що отримані внаслідок ДТП, а саме: забій м/т, пошкодження зв`язок І пальця правої кисті зі садном (а.с.41).

Суд, безпосередньо дослідивши усі засоби доказування, що подані сторонами як на підтвердження своїх позовних вимог, так і заперечень проти них, дійшов наступних висновків.

Стаття 1187 ЦК України регулює питання завдання шкоди джерелом підвищеної небезпеки. Згідно із частиною першою цієї статті джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (частина друга статті 1187 ЦК України).

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, тобто завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини 1 статті 1188 ЦК України).

Особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) (частина 1 статті 1194 ЦК України).

Порядок відшкодування шкоди, пов`язаної з пошкодженням транспортного засобу, регламентовано Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-IV від 01.07.2004 (далі Закон №1961) та Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 3720-IX від 21.05.2024 (далі Закон №3720). Проте, оскільки дорожньо-транспортна пригода, цивільно-правові наслідки якої є предметом розгляду судом цивільної справи №711/4315/25, мала місце 08 лютого 2025 року, тому суд, керуючись п.1 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №3720, згідно якого цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування, та вводиться в дію з 1 січня 2025 року, дійшов висновку про застосування до спірних правовідносин положень Закону №3720.

Позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Павленко М.В., визначаючи розмір матеріального збитку, завданого внаслідок ДТП, констатують, що його розмір визначений висновком експерта за результатами проведення судової автотоварознавчої експертизи №18 від 04.03.2025 (далі - Висновок) і становить 1 097 157,71 грн. Оскільки страхова виплата склала 160000 грн, тому відшкодування зі сторони відповідача підлягає 937 157,71 грн, тобто різниця між розміром відновлювального ремонту автомобіля та страховою виплатою. Представник відповідача ОСОБА_3 адвокат Ткачук-Коваленко О.В., заперечуючи проти задоволення означеної позовної вимоги, звертає увагу суду, що з позовної заяви не зрозуміло яку конкретно шкоду позивач просить суд стягнути з відповідача: грошову суму необхідну для проведення в майбутньому відновлювального ремонту, пошкодженого під час ДТП автомобіля, чи відшкодувати фактично вже понесені позивачем витрати на його ремонт.

Надаючи правову оцінку означеній позовній вимозі позивача ОСОБА_1 та запереченням проти її задоволення сторони відповідача, суд зазначає про таке.

Пунктом 1 ч.1 ст.26 Закону №3270 передбачено, що у разі заподіяння внаслідок дорожньо-транспортної пригоди шкоди майну потерпілої особи такій особі відшкодовуються матеріальні збитки, пов`язані, зокрема з пошкодженням чи знищенням транспортного засобу потерпілої особи.

Пунктом 1 ч.1 ст.27 Закону №3270 встановлено, що страхова (регламентна) виплата у разі пошкодження транспортного засобу розраховується як сума документально підтверджених витрат, пов`язаних із відновлювальним ремонтом пошкодженого транспортного засобу, включаючи пошкодження, зроблені умисно для врятування потерпілих осіб внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у порядку, визначеному частинами другою і третьою цієї статті.

Пунктом 7 ч.1 ст.30 Закону №3270 передбачено, що страхова (регламентна) виплата не здійснюється за шкоду, яка перевищує розмір страхової суми, передбачений статтею 14 цього Закону, незалежно від кількості потерпілих осіб та кількості осіб, відповідальних за заподіяну шкоду.

Як встановлено судом і підтверджується змістом позовної заяви, позивач ОСОБА_1 отримав страхове відшкодування в сумі 160 000 грн, тобто ліміт страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, згідно постанови Національного банку України «Про розміри страхових сум за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» №109 від 30.05.2022.

