СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
10 грудня 2025 року м. Київ
Святошинський районний суд м. Києва
у складі: головуючого судді Ул`яновської О.В.,
секретаря судового засідання Гаєвської Н.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовними вимогами ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Виконавчий комітет Корецької міської ради, Виконавчий комітет Драбівської селищної ради про позбавлення батьківських прав,
І. Позиція сторін у справі
у листопаді 2025 р. позивач звернувся до суду із зазначеними позовними вимогами, просить суд позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відносно мололітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .
Позовні вимоги обґрунтовує тим, що син позивача, ОСОБА_7 близько 10 років мав близькі відносини з відповідачем, ОСОБА_2 , у зареєстрованому шлюбі не перебували, однак час спільного проживання у народилося четверо дітей. Ще під час спільного проживання відповідач не здійснювала належний догляд за дітьми, зловживала спиртними напоями, внаслідок чого, 09.09.2023 року діти були відібрані від матері представниками служби у справах дітей Драбівської селищної ради та передані батьку дітей, а ОСОБА_2 поїхала у невідомому напрямку та на зв`язок не виходила. Наразі діти проживають з позивачем, оскільки ОСОБА_7 перебував у лавах ЗСУ, а 29.10.2025 позивач отримала звістку, що її син, батько дітей, зник безвісти. У свою чергу, ОСОБА_2 покладених законом на батьків обов?язків не виконує, не бере виховної, матеріальної, грошової, посильної трудової, або будь-якої іншої участі у вихованні дітей. Всі питання щодо догляду за дітьми вирішуються позивачем.
ІІ. Процесуальні дії і рішення суду
відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.11.2025 визначено суддю Ул`яновську О.В. (а.с. 29-30).
Ухвалою судді від 20.11.2025 відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження (а.с. 32-33).
Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 10.12.2025 підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду (а.с. 47).
Позивач у судове засідання не з`явився, про слухання справи повідомлений належним чином.
Відповідач у судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Відзив на позовну заяву до суду не направила, жодних заяв з процесуальних питань від сторони відповідача до суду не надходили.
Третя особа, Виконавчий комітет Корецької міської ради, у судове засідання не з`явилася, про слухання справи повідомлена належним чином, 08.12.2025 надіслала до суду заяву про розгляд справи без їхньої участі (а.с. 42).
Третя особа, Виконавчий комітет Драбівської селищної ради, у судове засідання не з`явилася, про слухання справи повідомлена належним чином, причин неявки суд не повідомила.
Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
За правилами ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно принципу диспозитивності суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.
Відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспорюваного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України).
Зі змісту п. 25 рішення Європейського суду з прав людини від 11.04.2011 у справі «Жук проти України», яке підлягає застосуванню відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», вбачається, що суди, розглядаючи справи без участі учасників процесу, повинні пересвідчитися, що їм вчасно повідомлено про дату і час розгляду справи, тобто, що їхнє право бути присутніми під час судового розгляду не було порушено.
Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, що відповідає ст. 280 ЦПК України.
ІІІ. Фактичні обставини справи
судом встановлено, що ОСОБА_1 є матір`ю ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , згідно повторно виданого свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 (а.с. 16).
ОСОБА_3 , народився ІНФОРМАЦІЯ_7 , батьки якого: ОСОБА_2 та ОСОБА_7 , відповідно до повторно виданого свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 (а.с. 13).
ОСОБА_4 , народився ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьки якого: ОСОБА_2 та ОСОБА_7 , відповідно до повторно виданого свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 (а.с. 12).
ОСОБА_5 , народилася ІНФОРМАЦІЯ_4 , батьки якої: ОСОБА_2 та ОСОБА_7 , відповідно до повторно виданого свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 (а.с. 11).
ОСОБА_6 , народилася ІНФОРМАЦІЯ_5 , батьки якої: ОСОБА_2 та ОСОБА_7 , відповідно до повторно виданого свідоцтва про народження серії НОМЕР_5 (а.с. 10).
Рішенням Виконавчого комітету Драбівської селищної ради від 12.10.2023 року №206 визначено місце проживання малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 з батьком ОСОБА_7 (а.с. 18).

