Ухвала

22 грудня 2025 року

м. Київ

справа № 644/11863/21

провадження № 61-15725ск25

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Зайцева А. Ю., розглянувши касаційну скаргу адвоката Ястребової Євгенії Богданівни як представника ОСОБА_1 на постанову Полтавського апеляційного суду від 19 листопада 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Варнікова Ксенія Вікторівна, приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Кошель Тетяна Владиславівна, про визнання недійсними договорів, скасування записів про державну реєстрацію прав власності на нерухоме майно та застосування правових наслідків недійсності правочинів,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2021 ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому просив визнати недійсним договір дарування квартири АДРЕСА_1 , укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 20 лютого 2012 року, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Варніковою К. В., реєстровий номер 499;

скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про державну реєстрацію права власності на майно - квартиру АДРЕСА_1 , внесений на підставі договору дарування від 20 лютого 2012 року, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Варніковою К. В., реєстровий номер 499;

визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 16 квітня 2019 року, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Кошель Т. В., реєстровий номер 1878;

скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис № 31205784 від 16 квітня 2019 року про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1 , здійснений приватним нотаріусом харківського міського нотаріального округу Кошель Т. В. та застосувати правові наслідки недійсності правочину шляхом повернення до ОСОБА_2 права власності на нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1 .

Київський районний суд м. Полтави рішенням від 02 квітня 2025 року позов задовольнив. Визнав недійсним договір дарування від 20 лютого 2012 року квартири АДРЕСА_1 , укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Варніковою К. В., реєстровий номер 499. Скасував у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про державну реєстрацію права власності на майно - квартиру АДРЕСА_1 , внесений на підставі договору дарування від 20 лютого 2012 року, укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Варніковою К. В., реєстровий номер 499. Визнав недійсним договір купівлі-продажу від 16 квітня 2019 року квартири АДРЕСА_1 , укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Кошель Т. В., реєстровий номер 1878. Скасував у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис № 31205784 від 16 квітня 2019 року про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1 , здійснений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Кошель Т. В. Стягнув із ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі по 605,34 грн з кожного.

Київський районний суд м. Полтави додатковим рішенням від 22 квітня 2025 року стягнув із ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі по 35 333,33 грн з кожного, на оплату поштових відправлень, здійснених через «Є-ПОСТ», в розмірі 250,90 грн, а всього з кожного в розмірі по 35 584,23 грн.

Полтавський апеляційний суд постановою від 19 листопада 2025 року апеляційні скарги представника ОСОБА_2 - адвоката Межирицького А. О. та ОСОБА_4 задовольнив частково. Рішення Київського районного суду м. Полтави від 02 квітня 2025 року в частині визнання недійсним договору купівлі-продажу від 16 квітня 2019 року, укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Кошель Т. В., скасування записів про державну реєстрацію прав власності на нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1 скасував та в цій частині ухвалив нове рішення, яким у задоволенні позову відмовив. Додаткове рішення Київського районного суду м. Полтави від 22 квітня 2025 року скасував. Змінив розподіл судових витрат. Стягнув із ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 по 453,75 грн судового збору за подання позовної заяви та по 10 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу з кожного. Стягнув із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 1 816,80 грн судового збору за подання апеляційної скарги.

16 грудня 2025 року адвокат Ястребова Є. Б. як представник ОСОБА_1 через підсистему «Електронний суд» надіслала до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Полтавського апеляційного суду від 19 листопада 2025 у цій справі.

Подана касаційна скарга не може бути прийнята до розгляду з огляду на таке.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі має бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

У випадку оскарження судових рішень з підстав невідповідності висновків суду постанові Верховного Суду, що не була врахована в оскаржуваному судовому рішенні або у зв`язку з необхідністю відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеному у постанові Верховного Суду, у касаційній скарзі, крім відповідної постанови Верховного Суду, повинно бути зазначено відповідний пункт частини другої статті 389 ЦПК України та обґрунтування і мотивування такої підстави.

Зазначаючи у касаційній скарзі підставою касаційного оскарження судових рішень відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах (пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України), особі, яка подала касаційну скаргу, необхідно вказувати щодо питання застосування якої саме норми права у подібних правовідносинах відсутній висновок Верховного Суду.

У випадку оскарження судових рішень на підставі пункту 4 частини другої статті 389 ЦПК України з посиланням на частину першу статті 411 ЦПК України, у касаційній скарзі необхідно зазначити певний пункт частини першої статті 411 ЦПК України, який є обов`язковою підставою для скасування судового рішення з його обґрунтуванням та мотивуванням доводів.

