ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2025 року

м. Черкаси

Справа № 692/977/25
Провадження № 22-ц/821/2150/25
категорія: 310020000

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Карпенко О.В.

суддів: Новікова О.М., Фетісової Т.Л.

за участю секретаря Руденко А.О.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог ОСОБА_3 ,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргуОСОБА_1 на рішення Драбівського районного суду Черкаської області від 10 жовтня 2025 року (ухваленого під головуванням судді Левченко Л.О. в приміщенні Драбівського районного суду Черкаської області, повний текст рішення виготовлений 14 жовтня 2025 року) у справі за позовомОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання непрацездатної матері, -

в с т а н о в и в :

Короткий зміст позовних вимог

22 липня 2025 року ОСОБА_1 звернулася до Драбівського районного суду Черкаської області з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання непрацездатної матері.

Подана заява мотивована тим, що позивачка є матір`ю відповідача, має інвалідність 2 групи та отримує пенсію у розмірі 3 323,00 грн., не має можливості самостійно себе забезпечити у повному обсязі необхідними речами, харчуванням, медичними препаратами.

Також діагностовано низку серйозних захворювань, які потребують додаткових витрат. Зазначила перелік захворювань, через наявність яких витрачає на лікування третину пенсії, а ще частину пенсії витрачає на комунальні послуги.

Окрім того, вказує позивачка, їй необхідно замінювати колінні суглоби, на що необхідні великі кошти.

Вказує, що її дохід складає лише пенсія, яка не дозволяє забезпечити належне лікування, оздоровлення, харчування та проживання, а відповідач є її сином, працює неофіційно, але може надавати матері допомогу.

На підставі наведеного, позивачка просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання в розмірі частини заробітку (доходу), щомісячно.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Драбівського районного суду Черкаської області від 10 жовтня 2025 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання непрацездатної матері відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що позивач ОСОБА_1 не довела належними та допустимими доказами факт потреби у матеріальній допомозі, що виключає можливість застосування частини першої статті 202 СК України та обов?язок відповідача утримувати свою непрацездатну матір. З матеріалів справи взагалі не вбачається наявності спору між сторонами з приводу виконанням відповідачем своїх обов`язків відносно позивача.

Суд звернув увагу, що рішенням Драбівського районного суду Черкаської області від 24.07.2025, справа № 692/787/25, на відповідача покладено обов`язок сплати аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та її матері ОСОБА_5 , у розмірі 1/4 та 1/6 частини заробітку (доходу) відповідача ОСОБА_2 відповідно. До постановлення вказаного рішення у позивача питання про стягнення з відповідача аліментів не виникало, що в сукупності з установленими у судовому засіданні обставинами свідчить про штучність даного позову та його спрямування на створення підстав для зменшення розміру аліментів на утримання дитини та дружини у майбутньому.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі, поданій 30 жовтня 2025 року через засоби поштового зв`язку ОСОБА_1 , вважаючи оскаржуване рішення ухваленим при невідповідності висновків суду обставинам справи, прийнятим із порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, просила скасувати рішення Драбівського районного суду Черкаської області від 10 жовтня 2025 року та ухвалити нове рішення про задоволення позову в повному обсязі.

Апеляційна скарга, зокрема, мотивована тим, що судом першої інстанції не було взято до уваги те, що позивач хворіє, є інвалідом ІІ групи та потребує постійного лікування. За висновками лікарів, скаржник має цукровий діабет та ряд супутніх хвороб, на лікування яких вона витрачає третину своєї пенсії. Також їй необхідно замінити колінний суглоб, на що потрібні значні кошти, а розмір пенсії складає 3 323,00 грн.

Кошти, які отримує як орендну плату за надання земельних ділянок в оренду, вона витрачає на лікування чоловіка, який має ІІІ групу інвалідності, крім того, зазначає, що орендна плата має нерегулярний характер.

Вказує, що розмір її пенсії не покриває витрати на лікування, комунальні платежі, тому вона потребує матеріальної допомоги і крім відповідача, інших дітей, які б змогли надавати матеріальну допомогу у неї немає, тому вона і змушена була звернутися із позовом до відповідача.

