ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/6274/23 Номер провадження 22-ц/814/4271/25Головуючий у 1-й інстанції Савченко Л. І. Доповідач ап. інст. Чумак О. В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2025 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Чумак О.В.,

суддів: Дряниці Ю.В., Пилипчук Л.І.

за участю секретаря Галушко А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Васильєвої Любові Миколаївни

на ухвалу Шевченківського районного суду м. Полтави від 22 вересня 2025 року, постановлену суддею Савченко Л.І.

по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору Виконавчий комітет Шевченківської районної у м. Полтаві ради, Полтавська міська рада, Державна інспекція архітектури та містобудування України про визнання права власності на самочинну прибудову,-

В С Т А Н О В И В:

У липні 2023 року ОСОБА_1 звернувся в суд з вищевказаним позовом в якому просив визнати за ним право власності на самочинну прибудову до будинку літ. «А-1» у складі: 1-1 пл. 10,2 кв.м., 1-2 пл. 25,1 кв.м., 1-3 пл. 11,9 кв.м., 1-4 пл. 22,6 кв.м., 1-5 пл. 1-9 кв.м., 1-6 пл. 10,3 кв.м., мансарду літ. «А2-1» у складі: 1-7 пл.10,3 кв.м., 1-8 пл. 19,2 кв.м., 1-9 пл. 7,9 кв.м., 1-10 пл.9,1 кв.м. по АДРЕСА_1 .

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Полтави від 22 вересня 2025 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору Виконавчий комітет Шевченківської районної у м. Полтаві ради, Полтавська міська рада, Державна інспекція архітектури та містобудування України про визнання права власності на самочинну прибудову залишено без розгляду на підставіп. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України.

Не погодившись з даною ухвалою місцевого суду, її в апеляційному порядку оскаржила представник ОСОБА_1 адвокат Васильєва Л.М, просила ухвалу суду скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду, посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та порушення судом першої інстанції норм процесуального права.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що право суду залишити заяву без розгляду виникає за наявності дворазового належного повідомлення позивача про час та місце розгляду справи, та двократної, послідовної неявки позивача в судове засідання, відсутності заяви про розгляд справи за його відсутності.

Вказав, що він був присутній в судовому засідання призначеному на 30.05.2024, в якому було задоволено його клопотання про призначення експертизи та зупинено провадження у даній справі. Після відновлення провадження розгляд справи було призначено на 22.09.2025.

Таким чином, у суду першої інстанції були відсутні підстави для залишення 22.09.2025 позову без розгляду.

Окрім того зазначив, що в порушення норм процесуального права суд не закрив підготовче судове засідання, а після отримання висновку експерта відновив провадження та призначив справу до судового розгляду, а не продовжив підготовче засідання.

Від ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 до суду надійшли відзиви на апеляційну скаргу, в яких вони просили ухвалу місцевого суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

В судовому засіданні були присутні позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Васильєва Л.М., відповідач ОСОБА_2 та її представник адвокат Олійник Т.В. та відповідач ОСОБА_5 .

Від відповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_3 до суду надійшли заяви про розгляд справи без їх участі.

Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору Виконавчий комітет Шевченківської районної у м. Полтаві ради, Полтавська міська рада, Державна інспекція архітектури та містобудування України будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи в судове засідання не з?явилися.

Заслухавши доповідь судді доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається із матеріалів справи, у липні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним позовом.

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 17 липня 2023 року відкрито провадження у даній справі та призначено підготовче судове засідання на 02 жовтня 2023 року (т. 1, а.с. 19).

02 жовтня 2023 року підготовче судове засідання було відкладено на 22 листопада 2023 року за клопотанням ОСОБА_1 (т. 1, а.с. 233, 235-237).

22.11.2023 ОСОБА_1 та його представник адвокат Бибик В.А. були присутні в судовому засіданні, розгляд справи відкладено на 13.12.2023 для повторного виклику сторін (т. 2, а.с. 5-9).

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 13.12.2023 до участі у справі залучено третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - Полтавську міську раду та Державну інспекцію архітектури та містобудування України (т. 2, а.с. 51). В судовому засіданні 13.12.2023, на якому був присутній позивач та його представник, розгляд справи було відкладено на 21.02.2024 для направлення третім особам позову та відзиву на позов (т. 2, а.с. 31-34).

21 лютого 2024 року ОСОБА_1 та його представник адвоката Бибик В.А. в судове засідання не з`явилися, надіслали заяву про відкладення розгляду справи. Розгляд справи відкладено на 02 квітня 2024 року (т. 2, а.с. 101-104).

02 квітня 2024 року від ОСОБА_1 до суду надійшла заява про відкладення розгляду справи у зв`язку з хворобою його представника адвоката Бибика В.А. (т. 2, а.с. 130).

