ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2025 року

м. Київ

справа № 288/2924/23

провадження № 61-13302св25

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого -Луспеника Д. Д.,
суддів:Гулейкова І. Ю. (суддя-доповідач), Лідовця Р. А.,Коломієць Г. В., Черняк Ю. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачка - ОСОБА_2 ,

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Служба у справах дітей та сім`ї Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації, Служба у справах дітей Добровеличківської селищної ради Новоукраїнського району Кіровоградської області,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадженнякасаційну скаргу ОСОБА_2 , в інтересах якої діє адвокат Яковенко Анатолій Вікторович, на рішення Попільнянського районного суду Житомирської області від 11 квітня 2025 року у складі судді Зайченко Є. О. та постанову Житомирського апеляційного суду від 15 вересня 2025 року у складі колегії суддів: Коломієць О. С., Талько О. Б., Борисюка Р. М.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У жовтні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Служба у справах дітей та сім`ї Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації (Служба у справах дітей та сім`ї Шевченківської РДА в м. Києві), Служба у справах дітей Добровеличківської селищної ради Новоукраїнського району Кіровоградської області(Служба у справах дітей Добровеличківської селищної ради), про визначення місця проживання дітей.

Позов обґрунтовано тим, що з 03 лютого 2013 року він перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 , який рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 24 липня 2023 року (справа № 761/22349/23) було розірвано.

У шлюбі у них народилося двоє дітей: син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та дочка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Подружнє життя між ним та ОСОБА_2 не склалося. Відповідачка залишила сім`ю та знайшла собі іншого чоловіка у Польщі, де зараз і проживає. Діти залишилися проживати з батьком та зареєстровані разом із ним за адресою:

АДРЕСА_1 .

На час звернення до суду з цим позовом він з дітьми проживає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 .

Син навчається у 4 класі Дружелюбівської філії Добровеличківського ліцею «Інтелект», а дочка відвідує дошкільну групу цього ж ліцею.

У Попільнянському районному суді Житомирської області перебуває цивільна справа № 288/2768/23 за його заявою про стягнення з відповідачки аліментів на утримання дітей.

Між ним та відповідачкою існує спір щодо утримання дітей та їх місця проживання, оскільки відповідачка зі своїм новим співмешканцем почала погрожувати вивезти дітей до Польщі.

Зазначене не відповідає інтересам дітей, оскільки вони категорично не бажають виїжджати з України та вчитися іноземною мовою, а також не хочуть жити з матір`ю в іншій країні та в іншій сім`ї.

У зв`язку з погрозами відповідачки вивезти дітей до Польщі він звернувся до Служби у справах дітей Шевченківської РДА в м. Києві та Державної прикордонної служби України, однак йому повідомили, що необхідні заходи щодо недопущення виїзду дітей за межі України можуть бути вжиті лише у разі ухвалення судового рішення щодо тимчасового обмеження у праві виїзду з території України.

Позивач створив належні умови для проживання та виховання дітей, займається підприємницькою діяльністю та отримує стабільний достатній дохід для забезпечення дітей усім необхідним. Визначення місця проживання дітей з батьком відповідає найкращим їх інтересам, оскільки їх мати не може забезпечити дітям належні умови проживання та виховання, вона не має власного житла, а зміна місця проживання дітей призведе до втрати ними сталих соціальних зв`язків, зміни місця навчання та погіршення їх психологічного стану.

Посилаючись на наведене, ОСОБА_1 просив суд визначити місце проживання дітей: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та дочки ОСОБА_4 ,

ІНФОРМАЦІЯ_2 , з ним.

Короткий зміст судових рішень

Рішенням Попільнянського районного суду Житомирської області від 11 квітня 2025 року, залишеним без змін постановою Житомирського апеляційного суду від 15 вересня 2025 року, позов ОСОБА_1 задоволено.

Визначено місце проживання малолітніх дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з батьком ОСОБА_1 .

Вирішуючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, надавши оцінку встановленим обставинам справи крізь призму врахування найкращих інтересів дітей, які переважають над інтересами батьків, урахувавши висновок Органу опіки і піклування Шевченківської РДА в м. Києві від 14 лютого 2025 року № 109-948 про доцільність визначення місця проживання дітей з батьком, а також створення батьком належних житлових умов для виховання та розвитку дітей, матеріальне становище батьків, можливість кожного з них виховувати та утримувати дітей, турбуватися про них, дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 та визначення місця проживання дітей з батьком.

Короткий зміст та узагальнені доводи касаційної скарги, позиції інших учасників справи

У жовтні 2025 року ОСОБА_2 , в інтересах якої діє адвокат Яковенко А. В., звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Попільнянського районного суду Житомирської області від 11 квітня 2025 року та постанову Житомирського апеляційного суду від 15 вересня 2025 рокув якій, посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржувані судові рішення скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 .

Як на підставу касаційного оскарження заявниця посилається на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права і порушення норм процесуального права, без урахування висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 14 лютого 2019 року у справі № 377/128/18, від 12 січня 2022 року у справі № 663/724/19 (пункт 1 частини другої статті 389 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України)).

Посилається на пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України, зокрема, суд не дослідив зібрані у справі докази, які мають значення для правильного вирішення справи (пункт 1 частини третьої статті 411 ЦПК України).

Касаційна скарга обґрунтована тим, що вирішуючи позовні вимоги, суди попередніх інстанцій не врахували, що після припинення шлюбних відносин, ще до розірвання шлюбу, діти тривалий час проживали з відповідачкою. На початку квітня 2022 року вона разом із дітьми виїхала до Польщі, де постійно проживала з ними. Діти відвідували спортивні секції та вивчали польську мову. За домовленістю з позивачем, влітку 2023 року вона передала йому дітей на літні канікули, для того щоб мати можливість оформити документи для проживання з дітьми в Польщі.

Водночас батько дітей свідомо забрав документи дітей із навчальних закладів за їх місцем проживання та переїхав до смт Дружелюбівка Кіровоградської області, де влаштував дітей до інших навчальних закладів.

