РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.12.2025 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомир у складі головуючого судді Перекупка І.Г., за участю секретаря судового засідання Конончук Ю.О., позивача ОСОБА_1 , представника позивача ОСОБА_2 , відповідача ОСОБА_3 , представника відповідача ОСОБА_4 , представника третьої особи Баб`як М.М. розглянувши у відкритому судовому засіданні Богунського районного суду м. Житомир цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання місця проживання малолітніх дітей, встановлення факту самостійного виховання та утримання дітей батьком, -

В С Т А Н О В И В:

До Богунського районного суду м. Житомир звернувся ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_3 про визнання місця проживання малолітніх дітей, встановлення факту самостійного виховання та утримання дітей батьком. В обгрунтування позовних вимог вказав, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 зареєстрували шлюб 16 липня 2010 р. у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції актовий запис N 830. Прізвище чоловіка та жінки після державної реєстрації ОСОБА_6 . Від вказаного шлюбу у подружжя народилось двоє дітей: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .З лютого 2025 року фактично сім`я припинила своє існування, шлюбні стосунки позивача з відповідачем припинено. На час направлення позову до суду вирішується питання щодо розірвання шлюбу між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 (справа №295/7283/25).

Обставини склались таким чином, що син - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 фактично з серпня 2025 р. проживає з батьком, хоча його зареєстроване місце проживання разом з матір`ю, ОСОБА_3

ОСОБА_1 звертає увагу, що син, ОСОБА_9 досяг віку за яким самостійно обрав з ким з батьків бажає проживати.

Щодо відносинах матері, ОСОБА_3 із сином ОСОБА_9 , на думку позивача, простежується системна негативна поведінка, яка суперечить нормам як сімейного законодавства так і певним нормам моралі, а також свідчить про неналежне виконання матір`ю своїх батьківських обов`язків.

Щодо дочки ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , котрій на момент звернення до суду виповнилось повних 3 роки, позивач зазначив, що, враховуючи свій малолітній вік та неможливість самостійного вибору з ким дитина бажає проживати, дочка по ініціативі матері проживає з нею, ОСОБА_3 , за зареєстрованим місцем проживання матері.

На думку позивача, ОСОБА_3 постійно чинить перешкоди у спілкуванні батька з донькою. Уникає зустрічей, не відповідає на дзвінки, не надає відповідай на питання стосовно життя та здоров`я дитини, її розвитку тощо. Він, ОСОБА_1 , як батько не володіє інформацію відносно стану життя та здоров`я його молодшої доньки. Дочка ОСОБА_11 з липня 2025 року почала відвідувати дитячий садок, це певний стрес для неї, він, як батько, переймається цим питанням, хвилюється за доньку, проте ОСОБА_3 ігнорує його запитання. Наразі єдиним джерелом отримання інформації стосовно дитини є садок та батьківський час у месенджері «Vіbеr» маючи доступ до якого у нього є інколи можливість бачити свою дочку та розуміти її мінімальні потреби, але цього не достатньо. Позивач наполягає, що вони, як батьки мають рівні права відносно виховання дітей.

Просив визначити місце проживання дітей: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 з батьком, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Встановити факт, що батько ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , самостійного виховує та утримує малолітніх дітей: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Залучити до справи Орган опіки та піклування виконавчого комітету Житомирської міської ради для надання висновку по справі у відповідності до ч. 5 ст. 19 Сімейного кодексу України.

В судовому засіданні позивач та його представник підтримали заявлені вимоги посилаючись на надані суду докази.

Відповідач та його представник заперечували проти задоволення позовних вимог. В обгрунтування своєї позиції позивачка, не заперечуючи фактів перебування у шлюбі з позивачем ОСОБА_1 та народження двох дітей звернула увагу, що в березні 2022 р. вона, ОСОБА_3 з сином, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 виїхали до Республіки Польща, де ІНФОРМАЦІЯ_8 народила доньку ОСОБА_13 , та більше року проживала з дітьми в соціальному житлі отримуючи допомогу від Польського уряду. Повернувшись в Україну, вона, ОСОБА_3 дізналася, що позивач, ОСОБА_1 їй зраджував. Крім того, ОСОБА_1 не надавав матеріальну допомогу на утримання дітей, тому відповідач вимушена була шукати роботу, щоб забезпечувати себе і дітей, у зв`язку з чим стосунки між сторонами погіршувалися. На початку лютого 2025 р. ОСОБА_1 остаточно пішов з сім`ї, залишивши її, ОСОБА_3 з дітьми. Оскільки вона, ОСОБА_3 самостійно несла витрати на утримання дітей то вимушена була звернутися до суду з позовною заявою про стягнення аліментів з ОСОБА_1 . Рішенням Богунського районного суду м. Житомира за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів, позов задоволено. Ухвалено стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_4 в розмірі 1/3 з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, щомісячно, починаючи з 03.06.2025 р. і до досягнення дітьми повноліття.