У постанові Верховного Суду від 15 жовтня 2020 року по справі № 755/7666/19 зроблено висновок, що якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194 ЦК України відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика. Відмовляючи у задоволенні позову в частині відшкодування майнової шкоди, суди не звернули уваги, що різниця між виплаченою страховиком сумою страхового відшкодування та вартістю відновлювального ремонту автомобіля пошкодженого у ДТП, викликана у тому числі законодавчими обмеженнями щодо відшкодування шкоди страховиком, а саме франшизою та врахуванням зносу при відшкодуванні витрат, пов`язаних із відновлювальним ремонтом транспортного засобу. За таких обставин саме особа, винна у вчиненні ДТП, зобов`язана сплатити таку різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

У пункті 72 постанови Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі №755/18006/15-ц (провадження №14-176цс18) зроблено правовий висновок щодо застосування положень Закону №1961, згідно якого відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливий за умови, що згідно з цим договором або Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у страхувальника не виникло зобов`язання з виплати страхового відшкодування. (зокрема, у випадках, передбачених статтею 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страхувальника. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди та сумою страхового відшкодування. Суд застосовує означений правовий висновок Великої Палати Верховного Суду, оскільки положення ст.37 Закону №1961, які обмежують обов`язок страховика здійснити страхове відшкодування лімітом відповідальності, є за змістом аналогічними положенням ст.30 Закону №3720.

З аналізу означених норм матеріального права, а також висновків Верховного Суду щодо застосування положень ст.1194 ЦК України в подібних правовідносинах, суд дійшов висновку, що позивач ОСОБА_1 , майно якого пошкоджене внаслідок протиправних дій відповідача ОСОБА_3 , має право на компенсацію всього розміру матеріального збитку, що завданий внаслідок пошкодження його майна.

Водночас як встановлено судом, судовим експертом у Висновку визначено вартість запасних частин, що потребують заміни задля належного проведення відновлювального ремонту автомобіля BMW 330I д.н.з. НОМЕР_2 , з урахуванням надбавки 20,00%, що відповідає ставці податку на додану вартість і в грошовому виразі становить 164 209,20 грн (а.с.26).

Згідно п.8.5.5 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, що затверджена наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України 24.11.2003 № 142/5/2092 (у редакції наказу Міністерства юстиції України,

Фонду державного майна України від 24.07.2009 № 1335/5/1159) (далі Методика), до нормативів трудомісткості на роботи з ремонту (за винятком операцій з пофарбування, механічної обробки, прибирання, миття та регулювально-діагностичних операцій) КТЗ виробництва країн СНД передбачаються надбавки залежно від строку їх експлуатації: 5-8 років - 10%; понад 8 років - 20%.

Крім того п.7.53.10 Методики передбачено, що визначення вартості відновлювального ремонту для КТЗ, що ввозяться на митну територію України, має такі особливості, зокрема надбавки на ремонтні роботи, передбачені підпунктом 8.5.5 цієї Методики, залежно від строку експлуатації КТЗ не нараховуються.

Інших надбавок Методика не передбачає.

З аналізу означених положень Методики суд встановив, що надбавка 20% нараховується під час проведення товарознавчої експертизи колісних транспортних засобів для визначення лише вартості робіт з ремонту (за винятком операцій з пофарбування, механічної обробки, прибирання, миття та регулювально-діагностичних операцій) щодо колісних транспортних засобів виробництва Співдружності Незалежних Держав (СНД: Азербайджан, Вірменія, Білорусь, Казахстан, Киргизстан, Молдова, росія, Таджикистан, Узбекистан) у випадку експлуатації такого транспортного засобу понад 8 років.

Як встановлено судом, позивач ОСОБА_1 є власником пошкодженого автомобіля марки BMW 330I д.н.з. НОМЕР_2 , який виготовлений не у країнах СНД, строк його експлуатації не перевищував 8 років на момент ДТП, а також надбавка нарахована не на вартість з робіт з ремонту, а на придбання запасних частин, у зв`язку з чим надбавка 20%, що нарахована судовим експертом, судом визнається як розмір податку на додану вартість.

Тобто, вартість відновлювального ремонту автомобіля BMW 330I д.н.з. НОМЕР_2 пошкодженого в наслідок ДТП, що мала місце 08.02.2025, і спричинена з вини відповідача ОСОБА_3 , визначена судовим експертом з урахуванням податку на додану вартість (далі - ПДВ), що складає 164 209,20 грн.