У випадку оскарження судових рішень на підставі пункту 4 частини другої статті 389 ЦПК України з посиланням на частину третю статті 411 ЦПК України, у касаційній скарзі необхідно зазначити певний пункт частини третьої статті 411 ЦПК України, з його обґрунтуванням та мотивуванням доводів.

Верховний Суд роз`яснює заявнику, що коректне визначення підстав касаційного оскарження має важливе значення, оскільки за приписами частини першої статті 400 ЦПК України суд касаційної інстанції, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження.

Підстава (підстави) відкриття касаційного провадження зазначаються в ухвалі про відкриття касаційного провадження (частина восьма статті 394 ЦПК України).

Аналіз вказаних норм дає підстави для висновку, що зазначення заявником підстав касаційного оскарження є обов`язковою умовою щодо оформлення касаційної скарги, яка необхідна для подальшого вирішення питання про відкриття касаційного провадження та для розгляду касаційної скарги.

Виконання наведених вимог необхідне для коректного зазначення підстав касаційного оскарження в ухвалі про відкриття касаційного провадження у справі.

Крім того, як видно з мотивувальної частини касаційної скарги представник заявника незгоден із постановою Полтавського апеляційного суду від 19 листопада 2025 року, проте в прохальній частині скарги просить скасувати постанову Полтавського апеляційного суду від 19 листопада 2019 року та залишити в силі рішення та додаткове рішення суду першої інстанції.

Отже, представнику заявника необхідно уточнити прохальну частину касаційної скарги, в якій чітко зазначити яке саме судове рішення вона оскаржує з датою її ухвалення.

Ураховуючи наведене, а також з метою недопущення подвійного тлумачення змісту касаційної скарги, заявнику необхідно надіслати на адресу суду нову редакцію касаційної скарги, яка має відповідати вимогам статті 392 ЦПК України, та в якій згрупувати, систематизувати та чітко зазначити конкретну обов`язкову підставу (підстави) касаційного оскарження судових рішень у відповідності до визначеного статтею 389 ЦПК України переліку підстав для касаційного оскарження судових рішень та їх відповідне мотивування; уточнити прохальну частину касаційної скарги; надати копії скарги та доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи з урахуванням пункту 1 частини четвертої статті 392 ЦПК України.

Крім того, в порушення вимог пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Підпунктом 7 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що розмір судового збору за подання касаційної скарги на рішення суду, заяви про приєднання до касаційної скарги на рішення суду, яка подана фізичною особою або фізичною особою-підприємцем, становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги від розміру оспорюваної суми, але не більше 10 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб за позовними заявами майнового характеру, а у справах, в яких предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав (крім права власності на майно), відшкодування шкоди здоров`ю (крім моральної шкоди), - не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до частини третьої статті 2 Закону України «Про судовий збір» при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Згідно з частиною третьою статті 6 Закону України «Про судовий збір» у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Позовну заяву подано у 2021 році, ставка судового збору за подання до суду позовної заяви немайнового характеру фізичною особою становила 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (прожитковий мінімум для працездатних осіб - 2 270,00 грн, підпункт 2 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» в редакції, чинній станом на час подання позову у цій справі).

Ураховуючи наведене, ОСОБА_1 необхідно сплатити судовий збір за подання касаційної скарги в розмірі 5 811,20 грн (908,00 грн х 4 х 200 % х 0,8).

Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду в розмірі 5 811,20 грн має бути перераховано за наступними реквізитами: отримувач коштів - ГУК у м. Києві/Печерс. р-н/22030102; код отримувача (код за ЄДРПОУ) - 37993783; банк отримувача - Казначейство України (ЕАП); рахунок отримувача - UA0026007; код класифікації доходів бюджету - 22030102; найменування податку, збору, платежу - Судовий збір (Верховний Суд, 055).

Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір». На підтвердження оплати судового збору необхідно надати Верховному Суду квитанцію (платіжне доручення).

Відповідно до частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Отже, касаційну скаргу слід залишити без руху з наданням можливості усунути вищевказані недоліки.

Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу адвоката Ястребової Євгенії Богданівни як представника ОСОБА_1 на постанову Полтавського апеляційного суду від 19 листопада 2025 року залишити без руху та надати для усунення зазначених вище недоліків строк десять днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга буде повернута заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя А. Ю. Зайцев