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 02 квітня 2024 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 30 травня 2024 року (т. 2, а.с. 155).

В судовому засіданні, призначеному на 30 травня 2024 року були присутні ОСОБА_1 та його представник адвокат Бибик В.А.

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 30.05.2024 клопотання представника позивача адвоката Бибика В.А. про призначення експертизи задоволено, призначено у справі судову будівельно-технічну та оціночну експертизу. Зупинено провадження у справі до отримання експертного висновку (т. 2, а.с. 180-182).

15 липня 2025 року до суду надійшов висновок експерта № 4 за результатами проведення судової будівельно-технічної та оціночно-будівельної експертизи, в результаті чого ухвалою Шевченківського районного суду м. Полтави від 05 серпня 2025 року поновлено провадження у справі та призначено судовий розгляд на 22 вересня 2025 року.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Полтави від 22 вересня 2025 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору Виконавчий комітет Шевченківської районної у м. Полтаві ради, Полтавська міська рада, Державна інспекція архітектури та містобудування України про визнання права власності на самочинну прибудову залишено без розгляду на підставі п. 3 ч. 1 ст. 257ЦПК України.

За положеннями ст. 55, 124 Конституції України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплює право на справедливий суд. У ч. 1 цієї статті встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Частиною 1 ст. 6 Конвенції закріплені такі елементи права на судовий захист, як право на розгляд справи, справедливість судового розгляду, публічність розгляду справи та проголошення рішення, розумний строк розгляду справи, розгляд справи судом, встановленим законом, незалежність і безсторонність суду. Право на розгляд справи означає право особи звернутися до суду та право на те, що його справа буде розглянута та вирішена судом.

Здатність особи безперешкодно отримати судовий захист є змістом поняття доступу до правосуддя, що кореспондується із положеннями статті 4 ЦПК України, з огляду на які, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України, яким встановлюється зміст, форма, умови виконання процесуальних дій, сукупність цивільних процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільних процесуальних правовідносин та гарантії їх реалізації.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина четверта статті 12 ЦПК України).

Згідно з частиною першою статті 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами, зловживання процесуальними правами не допускається.

Згідно з частиною третьою статті 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки в судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

Частиною п`ятою статті 223 ЦПК України передбачено, що у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився у підготовче засідання чи в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

За змістом частини п`ятої статті 223 ЦПК України та пункту 3 частини першої статті 257 ЦПК України правом на залишення позову без розгляду суд наділений лише у разі повторної неявки належним чином повідомленого позивача, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і якщо його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Умовою для залишення позовної заяви без розгляду з підстав, передбачених пунктом 3 частини першої статті 257 ЦПК України, є саме повторна неявка належним чином повідомленого про час і місце розгляду справи позивача. При цьому повторною є друга поспіль неявка позивача, якщо він обидва рази був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи та від нього не надходило заяви про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи (див., зокрема, постанови Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 759/6512/17, від 20 травня 2021 року у справі № 522/13928/15, від 18 серпня 2021 року у справі № 495/9414/15-ц, від 10 лютого 2022 року в справі № 756/16448/18, від 30 червня 2022 року у справі № 461/1190/21).

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 28 липня 2021 року в справі № 756/6049/19 вказано, що «залишення позову без розгляду - це форма закінчення розгляду цивільної справи без ухвалення судового рішення, у зв`язку із виникненням обставин, які перешкоджають розгляду справи, але можуть бути усунуті в майбутньому. Однією з підстав для залишення позову без розгляду є повторна, тобто двічі поспіль, неявка в судове засідання позивача, якщо від нього не надходило заяви про розгляд справи без його участі та існують перешкоди для такого розгляду. При цьому позивач має бути належним чином і в установленому порядку повідомлений про дату, час і місце як першого, так і другого судового засідання, в яке він не з`явився. Процесуальний закон не вказує на необхідність врахування судом поважності причин повторної неявки позивача до суду. Такі положення процесуального закону пов`язані із принципом диспозитивності цивільного судочинства, у відповідності до змісту якого учасник справи самостійно розпоряджається наданими йому законом процесуальними правами. Зазначені наслідки настають незалежно від причин повторної неявки, які можуть бути поважними. Таким чином, навіть маючи докази поважності причин неявки позивача, суд залишає позовну заяву без розгляду, якщо нез`явлення позивача є перешкодою для розгляду справи. Зазначена норма дисциплінує позивача, як ініціатора судового розгляду, стимулює його належно користуватися своїми правами та не затягувати розгляд справи. Якщо позивач не може взяти участь в судовому засіданні, він має право подати заяву про розгляд справи за його відсутності. Така заява може бути подана на будь-якій стадії розгляду справи. Правове значення в даному випадку має лише належне повідомлення позивача про день та час розгляду справи, повторність неявки в судове засідання та неподання заяви про розгляд справи за відсутності позивача».