Частинами 4,5 ст.27 Закону №3270 передбачено, що страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування вартості відновлювального ремонту пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортного засобу на банківський (платіжний) рахунок особи, яка відповідно до своїх установчих документів має право здійснювати діяльність з ремонту транспортних засобів.

У разі відмови потерпілої особи від здійснення страховиком (МТСБУ) відшкодування у порядку, визначеному частиною четвертою цієї статті, така страхова (регламентна) виплата здійснюється страховиком (МТСБУ) на банківський (платіжний) рахунок потерпілої особи в розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу, розрахованого страховиком (МТСБУ) з використанням ліцензованих програмно-технічних комплексів із розрахунку вартості відновлювальних ремонтів транспортних засобів чи суб`єктом оціночної діяльності, оцінювачем, судовим експертом на замовлення страховика (МТСБУ), а у випадку, передбаченому абзацом четвертим частини четвертої статті 31 цього Закону, - потерпілої особи, за вирахуванням суми податку на додану вартість або в розмірі витрат на здійснення відновлювального ремонту, погодженому між страховиком (МТСБУ) і потерпілою особою.

Ставка ПДВ встановлюється від бази оподаткування у розмірі 20 відсотків (підпункт «а» пункту 193.1 статті 193 Податкового кодексу України).

Тобто, вартість відновлювального ремонту автомобіля з урахуванням ПДВ виплачується страховою компанією або стягується судом після надання документів про такі витрати. Судам у таких випадках слід з`ясовувати наявність двох обставин: 1) фактичне здійснення ремонту автомобіля; 2) чи є надавач послуг з ремонту автомобіля платником ПДВ, а також понесення позивачем витрат зі сплати ПДВ.

До подібних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 22 грудня 2020 року у справі № 565/1210/19 (провадження № 61-9485св20), у постанові від 21 грудня 2020 року у справі № 911/286/20 та у постанові №591/1861/22 (провадження № 61-2507св23) від 12 липня 2023 року, що застосовуються судом на виконання положень ч.4 ст.263 ЦПК України.

Частиною 1,2 ст.76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Частиною 1 ст.77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Водночас, ч.1,6 ст.81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях

Частинами1,2,3 ст.83 ЦПК України визначено, що сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Як встановлено судом, ані позивач ОСОБА_1 , ані його представник адвокат Павленко М.В., під час розгляду справи не надали належних та допустимих доказів фактичних витрат на відновлення автомобіля після ДТП. Водночас, як позивач ОСОБА_2 , так і представник позивача ОСОБА_1 адвокат Павленко М.В. повідомили суд, що автомобіль BMW 330I д.н.з. НОМЕР_2 , станом на день розгляду справи, лишається невідновленим.

У зв`язку з викладеним, суд дійшов висновку про зменшення вартості відновлювального ремонту на суму ПДВ (20%), оскільки документальне підтвердження факту оплати проведеного позивачем ОСОБА_1 ремонту пошкодженого автомобіля в матеріалах справи відсутнє.

Таким чином, вартість відновлювального ремонту автомобіля BMW 330I д.н.з. НОМЕР_2 , пошкодженого внаслідок ДТП, що мала місце 08.02.2025, винним у скоєні якої у встановленому законом порядку визнано відповідача ОСОБА_3 , складає 772 948,51 грн (1097157,71 грн (вартість відновлювального ремонту згідно Висновку) 160000 грн (страхове відшкодування) 164209,20 грн (ПДВ нараховане судовим експертом на запасні частини до автомобіля BMW 330I д.н.з. НОМЕР_2 ).

Таким чином, із відповідача ОСОБА_3 на користь позивача ОСОБА_1 підлягає стягненню розмір матеріальних збитків у розмірі 772 948,51 грн.

Щодо заперечень представника відповідача адвоката Ткачука-Коваленка О.В. про задоволення означеної позовної вимоги з призми незрозумілості, яку шкоду просить позивач ОСОБА_1 стягнути з відповідача: грошову суму необхідну для проведення в майбутньому відновлювального ремонту, пошкодженого під час ДТП автомобіля, чи відшкодувати фактично вже понесені позивачем витрати на його ремонт, то суд зазначає про таке.