Відповідачка звернула увагу, що в серпні 2025 р. син ОСОБА_9 виявив бажання проживати з батьком, позивачем ОСОБА_1 , а донька ОСОБА_11 , якій виповнилося три роки, від народження проживає з нею, ОСОБА_3 за місцем реєстрації, тому вона, як мати, відповідач вважає, що спір між сторонами щодо визначення місця проживання дітей відсутній.

Щодо встановлення факту самостійного виховання та утримання дітей батьком, вона як відповідач вважає, що позовні вимоги не обгрунтовані, адже діти знаходяться на її, відповідача утриманні, тому в позові слід відмовити. (а. с. 96-98)

Представник третьої особи надав суду висновок виконавчого комітету Житомирської міської ради, як органу опіки та піклування, щодо визначення місця проживання дітей ОСОБА_7 та ОСОБА_10 від 03.12.2025 р. № 1699 (а. с. 136-139).

Дослідивши повно, всебічно та об`єктивно обставини справи, заслухавши учасників процесу, оцінивши безпосередньо в судовому засіданні всі зібрані у справі докази в їх сукупності, суд, керуючись своїм внутрішнім переконанням, дійшов висновку що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного.

Судом встановлено.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи від 29.08.2025 р. головуючим визначено суддю Перекупка І.Г. (а. с. 80).

Ухвалою суду від 22.09.2025 р. відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче засідання на 15.30 год. 29 жовтня 2025 р. (а. с. 89-90).

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 зареєстрували шлюб 16 липня 2010 р. у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції актовий запис N 830. Прізвище чоловіка та жінки після державної реєстрації ОСОБА_6 . (а. с. 13).

Зі змісту Свідоцтва про народження на ім`я ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_9 батьками дитини вказані ОСОБА_1 та ОСОБА_3 . (а. с. 14).

Зі змісту Свідоцтва про народження (Республіка Польща) НОМЕР_1 ОСОБА_8 народилася ІНФОРМАЦІЯ_10 м. Освенцим, Польща. Батьками вказані ОСОБА_1 та ОСОБА_3 . (а. с. 15-16).

Згідно акту № 04/08 складеним Головою правління «Вільський шлях 14 корпус 3» 05 серпня 2025 р. за участю сусідів: ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_9 проживають без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 . (а. с. 19).

Згідно Довідки ліцею № 5 м. Житомир та характеристики стосовно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_9 свідчить, що «…дитина навчається у 7 «А» класі з першого класу. Володіє навчальним матеріалом на достатньому та середньому рівнях. Має довільну змішану пам`ять, виявляє конкретне мислення. На уроках неактивний. Тихон вирізняється щирістю, емоційністю та відкритістю у спілкуванні. Вільно висловлює власні думки та переживання, вміє переконливо аргументувати особисту точку зору. Учень захоплюється спортом, регулярно займається (фізичною активністю, що позитивно впливає на його загальний розвиток. Підтримує дружні стосунки з багатьма учнями класу. Батьки приділяють належну увагу навчанню і вихованню сина, підтримують зв`язок з закладом освіти, цікавляться успіхами сина. Батьківські збори відвідує переважно батько. (а. с. 27)

На підставі заяв ОСОБА_1 на адресу Начальника служби (управління) у справах дітей Житомирської міської ради було проведено перевірку щодо факту вчинення домашнього насильства ОСОБА_3 стосовно

ОСОБА_7 . Вказані факти не підтвердилися. (а. с. 28-30).

Згідно скриншотів, переписки між позивачем та відповідачем свідчить що батьки визначилися з місцем проживання дітей.

ОСОБА_3 «…мені потрібна від тебе чітка відповідь, про готовність і дату, коли забираєш ОСОБА_9 …»

Так, ОСОБА_3 відповідає «…Буде саме так. Тихон їде жити до папи, такого самого родителя як і я, в нього 2-е батьків, і це нормально, що хлопчик житиме з батьком, він не вулицю йде жити. Найми ріелтора, щоб знайти швидко підходяще житло а не чекаєш щось підходяще появиться…»

«… ОСОБА_9 живе з тобою, там де ти житимеш, його життя, виховання та забезпечення повністю лише твоя відповідальність. Лаура живе зі мною, там де я, її життя, виховання та забезпечення повністю моя відповідальність…» (а. с. 70-78, 146-152)

Згідно психологічного висновку психолога ОСОБА_17 від 21.07.2025 р. свідчить, що «…Згідно результатів проведеної психологічної роботи за методикою діагностичної бесіди та спостереження за поведінкою та психоемоційними проявами клієнта ОСОБА_7 психологом ОСОБА_17 , дитина перебувала у пригніченому настрої, апатії, низькому рівні життєвої енергії та в стані підвищеної тривожності. Також під час консультації з психологом вдалося встановити прояв недовіри до нових знайомств, що проявляється в бажанні закритися та дистанціюватися від спілкування з новими людьми. З огляду на ситуацію за уточненнями фактів під час бесіди з психологом було виявлено причину такого світобачення: наявність негативних соціальних стереотипів про психологічну діагностику та глибинне переконання, що «світ не є безпечним середовищем для взаємодії», а також життєве переконання у клієнта, що «інші можуть мати до нього упереджене ставлення». З огляду на життєві обставини, за словами дитини, такі факти також є причиною психологічного тиску від матері ОСОБА_3 , що проявляється недостатньою підтримкою і піклуванням за дитиною - ОСОБА_7 .