Наведені правові висновки неодноразово викладені у постановах Верховного Суду, зокрема, від 20 вересня 2018 року у справі № 756/8612/16-ц, від 24 жовтня 2018 року у справі № 569/347/16-ц, від 28 лютого 2019 року у справі № 752/9188/13-ц, від 22 травня 2019 року у справі № 310/12817/13, від 06 червня 2019 року у справі № 760/3301/13-ц, від 20 червня 2019 року у справі № 522/7428/15, від 26 вересня 2019 року у справі № 295/19734/13-ц, від 07 жовтня 2019 року у справі № 612/403/16-ц, від 27 березня 2020 року у справі № 522/22303/14-ц, від 21 вересня 2020 року у справі № 658/1141/18, від 11 березня 2021 року у справі № 558/9/18, від 03 червня 2021 року у справі № 227/2751/19, від 05 жовтня 2022 року у справі № 465/6745/17 та інших.

В свою чергу повторною є друга поспіль неявка позивача, якщо він обидва рази був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Вирішуючи питання про залишення позову без розгляду, суд повинен врахувати всі підстави залишення заяви без розгляду у сукупності. Відсутність хоча б однієї із умов не дає права суду залишати позов без розгляду (див. постанову Верховного Суду від 17 вересня 2025 року у справі № 764/6846/24).

Залишаючи позов без розгляду, суд першої інстанції вказав на повторну неявку належним чином повідомленого про дату, час та місце розгляду справи позивача в судове засідання призначене на 22.09.2025.

Разом з тим, даний висновок місцевого суду спростовується матеріалам справи, з яких вбачається, що ОСОБА_1 та його представник Бибик В.А. були присутні в судовому засіданні призначеному на 30.05.2025.

В даному судовому засіданні було задоволено клопотання представника позивача адвоката Бибика В.А. про призначення експертизи, ухвалою суду першої інстанції призначено у справі судову будівельно-технічну та оціночну експертизу. Зупинено провадження у справі до отримання експертного висновку.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Полтави від 05 серпня 2025 року поновлено провадження у справі та призначено судовий розгляд на 22 вересня 2025 року.

Зважаючи на відсутність повторності (двічі поспіль) неявки в судове засідання позивача, судом безпідставно залишено позов без розгляду на підставі ч. 5 ст. 223 та п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України.

Таким чином, враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про наявність підстав для залишення позову без розгляду по причині повторної неявки ОСОБА_1 у судове засідання призначене на 22.09.2025.

Європейський Суд з прав людини у рішенні «МПП «Голуб» проти України» від 18 жовтня 2005 року відзначив, що право доступу до суду не може бути обмежено таким чином або у такій мірі, що буде порушена сама його сутність.

Загалом Європейський Суд з прав людини у своїй практиці критично оцінює надмірну формалізованість вимог національного законодавства різних держав-учасниць, що перешкоджають доступу до суду.

При цьому, позивач не відмовлявся в будь-який опосередкований спосіб від своїх вимог і в матеріалах справи відсутні беззаперечні докази про втрату його інтересу до власного позову.

Відтак, районним судом використаний процесуальний засіб у виді залишення позовної заяви без розгляду, що не є пропорційним досягнутій цілі обмеження позивача.

Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 21 жовтня 2020 року (справа № 756/13550/16).

За таких обставин висновок суду першої інстанції, щодо наявності правових підстав для залишення позову без розгляду згідно п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України не відповідає обставинам справи та вимогам чинного законодавства.

Таким чином, доводи апеляційної скарги спростовують помилкові висновки суду першої інстанції.

Посилання апелянта на те, що суд не закрив підготовче судове засідання, а після отримання висновку експерта відновив провадження та призначив справу до судового розгляду, а не продовжив підготовче засідання є необгрунтованими, оскільки ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 02 квітня 2024 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 30 травня 2024 року.

У відповідності до п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України суд апеляційної інстанції скасовує ухвалу суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направляє справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, якщо вона постановлена з порушення норм процесуального права чи неправильним застосуванням норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

З врахуванням викладеного колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвалу про залишення позову ОСОБА_1 без розгляду підлягає скасуванню з підстав невідповідності висновків суду обставинам справи та порушення норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. 367, ст. 368, ст. 374 ч. 1 п. 6, ст. 382 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Васильєвої Любові Миколаївни задовольнити.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Полтави від 22 вересня 2025 року скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий О.В. Чумак

Судді Ю.В. Дряниця

Л.І. Пилипчук