Відповідно до положень ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Стаття 1192 ЦК України встановлює, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Поняття збитків визначено статтею 22 ЦК України. Так, збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв`язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право.

Системний аналіз зазначених положень законодавства дає підстави для висновку, що у разі здійснення відновлювального ремонту пошкодженої речі розмір збитків визначається як реальна вартість матеріалів і робіт, затрачених на її відновлення, а у разі непроведення ремонту - як вартість матеріалів і робіт, необхідних для її відновлення у майбутньому.

Аналогічний висновок щодо застосування положень ст. 22 ЦК України у взаємозв`язку із положеннями ст. 1192 ЦК України викладено у постанові Верховного Суду від 30.10.2019 у справі №753/19288/14-ц (провадження №61-9687св18), яка, відповідно до положень ч.4 ст.263 ЦПК України, враховується місцевим судом під час ухвалення судового рішення у цій аналогічній справі.

У матеріалах справи відсутні належні і допустимі докази тому юридичному факту, що, пошкоджений під час ДТП, що мало місце 08.02.2025, автомобіль BMW 330I, д.н.з. НОМЕР_2 відновлений позивачем ОСОБА_1 , станом на час розгляду справи судом. Також у судовому засіданні як позивач ОСОБА_2 , так і представник позивача ОСОБА_1 адвокат Павленко М.В., повідомили суд, що автомобіль BMW 330I, д.н.з. НОМЕР_2 наразі іще не відремонтований.

У зв`язку з цим, суд дійшов висновку, що стягненню з відповідача ОСОБА_3 на користь позивача ОСОБА_1 у рахунок відшкодування матеріальних збитків підлягає саме вартість матеріалів і робіт, необхідних для відновлення означеного автомобіля позивачем у майбутньому, що визначена судовим експертом і міститься у резолютивній частині Висновку.

Водночас суд звертає увагу учасників справи, що відповідач всупереч положенням ч.1 ст.81 ЦПК України не надав суду належних і допустимих доказів тому юридичному факту, що позивачем ОСОБА_1 автомобіль BMW 330I, д.н.з. НОМЕР_2 , станом на день розгляду справи, відновлений, а тому розгляд позовної вимоги останнього слід здійснювати з призми реальної вартості матеріалів і робіт, затрачених на його відновлення.

Що стосується позовної вимоги про стягнення про стягнення з відповідача 9000 грн у рахунок відшкодування послуг ПП «Талисман», що надані позивачу ОСОБА_1 з метою визначення вартості ремонту автомобіля та складення калькуляції, то суд зазначає про таке.

За правилами статей 12, 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За змістом статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом, у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Суд враховує, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України) та, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).

При цьому, належність доказів - правова категорія, яка свідчить про взаємозв`язок доказів з обставинами, що підлягають встановленню як для вирішення всієї справи, так і для здійснення окремих процесуальних дій.

Правила допустимості доказів визначають легітимну можливість конкретного доказу підтверджувати певну обставину в справі. Правила допустимості доказів встановлені з метою об`єктивності та добросовісності у підтвердженні доказами обставин у справі, виходячи з того, що нелегітимні засоби не можуть використовуватися для досягнення легітимної мети, а також враховуючи те, що правосудність судового рішення, яке було ухвалене з урахуванням нелегітимного доказу, завжди буде під сумнівом.

Допустимість доказів є важливою ознакою доказів, що характеризує їх форму.

Допустимість доказів означає, що обставини справи, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами.

Відповідно до ч. 2 ст. 43 ЦПК України, обов`язок надання усіх наявних доказів до початку розгляду справи по суті покладається саме на осіб, які беруть участь у справі.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи, що вказано у ст.76 ЦПК України.

Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 основного Закону України.

Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення.

На підтвердження обгрунтованості означеної позовної вимоги позивачем ОСОБА_1 суду надано два письмові докази: 1) рахунок на оплату №ТП-00000572 від 24.02.2025; 2) ремонту калькуляцію №2022025 від 24.02.2025.