Позивач чинить відповідачці перешкоди у спілкуванні з дітьми та участі у їх вихованні, зокрема й шляхом переховування дітей.

Суди помилково не врахували рішення Виконавчого комітету Добровеличківської селищної ради від 14 грудня 2023 року № 242 про недоцільність визначення місця проживання малолітніх дітей з батьком.

Не погодившись із таким висновком органу опіки та піклування, позивач знову змінив місце проживання дітей та повернувся до м. Києва, у зв`язку з чим він звернувся до суду з клопотанням про залучення третьою особою іншого органу опіки та піклування за зареєстрованим місцем проживання.

Матеріали справи не містять доказів негативного ставлення матері до дітей. Не можуть бути доказом прихильності дітей до батька висновки спеціаліста - психолога, зокрема з тих підстав, що на час їх складення (06 березня 2024 року) діти вже понад шість місяців постійно проживали з батьком під його впливом та без допуску матері до їх виховання, що могло вплинути на їх позицію стосовно бажання спілкуватися та проживати з матір`ю. Крім того, під час розмови з психологом було з`ясовано, що остання не перевіряла можливість втручання сторонніх осіб на формування думки дітей.

До того часу, коли діти почали поживати з батьком вони не мали проблем із психічним здоров`ям. Крім того, проживання дітей з позивачем негативно впливає на їх стосунки з матір`ю, зокрема психоемоційний контакт дітей з матір`ю фактично втрачений, що підтверджується зібраними у справі доказами.

Суди помилково надали перевагу висновку Органу опіки та піклування Шевченківської РДА в м. Києві про визначення місця проживання малолітніх дітей з батьком від 14 лютого 2025 року № 109-948, який є недостатньо мотивованим та не відповідає найкращим інтересам дітей.

Вирішуючи позовні вимоги, суди попередніх інстанцій не врахували вік дітей - 6 та 11 років, стать молодшої дитини, а також те, що мати дитини належно виконувала свої батьківські обов`язки до втручання батька, який почав створювати їй перешкоди у вихованні та спілкуванні з дітьми, внаслідок чого відбулося руйнування зв`язків із сім`єю до якої належить як батько, так і матір дітей. Така поведінка позивача суперечить сімейним цінностям та не відповідає найкращим інтересам дітей.

У грудні 2025 року до Верховного Суду надійшов відзив на касаційну скаргу від ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Вотінцев Є. Г., у якому він просив касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.

Відзив мотивовано тим, що вирішуючи позовні вимоги, суди попередніх інстанцій правильно визначилися з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягали застосуванню, повно та всебічно дослідили зібрані у справі докази та надали їм належну оцінку, а тому дійшли правильного висновку про визначення місця проживання дітей з батьком.

Суди взяли до уваги висновок Органу опіки та піклування Шевченківської РДА у м. Києві від 14 лютого 2025 року № 109-948, ставлення кожного з батьків до виконання батьківських обов`язків та дійшли обґрунтованого висновку про те, що батько дітей належним чином піклується про них, дбає про їх духовний розвиток і належне матеріальне утримання.

Суди також урахували малий вік дітей, їх тривале проживання з батьком, до якого вони мають більшу прихильність та який може забезпечити більш стабільні та звичні матеріально-побутові умови для проживання дітей, урахувавши думку дітей, які виявили бажання проживати з батьком, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про те, що визначення проживання малолітніх дітей з батьком відповідатиме їх найкращим інтересам.

Доводи касаційної скарги про те, що проживання дітей з батьком свідчить про його негативний вплив на дітей та втрату психоемоційного контакту дітей з матір`ю, є безпідставними, оскільки до втрати контакту з дітьми призвели дії самої відповідачки, яка намагалася викрасти їх та вивезти за кордон, а також вчинення нею домашнього насильства щодо позивача та дітей.

Відповідачка не виконувала графіка побачень з дітьми, встановленого Службою у справах дітей та сім`ї Шевченківської РДА в м. Києві, за її заявою від 09 жовтня 2024 року. На засіданні комісії вона присутньою не була і жодного разу не скористалася правом на побачення з дітьми.

Така поведінка відповідачки свідчить про байдужість до дітей та спростовує доводи касаційної скарги.

Крім того, рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 01 травня 2025 року (справа № 761/16330/25), яке набрало чинності, видано обмежувальний припис стосовно ОСОБА_2 строком на шість місяців, зокрема, їй заборонено наближатися на відстань більше 100 м до ОСОБА_6 та дітей, а також особисто чи через третіх осіб розшукувати та переслідувати позивача з дітьми.

Рух справи у суді касаційної інстанції

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Верховного Суду від 27 жовтня 2025 року касаційну скаргу ОСОБА_2 , в інтересах якої діє адвокат Яковенко А. В., на рішення Попільнянського районного суду Житомирської області від 11 квітня 2025 року та постанову Житомирського апеляційного суду від 15 вересня 2025 року передано на розгляд судді-доповідачу Гулейкову І. Ю., судді, які входять до складу колегії: Лідовець Р. А., Луспеник Д. Д.

Ухвалою Верховного Суду від 12 листопада 2025 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 , в інтересах якої діє адвокат Яковенко А. В., з підстав, визначених пунктами 1, 4 частини другої статті 389 ЦПК України, витребувано з Попільнянського районного суду Житомирської області матеріали цивільної справи № 288/2924/23; надано учасникам справи строк для подання відзиву.

У листопаді 2025 року матеріали справи № 288/2924/23 надійшли до Верховного Суду.

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частиною другою статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті,

є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою

статті 411 цього Кодексу. Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи

з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Суди встановили, що з 03 лютого 2013 року ОСОБА_1 перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 , який рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 24 липня 2023 року (справа № 761/22349/23) було розірвано.

У шлюбі у них народилося двоє дітей: син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та дочка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа - підприємець, є директором ТОВ «Велич+» з 01 вересня 2021 року та має стабільний дохід (т. 1 а.с. 18, 19,

т.2 а.с.32-80).

У квітні 2022 року ОСОБА_2 виїхала з дітьми до Польщі.