Відзив на апеляційну скаргу на адресу Черкаського апеляційного суду не надходив

Фактичні обставини справи

Із матеріалів справи вбачається, що згідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 04.07.1987 Михайлівською сільською радою народних депутатів Драбівського району, ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 та його батьками вказані ОСОБА_3 та ОСОБА_1 .

Згідно копії пенсійного посвідчення серія НОМЕР_2 , виданого 23.11.2022 Пенсійним фондом України, ОСОБА_1 має пенсію по інвалідності, 2гр., загальне захворювання.

Згідно довідки до акта огляду медико-соціальної експертної комісії, м. Черкаси, обласна МСЕК №1, серія 12ААВ № 641430, ОСОБА_1 має 2 групу інвалідності, встановлену безтерміново, висновок про умови і характер праці: працепристосування, рекомендовані заходи для відновлення працездатності: нагляд та лікування в ортопеда, сім. лікаря.

Згідно довідки про доходи № 6448 0345 3119 4426 ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУПФУ в Черкаській області, отримує пенсію по інвалідності та її розмір за січень - червень 2025 року склав 19 252,00 грн.

Згідно виписки № 660 із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого КНП «Драбівська багатопрофільна лікарня» Драбівської селищної ради, ОСОБА_1 перебувала у стаціонарі у період з 26.02.2024 по 05.03.2024, їй проводились обстеження, встановлювались діагнози та надавалось лікування.

Згідно Довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб № 103 від 29.07.2025 виконавчого комітету Драбівської селищної ради до складу сім`ї/зареєстрованих за адресою: АДРЕСА_1 , входять 3 особи: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Мотивувальна частина

Позиція Черкаського апеляційного суду

Відповідно до ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Згідно ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищезазначене, розгляд даної справи з ознаками малозначності згідно із ч. ч. 4, 6 ст. 19, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Суд апеляційної інстанції створив учасникам процесу належні умови для ознайомлення з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів та апеляційної скарги, а також надав сторонам строк для подачі відзиву.

Крім того, кожен з учасників справи має право безпосередньо знайомитися з її матеріалами, зокрема з аргументами іншої сторони, та реагувати на ці аргументи відповідно до вимог ЦПК України.

Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Мотиви, з яких виходить Черкаський апеляційний суд, та застосовані норми права

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч. 1 та ч. 2 ст. 367 ЦПК України).

Згідно зі ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частина 3 ст. 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з ч. ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції в повній мірі відповідає зазначеним вимогам, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

У відповідності до статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспорюваного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Статтею 51 Конституції України передбачено, що повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків.

Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів непрацездатних членів сім`ї (частина восьма статті 7 СК України).

Відповідно до частини першої статті 202 СК України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

Відповідно до ст. 202 СК України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Отримання непрацездатними батьками пенсій чи іншого доходу не можуть звільняти повнолітніх дочку, сина від обов`язків утримувати непрацездатних батьків.

Непрацездатним вважається той з батьків, хто досяг загального пенсійного віку або є особою з інвалідністю I, II чи III групи.

В силу положень ст. 205 СК України суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі або у частці від заробітку з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. При визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред`явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків.

Пункт 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 № 3 містить роз`яснення, що обов`язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги, не є абсолютним. У зв`язку з цим суд на вимогу дочки, сина, до яких пред`явлено позов про стягнення аліментів, зобов`язаний перевірити їхні доводи про ухилення батьків від виконання своїх обов`язків щодо них.

Таким чином, при вирішенні питання про стягнення аліментів на утримання батьків слід враховувати, що вказане право батьків виникає за наявності трьох умов: походження дитини від матері, батька (кровне споріднення) або наявність між ними інших юридично значущих зв`язків (усиновлення); непрацездатність матері, батька; потреба батька, матері в матеріальній допомозі. Зобов`язання повнолітніх дітей по утриманню батьків не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина і не виникає у разі відсутності хоча б однієї з вказаних обставин.