Суд, безпосередньо дослідивши означені засоби доказування дійшов висновку, що ними не підтверджується факт оплати позивачем ОСОБА_1 послуг ПП «Талисман» щодо визначення вартості відновлювального ремонту автомобіль BMW 330I, д.н.з. НОМЕР_2 , з огляду на таке.

Частиною 1 ст.901 ЦК України передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Частиною 1 ст.903 ЦК України встановлено, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Проте позивачем ОСОБА_1 всупереч процесуальному обов`язку доведення обставин, на які він посилається як на підставу вимог, не надано суду належних допустимих доказів тим юридичним фактам, що договірні відносини між ОСОБА_1 та ПП «Талисман» передбачали надання відповідної послуги за плату, а також факт оплати такої послуги виконавцю, що є процесуальною перешкодою для задоволення означеної позовної вимоги у зв`язку з її недоведеністю.

Крім того суд звертає увагу учасників справи, що в судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 адвокат Павленко М.В., надаючи відповідь на питання головуючого щодо мети замовлення послуги в ПП «Талисман», повідомила суд, що це було необхідним задля того щоб з`ясувати чи можна автомобіль ремонтувати та для визначення реального розміру матеріального збитку, завданого власнику означеного автомобіля відповідачем у справі. Водночас суд встановив, що позивач ОСОБА_1 обгрунтовує позовні вимоги про відшкодування матеріальних збитків не ремонтною калькуляцією №2022025 від 24.02.2025, що підготовлена ПП «Талисман», а саме висновком експерта за результатами проведення судової автотоварознавчої експертизи №18 від 04.03.2025, що складений на замовлення позивача ОСОБА_1 , яке надійшло до судового експерта 20.02.2025, тобто за чотири дні до часу складення ремонтної калькуляції ПП «Талисман» і яка не була врахована судовим експертом під час складення Висновку.

У зв`язку з цим, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для стягнення з відповідача ОСОБА_3 на користь позивача ОСОБА_1 9000 грн у рахунок відшкодування матеріального збитку, завданого внаслідок ДТП.

У цьому контексті суд також вважає за необхідне звернути увагу учасників справи, що стягнення з відповідача вартості послуг ПП «Талисман» призведе фактично до подвійного стягнення вартості визначення відновлювального ремонту, який також визначений і судовим експертом Старинцем М.В. і відображений у Висновку, що є неприпустимим у демократичному суспільстві.

Щодо прохання позивача ОСОБА_1 про стягнення з відповідача витрат на виготовлення висновку експерта за результатами проведення судової автотоварознавчої експертизи №18 від 04.03.2025 в розмірі 6000 грн, то суд зазначає про таке.

Пунктом 2 ч.3 ст.133 ЦПК України передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи.

Проте суд звертає увагу учасників справи, що матеріалами справи підтверджується як факт замовлення позивачем складення судовим експертом автотоварознавцем Старинцем М.В. висновку експерта за результатами проведення судової автотоварознавчої експертизи №18 від 04.03.2025, так і факт його складення означеним судовим експертом, однак не підтверджується факт сплати позивачем ОСОБА_1 за виконану роботу 6000 грн з підстав відсутності в матеріалах цивільної справи (в тому числі і в електронній її версії) належних і допустимих доказів оплати її вартості (чеків, квитанцій, платіжних інструкцій тощо), що є процесуальною перешкодою для розподілу означених судових витрат.

У зв`язку з цим, суд дійшов висновку про помилковість твердження представника позивачів, що викладене у відповіді на відзив, про те, що витрати на автотехнічну експертизу підтверджуються відповідним договором а квитанцією, долученими як додатки до позовної заяви (абз.12 стр.5 відповіді на відзив, а.с.107).

Оскільки суд дійшов висновку, що позовна вимога позивача ОСОБА_1 про стягнення матеріального збитку, завданого внаслідок ДТП, підлягає задоволенню за виключенням податку на додатну вартість, тому суд вважає за необхідне розглянути заяву представника відповідача ОСОБА_3 адвоката Ткачука-Коваленка О.В. про зобов`язання позивача ОСОБА_1 передати усі пошкоджені складові частини автомобіля відповідачу після відшкодування збитків, що заявлена у письмових дебатах від 10.12.2025.