10 липня 2023 року ОСОБА_2 , перебуваючи у Польщі, надала згоду на перевезення своїх дітей в Україну до батька: сина ОСОБА_3 та дочки ОСОБА_4 , в супроводі її сестри - тітки дітей ОСОБА_7 (т. 2 а.с. 8).

ОСОБА_1 разом з дітьми зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 (т. 1 а.с. 20 - 22, т. 2 а.с.17 - 19).

На час звернення до суду з позовом ОСОБА_1 разом з дітьми проживав без реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 (т. 1 а.с.15, т. 2 а.с.20).

Згідно з характеристикою Комунального закладу Добровеличківський ліцей «Інтелект» Добровеличківської селищної ради Дружелюбівська філія

(далі - Добровеличківський ліцей «Інтелект») від 16 жовтня 2023 року № 115, ОСОБА_8 , 2018 року народження, відвідує дошкільну групу Добровеличківського ліцею «Інтелект» з 11 вересня 2023 року, постійно відвідує заклад освіти, пропусків без поважних причин не має. За цей час проявила себе як добра, життєрадісна та ввічлива дитина. У дошкільну групу ходить охайно одягнена, слідкує за своїм зовнішнім виглядом. Вихованням ОСОБА_4 займається батько, який разом зі своїми дітьми проживає у селі Дружелюбівка. Мама дітей знаходиться за кордоном, перебуває у Республіці Польща. Батько бере активну участь в житті дочки, систематично цікавиться поведінкою та успіхами дочки, реагує на поради та рекомендації з боку вихователів. ОСОБА_4 має все необхідне для життя і навчання у дошкільній групі. Дівчинка має відповідний віку фізичний розвиток, виявляє інтерес до навчальних занять, уміє концентрувати увагу на поставленому завданні, відволікається рідко, розуміє інструкції вихователя, володіє досить великим словниковим запасом, вміє правильно будувати речення та висловлювати свої думки. В ігровій діяльності проявляє себе ініціатором: часто пропонує сюжет гри і розподіляє ролі серед дітей. Вибирає ігри побутового та соціального характеру, наприклад: «Магазин», «Салон краси», «Дім». Любить співати, вміє малювати, ліпити з пластиліну, виконує всі роботи акуратно та охайно. ОСОБА_4 - весела, відкрита дівчинка, адекватно реагує на похвалу і критику. Вміє ділитися з дітьми, виявляє співчуття до інших діток, комунікабельна (т. 1 а.с.16, т. 2 а.с.12).

Відповідно до характеристики Добровеличківського ліцею «Інтелект»

від 16 жовтня 2023 року № 114 ОСОБА_9 , 2014 року народження, навчається у 4 класі з 11 вересня 2023 року. ОСОБА_3 постійно відвідує заклад освіти, пропусків без поважних причин не має. У школу ходить охайно одягнений, слідкує за своїм зовнішнім виглядом. Все, що потрібно для навчального процесу, в нього є (підручники, зошити, шкільне приладдя). Це говорить про те, що батько про дитину турбується, любить, допомагає у навчанні, цікавиться її життям в школі, дбає про здоров`я сина. За час навчання ОСОБА_3 зарекомендував себе як старанний, здібний учень. Має високі та достатні здібності по засвоєнню навчального матеріалу. Пам`ять добре розвинена, увага стійка. До уроків готується систематично. Проявляє високий інтерес до навчання. Має схильність до предметів усіх циклів. Мовлення розвинене добре. Мова виразна, думки висловлює чітко, словниковий запас значний. Уміє логічно мислити,

аналізувати, робити висновки. Переважають такі риси характеру як

ввічливість, відповідальність, врівноваженість, доброзичливість, наполегливість, справедливість. Серед товаришів та однокласників користується повагою, нікого не ображає, толерантний у спілкуванні з однокласниками та вчителями. Бере активну участь у громадському житті класу. До доручень ставиться відповідально. Його вихованням займається батько ОСОБА_1 , який разом зі своїми дітьми проживає у селі Дружелюбівка. Мама учня знаходиться за кордоном, перебуває у Республіці Польща. Батько бере активну участь в житті класу, систематично цікавиться поведінкою та успіхами сина, реагує на поради та рекомендації з боку вчителів (т. 1 а.с.17, т. 2 а.с.13).

20 листопада 2023 року працівники відділення поліції № 2 повідомили

ОСОБА_2 про те, що 20 листопада 2023 року було прийнято рішення стосовно поставлення її як кривдника на профілактичний облік. Із ОСОБА_2 проводилися профілактичні бесіди. Рішення щодо зняття з профілактичного обліку ОСОБА_2 не приймалося.

20 листопада 2023 року та 31 березня 2025 року стосовно ОСОБА_2 правоохоронними органами було винесено термінові заборонні приписи

(т. 2 а.с. 28, 29, т.5 а.с. 117).

Згідно з копіями витягів з Єдиного реєстру досудових розслідувань, номер кримінального провадження 0000131 та номер 0000127

від 06 грудня 2023 року та № 0001305 від 16 липня 2024 року, внесено відомості на підставі заяви ОСОБА_1 , правова кваліфікація кримінального правопорушення - частина перша статті 162 Кримінального кодексу України (далі - КК України), та 21 листопада 2023 року правова кваліфікація кримінального правопорушення - частина перша статті 125 КК України (т. 2 а.с. 14, 15, 94, 95,

т. 3 а.с. 243, т. 4 а.с. 65).

Рішенням Виконавчого комітету Добровеличківської селищної ради від 14 грудня 2023 року № 242 затверджено висновок служби у справах дітей про недоцільність визначення місця проживання малолітніх дітей з батьком (т. 1 а.с. 229 - 234).

Із 01 лютого 2024 року позивач з дітьми на території Дружелюбівського старостинського округу не проживає (т.4 а.с.103).

У 2024 році діти були зараховані на навчання до школи І-ІІІ ступенів № 163 Шевченківського району м. Києва (т. 4 а.с. 3,4) та проживають разом з батьком за адресою: АДРЕСА_1 , з травня 2024 року (т. 4 а.с. 14).