Згідно з постановою об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 05 вересня 2019 року у справі № 212/1055/18-ц, тлумачення статті 202 СК України свідчить, що обов`язок повнолітніх дітей по утриманню своїх батьків виникає на підставі складу юридичних фактів: 1) походження дитини від матері, батька (кровне споріднення) або наявність між ними інших юридично значущих зв`язків (зокрема, усиновлення); 2) непрацездатність матері, батька; 3) потреба матері, батька в матеріальній допомозі. Зобов`язання повнолітніх дітей по утриманню батьків не виникає у разі відсутності хоча б однієї із вказаних умов. Обов`язок повнолітніх дітей не пов`язується з їх працездатністю і можливістю надавати батькам матеріальну допомогу.

При встановленні, чи батьки потребують матеріальної допомоги, повинні враховуватися будь-які обставини, які свідчать про необхідність у матеріальній допомозі. При цьому, отримання матір`ю чи батьком доходів, які є більшими за прожитковий мінімум, автоматично не свідчить, що батько (мати) не потребують матеріальної допомоги.

Аналогічні висновки містяться у постанові від 18 листопада 2020 року Верховного Суду у справі № 757/52096/18.

При цьому, до уваги береться отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо. Сам факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов`язку надання їм утримання - стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу.

Відповідно до частини першої статті 76, статті 89 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно зі статтею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Встановивши, що позивач дійсно є непрацездатною особою, якій встановлена ІІ група інвалідності та наявність в неї ряду захворювань, а також з`ясувавши, що пенсія є не єдиним джерелом доходу, має чоловіка та сина відповідача у справі, пільги з оплати комунальних послуг, а також ту обставину, що відповідач добровільно надає матеріальну допомогу, суд дійшов обгрунтованого висновку, що позивачем не доведено належними та допустими доказами наявність підстав, на які вона посилалась в позовній заяві і відмовив у задоволенні позову.

Колегія суддів вважає, що позивачем доказів того, що вона потребує дороговартісного лікування (заміна суглобів), суду не надано, як і не надано суду доказів в обґрунтування розміру понесених чи необхідних для неї витрат на лікування, які б свідчили про те, що розмір отримуваної нею пенсії є нижчим за розмір необхідних щомісячних витрат на лікування та харчування.

Крім того, судом першої інстанції зазначено, що позивачем не доведено її одноособові значні витрати на сплату комунальних послуг, які не спростовані під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції.

Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що з матеріалів справи не вбачається наявності спору між сторонами з приводу виконання відповідачем своїх обов`язків відносно позивача та вірно звернув увагу, що за рішенням Драбівського районного суду Черкаської області від 24.07.2025 у справі № 692/787/25, на відповідача покладено обов`язок зі сплати аліментів на утримання неповнолітньої дитини та її матері, до постановлення якого у позивача питання про стягнення аліментів з відповідача не виникало.

Отже, суд першої інстанції взяв до уваги обставини, які входять до предмета доказування у справі, надав належну оцінку доказам у справі та дійшов обґрунтованого висновку про те, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами обставини, на які вона посилалася як на обґрунтування своїх позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги, що позивач є непрацездатною особою, потребує матеріальної допомоги, тому вважає, що є всі наявні підстави до стягнення аліментів з відповідача, є необгрунтованими, оскільки факт, що позивач є непрацездатною особою ніким не оспорюється, проте не свідчить про потребу у матеріальній допомозі, а інші вимоги були предметом перегляду у суді апеляційної інстанції і не знайшли свого об`єктивного підтвердження.

Також є необгрунтованими посилання в апеляційній скарзі, що отримувані позивачкою в якості орендної плати кошти, які до того ж мають нерегулярний характер, витрачаються на лікування чоловіка, який має ІІІ групу інвалідності, оскільки вказані посилання не підтверджуються матеріалами справи.

Відповідно до пункту 1 частини 1статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

У відповідності ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що постановлене у справі рішення є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування за наведеними у скарзі доводами не вбачає, оскільки її доводи суттєвими не являються, носять суб`єктивний характер і правильності висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381- 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Драбівського районного суду Черкаської області від 10 жовтня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання непрацездатної матері - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, в порядку та за умов, визначених ЦПК України.

Головуюча О.В. Карпенко

Судді: Т.Л. Фетісова

О.М. Новіков