Відповідно до роз`яснень, наданих у п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», постановляючи рішення про стягнення на користь потерпілого відшкодування вартості майна, що не може ви користуватися за призначенням, але має певну цінність, суд одночасно повинен обговорити питання про передачу цього майна після відшкодування збитків особі, відповідальній за шкоду.

Як встановлено судом, у Висновку судовим експертом визначено, що ряд деталей кузова та конструктивних елементів пошкодженого автомобіля BMW 330I д.н.з. НОМЕР_2 не підлягають відновленню з технічних вимоги, а тому піддягають заміні, а саме: бампер передній в зборі, кріплення бампера праве, решітка переднього бампера, решітка радіатора, капот, петлі капота, фара ліва та права, скло вітрове, повітрозабірник повітряного фільтра правий, підсилювач переднього бампера верхній та нижній, підкрилок передній лівий та правий, накладка фари правої, накладка крила внутрішня права, бачок омивача скла, решітка протитуманок лівої та правої з накладками, датчик парковки передній правий, крило переднє права та ліве, важіль передній лівий та правий, кулак поворотний правий та лівий та підшипники, тяга передня права, рульова тяга права, шина передня ліва та права, диск передній правий, опора двигуна права, облицювання даху, подушка безпеки водія та пасажира, колінна водія та пасажира, бічні голови ліва та права (деталі при спрацьованих подушка: паси безпеки, панель приладів, прилад управління, кабель АКБ, кермо).

Крім того в судовому засіданні, що відбулося 01.12.2025, як позивач ОСОБА_2 , так і представник позивача ОСОБА_1 адвокат Павленко М.В., повідомили суд, що автомобіль BMW 330I, д.н.з. НОМЕР_2 , станом на день розгляд справи, лишається не відновленим. Також будь-яких заперечень щодо об`єктивної неможливості передати відповідачу пошкоджені частини автомобіля після їх заміни сторона позивача суду не повідомила і доказів означеній обставині суду не надала.

У зв`язку з цим, суд дійшов висновку, що оскільки означені вище деталі підлягають заміні через їх неможливість використовувати згідно технічних вимог, беручи до уваги заяву представника відповідача про передачу таких деталей відповідачу, після відшкодування ним збитків позивачу, суд дійшов висновку про обгрунтованість заяви представника відповідача, а відповідно і про зобов`язання позивача ОСОБА_1 передати відповідачу ОСОБА_3 , після відшкодування ним збитків, залишки пошкоджених деталей автомобіля BMW 330I д.н.з. НОМЕР_2 , що підлягають заміні згідно висновку експерта за результатами проведення судової автотоварознавчої експертизи №18 від 04.03.2025.

Що стосується стягнення з відповідача на користь позивача ОСОБА_1 понесених витрат на сплату судового збору, то суд зазначає про таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Частиною 1 ст.141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Із дослідженої платіжної інструкції №0.0..1 від 21.05.2025 (а.с.52) судом встановлено, що позивачем ОСОБА_1 понесені судові витрати на сплату судового збору в сумі 7617,09 грн. Інших доказів, понесених позивачем судових витрат, матеріали означеної позовної заяви не містять.

З огляду на те, що позивачем заявлено до стягнення з відповідача матеріальні збитки, завдані внаслідок ДТП, в сумі 952 157,71 грн, проте судом позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково, в розмірі 772 948,51 грн, що складає 81,18% від ціни позову (772 948,51 грн / 952 157,71 грн), тому з відповідача на користь позивача, керуючись ч.1 ст.141 ЦПК України, підлягає стягненню судовий збір у сумі 6 183,55 грн, тобто 81,18% від розміру судового збору, що підлягав сплаті позивачем (7617,09 х 0,8118).

Водночас суд, ухвалюючи рішення про стягнення з відповідача на користь позивача ОСОБА_1 суми судового збору, також зважає на те, що у матеріалах справи відсутні будь-які докази тому юридичному факту, що відповідач ОСОБА_3 звільнений від сплати судового збору згідно положень ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір».