Судовим наказом, виданим Попільнянським районним судом Житомирської області 05 березня 2024 року (справа № 288/3232/23), з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання дітей стягнено аліменти у розмірі 1/3 частки заробітку (доходу) боржника, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, починаючи з 16 листопада 2023 року і до досягнення старшою дитиною повноліття, тобто до

ІНФОРМАЦІЯ_3 .

У зв`язку із наявною заборгованістю зі сплати аліментів постановою державного виконавця від 17 травня 2024 року накладено арешт на кошти боржника. Станом на 17 травня 2024 року відповідачка має заборгованість зі сплаті аліментів у розмірі 23 468,00 грн (т. 3 а.с. 145, 146).

Згідно з листом Новоукраїнського районного відділу поліції відділення поліції № 2 від 08 квітня 2024 року № Аз-07/113-2-2024, 20 листопада 2023 року уповноваженими особами відділення поліції № 2 (смт Добровеличківка) Новоукраїнського РВП ГУНП в Кіровоградській області винесено терміновий заборонний припис серії АА № 368818 від 20 листопада 2023 року стосовно кривдника ОСОБА_2 , а також було внесено відомості до Інформаційно комунікаційної системи Інформаційний портал Національної поліції України підсистема «Кривдник».

Відповідно до довідки від 05 червня 2024 року № 49, виданої Добровеличківським ліцеєм «Інтелект», ОСОБА_9 закінчив 4 клас у 2024 році і отримав свідоцтво досягнень. Освітню програму засвоїв у повному обсязі на достатньому рівні (т. 3 а.с. 197).

Ухвалою слідчого судді Вільшанського районного суду Кіровоградської області від 28 червня 2024 року (справа № 387/611/24), зобов`язано уповноважених осіб відділення поліції № 2 Новоукраїнського районного відділу поліції ГУНП в Кіровоградській області внести, відповідно до вимог статті 214 КПК України, до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості за заявою ОСОБА_1 від 31 травня 2024 року (т. 3 а.с. 244-246, т. 4 а.с. 66-68).

Згідно з копією витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань номер кримінального провадження 0000069, 13 липня 2024 року внесено відомості на підставі ухвали слідчого судді Вільшанського районного суду

від 05 січня 2024 року, за частиною першою статті 126 КК України за заявою ОСОБА_1 стосовно вчинення стосовно нього протиправних дій з боку

ОСОБА_2 (т. 3 а.с. 241).

Станом на 27 серпня 2024 року ОСОБА_2 не знято з профілактичного обліку.

Згідно з копією актів обстеження умов проживання, складених Службою у справах дітей та сім`ї Шевченківської РДА в м. Києві від 05 вересня 2024 року, проведеного за адресою: АДРЕСА_1 діти, забезпечені всім необхідним для комфортного проживання та розвитку. У квартирі створено необхідні умови для проживання та всебічного розвитку дітей, батько забезпечує їх всім необхідним. Зі слів ОСОБА_3 він не має бажання бачитися та спілкуватися з матір`ю (т. 4 а.с. 144,145, 151,152).

01 квітня 2025 року ОСОБА_1 звернувся до Служби у справах дітей та сім`ї Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації із заявою-повідомленням про те, що 31 травня 2025 року о 9 год 03 хв він повідомив спеціаліста ОСОБА_10 про те, що його колишня дружина ОСОБА_2 та її співмешканець ОСОБА_11 здійснили на нього та дітей озброєний напад з метою відібрання дітей та просив прийняти заходи (т. 5 а.с. 120).

Відповідно до висновку спеціаліста - психолога, складеного за результатами психологічного дослідження ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , психологічні рекомендації батькам:

забезпечити дитині гармонійне виховання за місцем її проживання (соціалізації), а саме з батьком, підтримання тісних емоційних зв`язків з референтними (значущими) особами, спілкування з іншими значущими особами (родичами, друзями, вчителями) у звичному для неї середовищі, відновлення порозуміння з матір`ю (забезпечити сприйняття не дитини, пошук матір`ю компромісу між власними бажаннями та прагненнями дитини);

батькам, незалежно від стану їх шлюбних відносин, необхідно донести ОСОБА_4 , що вони залишаються її батьками, не дивлячись на те, що їх подружні стосунки перервано;

запобігання психологічного насилля з боку матері, руйнівних прийомів у вихованні ОСОБА_4 , виявлення поваги, діалогічного спілкування. Відмова від залучення дитини у обговорення батьками власних стосунків та з іншими дорослими;

усунення тривоги у ОСОБА_4, забезпечення психологічного комфорту, створення психологічно захищеної та сприятливої атмосфери життєдіяльності.

психологічна корекція батькам з метою встановлення психологічних меж в родині, між батьками, виявлення поваги до почуттів подружжям, збереження психологічного здоров`я дитини, яка залучена в атмосферу конфлікту;

психологічну корекцію дитині, яка перебуває у конфлікті з метою профілактики та корекції небажаних наслідків такого конфлікту (т. 3 а.с.124-127).

Згідно з висновком спеціаліста - психолога за результатами психологічного дослідження ОСОБА_12 надані психологічні рекомендації батькам:

вирішення конфлікту в родині із відповідними фахівцями - психологами.

запобігання психологічному насиллю, руйнівних прийомів у вихованні ОСОБА_3 , виявлення поваги, діалогічного спілкування.

із метою психологічної безпеки дитини та збереження його психічного здоров`я визнати, що найбільш сприятливими умовами для повноцінного його життя є ті,

в яких дитина фізично і психологічно відчуває себе захищеною, а саме з батьком;

усунення тривоги, почуття страху, загрози у ОСОБА_3 , забезпечення психологічного комфорту, створення психологічно захищеної та сприятливої атмосфери життєдіяльності;

психологічно захищеною дитина буде себе відчувати там, де для неї створено сприятливе середовище, де вона відчуває підтримку тісних емоційних зв`язків з референтними (значущими) для неї людьми, де спілкування носить не насильницький характер, де дитина вільно може розвиватися і де підтримуються родинні стосунки та традиції (з родичами, друзями, вчителями) у звичному для неї середовищі.