Згідно відомостей про задекларованих у житловому приміщені осіб №38 від 09.05.2025, за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровані: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_5 , народилася ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (а.с. 15).

Відповідно до Рішення №42 від 07.08.2025 Комісії з питань захисту прав дитини Драбівської селищної ради Черкаської області, Наказів №70, №71, №72, №73 від 07.08.2025 Служби у справах дітей Драбівської селищної ради, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , тимчасово влаштовано в сім`ю баби ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , за її місцем проживання у АДРЕСА_2 , що також підтверджується Довідкою №02-15/322 від 02.10.2025 Виконавчого комітету Корецької міської ради Рівненської області (а.с. 6-9, 14).

Як вбачається з сповіщення №77 від 29.10.2025 ІНФОРМАЦІЯ_9 , ІНФОРМАЦІЯ_10 під час виконання бойового завдання ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 зник безвісти (а.с. 22).

ІV. Позиція суду та оцінка аргументів учасників розгляду

відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Відповідно до ч. 1 ст. 152 СК України право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати може бути позбавлена судом батьківських прав, якщо вона ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Згідно п.п.15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 р. № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками.

Разом з тим, п. 18 вказаної постанови Пленуму Верховного Суду України, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, передбачено у виняткових випадках при доведенні винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням їх характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконання ним батьківських обов`язків. Ухвалюючи таке рішення, суд має право вирішити питання про відібрання дитини у відповідача і передачу органам опіки та піклування (якщо цього потребують її інтереси), але не повинен визначити при цьому конкретний заклад.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених статтею 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Одним із принципових положень, закріплених у Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 є те, що дитина повинна зростати в умовах турботи.

Відповідно до ст.ст. 3, 18 Конвенції «Про права дитини» в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Обставини встановлені в ході судового розгляду свідчать про те, що відповідач злісно ухиляється від виконання своїх прямих батьківських обов`язків по вихованню й матеріальному утриманню своїх дітей, не забезпечує їх законних прав на нормальні умови життя і розвитку. Зазначені обставини підтверджуються матеріалами справи.

Виходячи зі встановлених обставин, суд вважає за необхідне позбавити відповідача батьківських прав відносно малолітніх дітей, у зв`язку з тим, що вона не виконує у повному обсязі своїх батьківських обов`язків щодо своїх дітей.

Відповідно до ст. 65 ЦК України, до встановлення опіки або піклування і призначення опікуна чи піклувальника опіку або піклування над фізичною особою здійснює відповідний орган опіки та піклування.

V. Розподіл судових витрат

судові витрати, згідно ст.141 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, відповідно до задоволення позовних вимог.

На підставі вищевикладеного, керуючись вимогами ст. 150, 152, 155, 164, 166 Сімейного Кодексу України, ст. 65 ЦК України; Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав», ст.ст. 12, 13, 48, 76-82, 141, 229, 259, 263-265, 268, 273, 280-283, 353, 354 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Виконавчий комітет Корецької міської ради, Виконавчий комітет Драбівської селищної ради про позбавлення батьківських прав задовольнити.

Позбавити батьківських прав громадянку ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відносно малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Позбавити батьківських прав громадянку ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відносно малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Позбавити батьківських прав громадянку ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відносно малолітньої дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Позбавити батьківських прав громадянку ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відносно малолітньої дочки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Стягнути у солідарному порядку з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП невідомо) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_8 , РНОКПП НОМЕР_6 ) судовий збір у розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн 20 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного суду у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 цього Кодексу.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Позивач має право оскаржити заочне рішення до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя: О.В. Ул`яновська

Повний текст рішення складено 19.12.2025.