З огляду на викладене суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до відповідача ОСОБА_3 підлягають задоволенню частково в розмірі 772 948,51 грн. Крім того, з відповідача на користь позивача ОСОБА_1 слід стягнути 6 183,55 грн витрат на сплату судового збору. В іншій частині позовні вимоги ОСОБА_1 задоволенню не підлягають.

Що стосується позовної вимоги позивача ОСОБА_2 про стягнення з відповідача ОСОБА_3 60 000 грн у рахунок відшкодування моральної шкоди, то суд зазначає про таке.

Статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

У відповідності до ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала за наявності її вини.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, що є джерелом національного законодавства (ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), порушення прав людини вже само по собі тягне за собою моральні страждання та виникнення моральної шкоди, а тому факт страждань доказування не потребує, для суду достатньою підставою для присудження компенсації моральної шкоди є сам по собі факт порушення права (рішення у справі «Войтенко проти України» від 29 червня 2004 року, заява № 18966/02, рішення у справі «Науменко проти України» від 9 листопада 2004 року, заява № 41984/98).

Також, Європейський суд з прав людини зазначив, що Суд нагадує свою постійну позицію про те, що заявнику не може бути пред`явлено вимогу про надання будь-якого підтвердження моральної шкоди, яку він поніс (рішення у справі «Антипенко проти російської федерації» від 15 жовтня 2009 року, заява № 33470/03, постанова у справі «Пшеничний проти російської федерації» від 14 лютого 2008 року, заява № 30422/03).

У зв`язку з цим суд дійшов висновку, що факт спричинення позивачу ОСОБА_7 моральної шкоди внаслідок протиправної поведінки щодо неї самої з вини відповідача ОСОБА_3 підтверджується матеріалами справи.

Також суд звертає увагу учасників справи, що відповідач ОСОБА_3 через представника адвоката Ткачука-Коваленка О.В. беззаперечно погодився з тим, що власними діями він завдав позивачу ОСОБА_2 моральної шкоди (абз.1 стр.5 відзиву, а.с.94).

Вирішуючи питання щодо розміру компенсації за спричинену позивачу моральну шкоду, суд зазначає про таке.

Як встановлено судом із мотивувальної частини позовної заяви, а також із пояснень як позивача ОСОБА_2 , так і її представника адвоката Павленко М.В., що надані ними в судовому засіданні, завдання моральної шкоди відповідачем ОСОБА_3 позивач ОСОБА_2 пов`язує з глибокими психологічно-душевними стражданнями з приводу пошкодження транспортного засобу; вказана дорожньо-транспортна пригода потягла за собою постійне безсоння, погіршення загального самопочуття та додаткового хвилювання; дорожньо-транспортна пригода негативно вплинула на емоційний стан позивача ОСОБА_2 , погіршилось самопочуття протягом тривалого часу; після пошкодження транспортного засобу постійно відчувається напруження в родині та, будучи не в змозі пересуватися автомобілем, позивач ОСОБА_2 фактично змушена замість владнання свого життя та життя своєї родини, звертатися до суду та захищати порушені права.

На переконання суду, будь-яка нормально реагуюча людина відчуває достатньо сильні душевні страждання внаслідок потрапляння в дорожньо-транспортну пригоду за умови дотримання цим учасником дорожнього руху Правил дорожнього руху. Суд також констатує, що участь у дорожньо-транспортній пригоді не є позитивним психоемоційним фактором, а навпаки це призводить до душевних страждань.

У даному випадку внаслідок порушення відповідачем Правил дорожнього руху позивач ОСОБА_2 , яка керувала автомобілем з дотриманням Правил дорожнього руху і розраховувала на те, що й інші учасники дорожнього руху, зокрема відповідач ОСОБА_3 , виконують ці Правила, стала учасником дорожньо-транспортної пригоди, яка вочевидь викликала у позивача ОСОБА_2 душевні страждання, а відповідач ОСОБА_3 , усвідомлюючи означену обставину, протягом тривалого часу не відшкодував, завдану позивачу моральну шкоду. У зв`язку з цим, суд вважає обґрунтованим посилання позивача на те, що ці обставини спричинили у неї стан душевно страждання. Разом з тим, ані позивач ОСОБА_2 , ані її представник адвокат Павленко В.М. не пояснили суду, з яких саме конкретних розрахунків чи обставин вони виходили, визначаючи розмір моральної шкоди у сумі 60 000 грн.