психологічний захист хлопчика передбачає, що взаємостосунки дитини з матір`ю набудуть нового формату взаємодії, де спілкування з матір`ю і дитиною буде будуватися на засадах взаємоповаги, прийняття, де буде враховуватися думка, бажання і прагнення дитини (т. 3 а.с. 128-132).

Відповідно до копії протоколу індивідуальної психологічної діагностики, проведеної практичним психологом Добровеличівського ліцею «Інтелект» (строк проведення: 16-17 листопада 2023 року), стосовно ОСОБА_1 зроблено такі висновки: результати дослідження «Методики Рене Жиля»: ОСОБА_4 зображує себе на малюнках ближче до тата і мами, що свідчить про те, що дитина бажає, щоб сім`я була разом, та про прихильність дочки до обох членів родини. Також дуже гарно розповідає за братика, що свідчить про позитивний емоційний психологічний зв`язок з братом.

Результати дослідження за методикою «Моя сім`я»: найбільш значимий та емоційно близький член сім`ї - тато. Присутнє відчуття сором`язливості та тривоги. Бажання дитини, щоб батьки були разом, прагнення відновлення сім`ї. Зображена на малюнку надмірно збільшена кисть руки у мами, - свідчить про агресивність стосовно дитини, або імпульсивність (вибуховість). Дитина сумує, тягнеться до мами, але почуття страху та тривожності заважає це проявляти. Недостатньо насичені емоційні взаємини у сім`ї.

У результаті дослідження за проективною методикою «Будинок-Дерево-Людина» зроблено такі висновки, почуття відторгнутості, покинутості, значущі проблеми з батьками, емоційна залежність, сильні амбівалентні почуття, неприйняття реальності, скритність, захисні тенденції, почуття дискомфорту і скутості.

Загальні висновки: ОСОБА_4 сумує за мамою, любить її, але те, що матір залишила її, поїхала і не поруч біля дочки, - завдає їй болю, що призвело не бажання спілкуватися з мамою. Тому вона відмовляється з нею дистанційно розмовляти, оскільки це приносить дитині почуття покинутості та дискомфорту. Зі слів ОСОБА_4, вона хоче залишатися біля тата.

Рекомендації: за результатами дослідження, татові ОСОБА_1 , необхідно більше розмовляти з дочкою, будувати розмову так, щоб вона могла ділитися своїми почуттями, негативними та позитивними емоціями, бажаннями та думками. Пояснити, що саме зміниться у їх сім`ї, що бути засмученим та скучати за кимось - це нормально. Показувати дитині свою любов та турботу. Намагатися не сваритися з дружиною при дітях, не з`ясовувати стосунки та не говорити з ким залишаться діти, адже зараз їм і так боляче, а це ще більше травмуватиме їх психіку. В жодному разі не потрібно брехати і замовчувати ситуацію, говорити чесно з дитиною, адаптуючи розмови до віку. Найголовніше - створити здорову атмосферу для розвитку дитини (т. 2 а.с.10).

Відповідно до копії протоколу індивідуальної психологічної діагностики, проведеної практичним психологом Добровеличівського ліцею «Інтелект» (строк проведення: 16-17 листопада 2023 року, стосовно ОСОБА_5 , зроблено такі висновки:

результати дослідження «Методики Рене Жиля»: ОСОБА_3 переживає почуття відстороненості, відчуження (прагнення до усамітнення), як наслідок розлучення батьків та ситуації, що мама знаходиться в Польщі і не приїжджає до них. Зображує себе на малюнках ближче до тата та сестри, що свідчить про позитивний емоційний психологічний зв`язок більше з татом, ніж з мамою. Конфліктність та агресивність на низькому рівні;

результати дослідження за методикою «Моя сім`я»: найбільш привабливий і значимий персонаж - тато, хороші добрі стосунки з сестрою, мама проводила більше часу з дитиною, оскільки ОСОБА_3 намалював її біля себе;

у результаті дослідження за проективною методикою «Будинок-Дерево-Людина» зроблено такі висновки, як готовність до контактів, товариськість, гарна адаптація в середовищі, недолік мужності, втеча від неприємностей реальності, слабкий контроль над імпульсами, бажання чогось досягти, почуття дискомфорту і скутості, бажання любові і прихильності, боязка тривога через міжперсональні труднощі або почуття провини через агресію, реактивний страх реальної ситуації, що травмує; нерухоме ставлення до неї; пошук самоствердження, можливі труднощі у прийнятті рішень, внутрішня тривога, підозрілість, побоювання бути покинутим, відчуття смутку.

Загальні висновки: ОСОБА_3 сумує за мамою, любить її, але те, що матір залишила їх, поїхала і відпочиває, поводила себе дещо агресивно щодо нього завдає йому болю, що призвело до небажання спілкуватися (психологічну травму). Матір учня своїми вчинками, поведінкою та розповідями, як їй чудово відпочивається, не усвідомлюючи цього, сама відштовхує сина від себе, а потрібно навпаки - налагоджувати довірливі стосунки та бути поруч зі своєю дитиною.

Зі слів ОСОБА_3 , він хоче залишатися в Україні, навчатися тут і жити біля тата.

Рекомендації: розлучення батьків завжди сильно позначається на стані дитини. Це може проявлятися в замкнутості або агресивності, пригніченості, дратівливості, зниженні успішності у навчанні та інших ознаках.

За результатами дослідження, татові ОСОБА_1 , необхідно більше допомагати сину у підвищенні його самооцінки та впевненості у собі, налагоджувати краще довірливі стосунки, аби син міг краще відкривати свої «внутрішні почуття», що він на цей час відчуває, думає, та допомагати розібратися в цьому. Говорити про розлучення як з дорослим, щоб він зрозумів, яка причина, чому мама і тато не разом, а не винити себе, і відчувати при цьому себе покинутим та біль. Допомагати вірити в себе, в свої сили, власним прикладом прищеплювати мужність, хоробрість та впевненість (т. 2 а.с. 11).

Відповідно до копії витягу із протоколу № 29 засідання комісії з питань захисту прав дитини при Шевченківській РДА в м. Києві від 09 жовтня 2024 року, комісія вирішила підтримати бажання матері брати участь у житті та вихованні дітей та вважала, що зустрічі з дітьми повинні відбуватися за графіком, терміном на шість місяців, а саме: ІІ та ІV суботу місяця - з 10 год 00 хв до 18 год 00 хв у присутності батька дітей (т. 4 а.с. 124).

Розпорядженням Шевченківської РДА в м. Києві від 30 жовтня 2024 року № 908, встановлено ОСОБА_2 графік побачень з дітьми терміном на шість місяців, а саме: ІІ та ІV суботу місяця - з 10 год 00 хв до 18 год 00 хв у присутності батька дітей.

Відповідно до висновку Органу опіки та піклування Шевченківської РДА в м. Києві від 14 лютого 2025 року № 109-948 про визначення місця проживання малолітніх дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , орган опіки та піклування Шевченківської РДА в м. Києві, врахувавши право дітей зберігати стосунки з обома батьками, поважаючи право батьків нести спільну відповідальність, забезпечивши, в разі окремого проживання батьків, можливість спільно опікуватися над дітьми заради їх найкращих інтересів на основі взаємної згоди, врахувавши думку дітей, відповідно до частини першої статті 161 СК України, вважав, що малолітнім дітям доцільно проживати з батьком, неухильно дотримуючись обома батьками графіка зустрічей матері з дітьми

(т. 5 а.с. 8-13).

Нормативно-правове обґрунтування та мотиви, з яких виходив Верховний Суд

Статтею 51 Конституції України, частинами другою, третьою статті 5 Сімейного кодексу України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини. При регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини.

Міжнародні та національні норми не містять положень, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною.

Суд - це фактично останній інструмент, який підлягає використанню при вирішенні сімейних спорів, коли спір неможливо вирішити іншим шляхом.

Водночас розлучення має відбутися таким чином, щоб батько і матір, як і раніше, співпрацювали при виконанні батьківських обов`язків.

Дитина має право знати своїх батьків і право на їх піклування (стаття 7 Конвенції про права дитини).

Відповідно до частини першої статті 18, частини першої статті 27 Конвенції про права дитини держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

У частині першій статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи, згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина третя статті 11 Закону України «Про охорону дитинства»).

Згідно зі статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Згідно зі статтею 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини.

Відповідно до статті 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.

Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Відповідно до частин першої, другої статті 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

При визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним.

Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини.

Рівність прав батьків стосовно дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й першочергово повинні бути визначені й враховані інтереси дитини з урахуванням об`єктивних обставин спору. При визначенні місця проживання дитини судам потрібно крізь призму врахування найкращих інтересів дитини встановлювати та надавати належну правову оцінку всім обставинам справи, які мають значення для правильного вирішення спору. Отже, під час розгляду справ щодо визначення місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах (постанова Верховного Суду від 14 вересня 2022 року у справі № 466/1017/20).

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки стосовно дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку.

При оцінці та визначенні найкращих інтересів дитини підлягають врахуванню такі базові елементи: (а) погляди дитини; (б) індивідуальність дитини; (в) збереження сімейного оточення і підтримання відносин; (г) піклування; захист і безпека дитини; (ґ) вразливе положення; (д) право дитини на здоров`я; (е) право дитини на освіту (постанова Верховного Суду від 04 серпня 2021 року у справі № 654/4307/19).

Також підлягають врахуванню: (1) спроможність кожного з батьків піклуватися про дитину особисто; (2) стосунки між дитиною і батьками в минулому; (3) бажання батьків бути опікунами; (4) збереження стабільності в оточенні дитини, йдеться про місце проживання (дім), школу, друзів; (5) бажання дитини.

У постанові Верховного Суду від 22 червня 2022 року у справі № 757/33742/19-ц, зазначено, що «під час розгляду судом та/або органом опіки та піклування спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, визначення місця проживання дитини, відібрання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька дитини, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на законних підставах або не на основі рішення суду, обов`язково беруться до уваги факти вчинення домашнього насильства стосовно дитини або за її присутності (частина четверта статті 22 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»).

Тлумачення вказаної норми свідчить, що законодавець поклав на суд обов`язок при вирішенні спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, визначення місця проживання дитини, відібрання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька дитини, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на законних підставах або не на основі рішення суду враховувати як факти вчинення домашнього насильства стосовно дитини, так і за присутності дитини.

Тобто, у разі посилання учасників сімейного спору на факти вчинення одним із учасників домашнього насильства обов`язково слід перевіряти чи відбувалося домашнє насильство щодо дитини або за її присутності. Зазначені обставини слід також перевіряти при вирішенні питання про забезпечення позову у справах про визначення місця проживання дитини».

У справі, що переглядається, спір між сторонами виник з приводу визначення місця проживання малолітніх дітей, батьки яких не можуть дійти згоди щодо вирішення цього питання у позасудовому порядку, у тому числі й за сприяння органів опіки та піклування.

Звертаючись до суду з позовом про визначення місця проживання малолітніх дітей з батьком, позивач посилався на те, що ОСОБА_14 проживає у Польщі з іншим чоловіком, а діти залишилися проживати з ним в Україні та категорично не бажають жити з матір`ю у Польщі.

Натомість ОСОБА_2 посилається на те, що після припинення шлюбних відносин, ще до розірвання шлюбу, діти тривалий час проживали з нею. На початку квітня 2022 року вона разом із дітьми виїхала до Польщі, де постійно проживала з ними. За домовленістю з позивачем, влітку 2023 року вона передала дітей позивачу лише на літні канікули, для того щоб мати можливість оформити документи для проживання з дітьми в Польщі.

Вирішуючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, надавши оцінку встановленим обставинам справи крізь призму врахування найкращих інтересів дітей, які переважають над інтересами батьків, урахувавши висновок органу опіки і піклування Шевченківської РДА в м Києві від 14 лютого 2025 року № 109-948 про доцільність визначення місця проживання дітей з батьком, а також створення батьком належних житлових умов для виховання та розвитку дітей, матеріальне становище батьків, можливість кожного з них виховувати та утримувати дітей, турбуватися про них, дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 та визначення місця проживання дітей з батьком.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 посилається на те, що такий висновок суду апеляційної інстанції є необґрунтованим, оскільки суд апеляційної інстанції належно не дослідив зібрані у справі докази та помилково надав перевагу висновку Органу опіки і піклування Шевченківської РДА в м Києві від 14 лютого 2025 року № 109-948 про доцільність визначення місця проживання дітей з батьком.

Перевіряючи доводи заявниці, Верховний Суд виходить з такого.

Відповідно до частини четвертої і п`ятої статті 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою.

Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Згідно з частиною шостою статі 19 СК України суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Висновок органу опіки та піклування має рекомендаційний характер для суду та як доказ підлягає дослідженню та оцінці судом на основі всіх наявних в матеріалах справи доказів у їх сукупності та взаємозв`язку (постанови Верховного Суду

від 07 лютого 2022 року у справі № 759/3554/20, від 10 листопада 2023 року у справі № 401/1944/22, від 15 листопада 2023 року у справі № 932/2483/21).

Суд апеляційної інстанції встановив, що на час розгляду справи судом першої інстанції суттєво змінилися обставини справи, які існували як на момент звернення до суду з позовом, так і на момент складення висновку органу опіки та піклування Добровеличківської сільської ради про недоцільність визначення місця проживання дитини з батьком.

А тому, обґрунтовано зазначив, що на час розгляду справи та на цей час діти проживають з батьком у м. Києві, у зв`язку з чим суд першої інстанції залучив до участі у справі Службу у справах дітей та сім`ї Шевченківської РДА в м. Києві, та взяв до уваги висновок саме цього органу опіки та піклування, що дає підстави для висновку про те, що суд першої інстанції належно з`ясував дійсні обставини справи, дослідив та надав відповідну оцінку зібраним у справі доказам.

Крім того, відповідачка у визначеному законом порядку не надала доказів на підтвердження створення нею належних умов для проживання та фізичного розвитку малолітніх дітей на території Польщі. Матеріали справи не містять доказів про доходи відповідачки.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 посилається на те, що проживання дітей з позивачем негативно впливає на їх стосунки з матір`ю, зокрема психоемоційний контакт дітей з матір`ю фактично втрачений, що підтверджується зібраними у справі доказами.

Перевіряючи аналогічні доводи заявниці, апеляційний суд дійшов висновку про їх недоведеність. Так, прагнення матері силоміць викрасти дітей та перевезти їх за кордон, вчинення нею стосовно позивача та дітей домашнього насильства, інших протиправних дій, дійсно вплинуло на психоемоційний стан дітей та призвело до втрати на цей час психоемоційного контакту дітей з матір`ю. Однак беззаперечних доказів, що цьому сприяла саме винна поведінка батька, матеріали справи не містять.

Крім того, за заявою відповідача 09 жовтня 2024 року Службою у справах дітей та сім`ї Шевченківської РДА в м. Києві встановлено графік побачень матері з дітьми в присутності батька. При встановленні графіка побачень було враховано поведінку ОСОБА_2 , думку дітей, їх психологічний стан та ставлення матері до дітей. Будь-яких доказів на підтвердження того, що батько перешкоджає матері зустрічатися з дітьми у визначений органом опіки та піклування час, матеріли справи не містять.

У постанові Верховного Суду від 14 лютого 2019 року у справі № 377/128/18, на яку посилається заявниця у касаційній скарзі, зазначено, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Тлумачення частини першої статті 161 СК України свідчить, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку.

З урахуванням конкретних обставин справи, таким висновкам Верховного Суду оскаржувані судові рішення не суперечать.

Верховний Суд у постанові від 12 січня 2022 року в справі № 663/724/19, на яку посилається заявниця у касаційній скарзі, зазначено, що, встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, суд апеляційної інстанції зробив обґрунтований висновок про наявність підстав для визначення місця проживання малолітнього сина сторін з матір`ю з огляду на те, що батько, хоча й належним чином займається вихованням та утриманням дитини, однак, перешкоджаючи матері у спілкуванні із сином, позбавляє його як належної опіки і виховання з боку матері, так і порушує їх право на прямі контакти, що суперечить найкращим інтересам дитини.

Натомість у справі, що переглядається, відповідачка не довела, а суди не встановили, що ОСОБА_1 створює їй перешкоди у вихованні та спілкуванні із дітьми, що руйнують їх зв`язки зі своєю сім`єю, до якої належить як батько, так і матір.

У постанові від 21 липня 2021 року у справі № 404/3499/17 Верховний Суд звернув увагу на те, що у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага повинна приділятись якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Дитина є найбільш вразливою стороною в ході будь-яких сімейних конфліктів, оскільки на її долю випадає найбільше страждань та втрат. Судовий розгляд сімейних спорів, у яких зачіпаються інтереси дитини, є особливо складним, оскільки в його процесі вирішуються не просто спірні питання між батьками та іншими особами, а визначається доля дитини, а тому результат судового розгляду повинен бути спрямований на захист найкращих інтересів дитини.

Дитина є суб`єктом права і незважаючи на незначний вік, неповну цивільну дієздатність, має певний обсяг прав. Одними з основних її прав є право висловлювати свою думку та право на врахування думки щодо питань, які стосуються її життя.

Відповідно до частин першої та другої статті 171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками спору щодо її місця проживання.

Відповідно до статті 6 Європейської конвенції про здійснення прав дітей від 25 січня 1996 року під час розгляду справи, що стосується дитини, перед прийняттям рішення судовий орган надає можливість дитині висловлювати її думки і приділяє їм належну увагу.

Із цією метою дитині, зокрема, надається можливість бути заслуханою в ході будь-якого судового чи адміністративного розгляду, що торкається дитини, безпосередньо або через представника чи відповідний орган у порядку, передбаченому процесуальними нормами національного законодавства. Закріплення цього права підкреслює, що дитина є особистістю, з думкою якої потрібно рахуватись, особливо при вирішенні питань, які безпосередньо її стосуються.