Згідно керівних роз`яснень, що викладені у п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Виходячи із засад справедливості, добросовісності та розумності, враховуючи ступінь душевних страждань позивача ОСОБА_2 як особи, яка керувала транспортним засобом з дотриманням Правил дорожнього руху, відсутність відшкодування зі сторони відповідача завданої шкоди протягом 10 місяців, суд вважає достатнім стягнути з відповідача ОСОБА_3 на користь позивача ОСОБА_2 суму відшкодування моральної шкоди в розмірі 8 000 грн.

Щодо розподілу судових витрат, то суд зазначає про таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Частиною 1 ст.141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Із дослідженої платіжної інструкції №0.0..1 від 21.05.2025 (а.с.53) судом встановлено, що позивачем ОСОБА_2 понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 480,17 грн.

З огляду на те, що позивачем ОСОБА_2 заявлено до стягнення з відповідача моральну шкоду, завдану внаслідок ДТП, в сумі 60000 грн, проте судом позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково, в розмірі 8000 грн, що складає 13,33% від ціни позову (8000 грн / 60000 грн), тому з відповідача на користь позивача, керуючись ч.1 ст.141 ЦПК України, підлягає стягненню судовий збір у сумі 64,01 грн, тобто 13,33% від розміру судового збору, що підлягав сплаті позивачем з урахуванням положень ч.7 ст.6 Закону України «Про судовий збір» (480,17 грн х 0,1333).

Водночас суд, ухвалюючи рішення про стягнення з відповідача на користь позивача ОСОБА_2 суми судового збору, також зважає на те, що у матеріалах справи відсутні будь-які докази тому юридичному факту, що відповідач ОСОБА_3 звільнений від сплати судового збору згідно положень ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір».

Водночас, питання розподілу витрат відповідача на надання професійної правничої допомоги суд не здійснює, оскільки крім попередньо (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, де міститься інформація про розмір означених витрат, матеріали справи не містить доказів, перелік яких викладений у ст.137 ЦПК України.

Керуючись ст. 22, 23, 1166, 1167, 1187, 1188, 1192, 1194 ЦК України, ст. 26, 27, 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 3720-IX від 21.05.2024, ст. 2, 12, 13, 43, 76, 77, 80, 81, 82, 83, 89, 95, 133, 141, 244, 264, 265, 354, 355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

позовну заяву ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення матеріальних збитків та моральної шкоди, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 матеріальні збитки, завдані внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в розмірі 772 948 (сімсот сімдесят дві тисячі дев`ятсот сорок вісім) гривень 51 (п`ятдесят одна) копійка та 6 183 (шість тисяч сто вісімдесят три) гривні 55 (п`ятдесят п`ять) копійок судового збору, а всього 779 132 (сімсот сімдесят дев`ять тисяч сто тридцять дві) гривні 06 (шість) копійок.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 моральну шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в розмірі 8000 (вісім тисяч) гривень та 64 (шістдесят чотири) гривні 01 (одна) копійка судового збору, а всього 8064 (вісім тисяч шістдесят чотири) гривні 01 (одна) копійка.

У іншій частині позовні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Зобов`язати позивача ОСОБА_1 передати відповідачу ОСОБА_3 , після відшкодування ним збитків, залишки пошкоджених деталей автомобіля BMW 330I д.н.з. НОМЕР_2 , що підлягають заміні згідно висновку експерта за результатами проведення судової автотоварознавчої експертизи №18 від 04 березня 2025 року.

Рішення може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складене 22 грудня 2025 року.

Сторони у справі:

Позивачі: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_6 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_7 , місце проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_8 , місце проживання: АДРЕСА_3 .

Головуючий: О. В. Петренко