При цьому під час визначення місця проживання малолітньої дитини, зважаючи на вікову категорію дитини, бесіду з останньою має проводити психолог, головним завданням якого є встановлення дійсного психоемоційного стану дитини, визначення інтересів дитини та отримання думки щодо бажання дитини проживати з одним із батьків.

Проте суд має враховувати висловлену думку системно, з`ясовуючи належно фактичні обставини справи, досліджуючи та надаючи належну правову оцінку зібраним у справі доказам у їх сукупності, що в результаті сприятиме правильному вирішенню питання місця проживання дитини. Тільки так будуть забезпечені найкращі інтереси дитини, а не інтереси та бажання батьків, які вони не можуть чи не бажають вирішувати в позасудовий спосіб.

Із матеріалів справи відомо, що під час розгляду справи діти підтвердили своє бажання проживати разом з батьком, який належним чином піклується про їх фізичний та духовний розвиток, та заперечили щодо проживання разом з матір`ю, а також повідомили суд про жорстоке поводження матері з ними. Під час спілкування з дітьми був присутній психолог.

При оцінці пояснень дітей суди врахували їх вік на момент опитування, рівень розвитку та психологічні особливості, притаманні відповідному віку, з`ясовували належно фактичні обставини справи, зокрема щодо стосунків, які склалися між батьками дітей,тобто приділили належну увагу поясненням дітей та надали їм відповідну оцінку у сукупності з іншими зібраними у справі доказами. Підстав для висновку про те, що поведінка та висловлювання дітей є наслідком їх тривалої ізоляції від матері чи негативного впливу на думку дітей батька, суди не встановили.

Вирішуючи спір стосовно визначення місця проживання малолітніх дітей, суди урахували наявність стійкого особистісного конфлікту між батьками дітей, спосіб їх життя, матеріальну спроможність батька утримувати дітей, ставлення батьків до дітей, а також прихильність дітей до кожного з них, а тому дійшли обґрунтованого висновку про те, що найкращим інтересам дітей відповідатиме визначення їх місця проживання з батьком.

У контексті забезпечення права дітей на спілкування з матір`ю, а також права матері на виховання своїх дітей, колегія суддів Верховного Суду зазначає, що вона безсумнівно відіграє важливу роль у житті та розвитку своїх дітей, має право та обов`язок піклуватися про їх здоров`я, стан розвитку, проводити з ними необхідну кількість часу, незалежно від того, з ким вони будуть проживати більшість часу. Визначення на цьому етапі місця проживання дітей з батьком не повинно негативно впливати на їх взаємовідносини з матір`ю, оскільки визначення місця проживання дітей з одним з батьків не позбавляє іншого батьківських прав та не звільняє його від виконання своїх батьківських обов`язків, що мають усвідомлювати обидва з батьків.

Поведінка батьків, їх авторитет відіграє суттєву роль у вихованні дітей, адже діти не мають самостійного досвіду соціальної поведінки, а тому успадковують досвід і поведінку авторитетних для них батьків. Батьки мають співпрацювати у забезпеченні належного контакту між кожним з них з дітьми, встановлення можливості спілкування та спільного проведення часу.

Будь-які дії, вчинені батьками стосовно дітей, мають бути спрямовані на забезпечення їх найкращих інтересів, зокрема, забезпечення їх розвитку у безпечному та спокійному середовищі, яке полягає не лише у фізичній безпеці та матеріальному забезпеченні дітей, а й у їх безпечному та стабільному емоційному стані. Адже дитяча психіка сприймає події зовнішнього світу по-іншому, й діти особливо гостро реагують на травмуючі ситуації, якими у цій справі стали особисті непорозуміння та конфлікти між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , які вони не можуть чи не бажають вирішувати в позасудовий спосіб.

Водночас правосуддя у справах щодо піклування про дітей завжди супроводжується гостро-емоційними і мінливими стосунки між батьками, отже остаточність судового рішення у цій категорії справ є завжди тимчасовою і часто нетривалою. Правосуддя не в змозі регулювати та встановлювати сталі людські стосунки.

Обставини цієї справи вказують на наявність підстав для того, щоб попередити сторін, що їмпершочергово необхідно налагодити стосунки між собою, спільно приймати рішення щодо суттєвих питань виховання і розвитку дітей, керуючись при цьому найкращими інтересами дітей.

При істотній зміні обставин ОСОБА_2 має право ініціювати питання про зміну визначеного місця проживання дітей.

Інші доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів та незгоди з їх оцінкою судом апеляційної інстанції, що відповідно до статті 400 ЦПК України знаходиться поза межами повноважень касаційного суду.

Встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Це передбачено статтями 77, 78, 79, 80, 89, 367 ЦПК України. Суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів (постанова Великої Палата Верховного Суду

від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц).

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини першої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 400 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суди першої та апеляційної інстанцій повно встановили фактичні обставини справи, правильно застосували норми матеріального та процесуального права до спірних правовідносин та, надавши належну оцінку фактичним обставинам справи і поданим сторонами доказам, дійшли обґрунтованого висновку про визначення місця проживання малолітніх дітей з батьком.

З огляду на те, що оскаржувані судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, Верховний Суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги без задоволення, а оскаржуваних судових рішень - без змін.

Щодо розподілу судових витрат

Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанцій, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки оскаржувані судові рішення підлягають залишенню без змін, то розподілу судових витрат Верховний Суд не здійснює.

Керуючись статтями 141, 400, 409, 410, 416, 419, ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 , в інтересах якої діє адвокат Яковенко Анатолій Вікторович, залишити без задоволення .

Рішення Попільнянського районного суду Житомирської області від 11 квітня

2025 року та постанову Житомирського апеляційного суду від 15 вересня

2025 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийД. Д. Луспеник
Судді:І. Ю. Гулейков
Г. В. Коломієць
Р. А. Лідовець
Ю. В. Черняк