За результатами проективної методики «Малюнок сім`ї» було виявлено, що дитина потребує захисту сім`ї та прагне повноцінного спілкування з батьком - ОСОБА_1 , матір`ю ОСОБА_3 та сестрою ОСОБА_13 . Така тенденція свідчить про потребу в сімейній психотерапії, увазі, підтримці, доброзичливому відношенні розділенню інтересів з ОСОБА_7 .

На основі проведеної методики - «Тест на визначення рівня особистісної тривожності Ч.Спілберга- ОСОБА_18 » було встановлено помірний рівень тривожності. Результати діагностичної роботи даного психологічного стану вимагає сприятливої атмосфери, творчої терапії, повноцінного сну. комфорту і затишку в домі га підтримуючого кола спілкування для поліпшення загального емоційного стану ОСОБА_9 . Гіпотеза стосовно наявної підвищеної тривожності у - дитини є причиною різких змін в статусі в сім`ї, а саме: процес розлучення батьків, до яких дитина прив`язана та потребує їхньої активної уваги.

Також під час проведеної бесіди з дитиною та на основі спостережень за поведінкою ОСОБА_9 під час зустрічі з психологом ОСОБА_17 вдалося встановити, що клієнт зазнає психологічного тиску від матері ОСОБА_3 , який проявляється в створенні жорстких рамок для виховання сина (обмеження в користуванні телефоном та ноутбуком на 2-3 тижні, а також спонуканням і переїхати до батька - ОСОБА_1 на постійне проживання), не давала достатньо спілкування та обіймів сину, коли той потребував. За словами сина, який скаржився батьку на погіршення свого емоційного стану та потребував підтримки і допомоги, мати ОСОБА_3 також погрожувала вигнати з дому ОСОБА_9 , якщо той не виконуватиме прохань стосовно сумісного побутового проживання з нею та з її новим співмешканцем - ОСОБА_19 , а саме: помити посуд, застелити ліжко, не займатись активною ігровою діяльністю з молодшою сестрою ОСОБА_13 з метою запобігання її травматизації.

Результати проведеної методики на виявлення рівня депресії за опитувальником ОСОБА_20 демонструють відсутність депресії. Така тенденція є причиною достатньої підтримки від батька - ОСОБА_1 а також бабусі та дідуся ОСОБА_7 (по лінії батька), з якими ОСОБА_9 , за його словами, спілкується досить часто та проявляє довіру.

Такі результати також свідчать про сприятливий вплив творчості, яка в ОСОБА_9 переважає та яку ОСОБА_1 підтримує в матеріальному та особистісному аспекті. Стосовно спілкування з однолітками Тихон проявляє активну позицію, шо є підтримуючим фактом для появи психоемоційного ресурсу дитини.

За результатами бесіди та спостереженнями психолога ОСОБА_7 потребує частішого спілкування з батьком - ОСОБА_1 , оскільки він йому довіряє та бажає проживати разом з батьком, який має тісний емоційний зв`язок з дитиною, підтримує, сприяє його особистісному розвитку та забезпечує базові та духовні потреби…» (а. с. 22-23).

Згідно Висновку виконавчого комітету Житомирської міської ради,

як органу опіки та піклування, щодо визначення місця проживання дітей ОСОБА_7 та ОСОБА_10 від 03.12.2025 р. № 1699 свідчить «…Питання визначення місця проживання ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , розглянуто на засіданні комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті міської ради 25 листопада 2025 р., заслухано обох батьків, заслухано малолітнього ОСОБА_21 , вивчено наявні матеріали справи.

ОСОБА_1 в обґрунтування заявлених позовних вимог повідомив, що в липні цього року ОСОБА_3 почала створювати достатні умови, щоб їх син ОСОБА_9 проживав з батьком, тому з серпня дитина проживає з ним. З червня по вересень ОСОБА_1 також був позбавлений можливості належним чином спілкуватися з дочкою ОСОБА_11 . На даний час ситуація щодо спілкування з дочкою покращилася. Коли батько забирає дочку за своїм місцем проживання, вона не хоче повертатися до матері, виявляє бажання проживати з ним та братом.

ОСОБА_3 твердження батька про те, що вона фактично вигнала сина ОСОБА_9 з дому категорично заперечила, пояснивши, що літом дійсно зверталася до батька за допомогою щодо ОСОБА_9 , у якого почали проявлятися особливості підліткового віку. ОСОБА_1 скористався даною ситуацією та забрав сина на проживання до себе, щоб уникнути обов`язку зі сплати аліментів. Проти спілкування дочки ОСОБА_11 з батьком ОСОБА_3 не заперечує жодним чином, але ОСОБА_11 має проживати з нею через фізіологічну прив`язаність до матері.

ОСОБА_22 повідомив, що любить та поважає обох батьків, бажає постійно спілкуватися з матір`ю та молодшою сестрою, і проживати йому комфортно з батьком. Також після спілкування з ОСОБА_9 , психолог відмітила негативний вплив вказаної ситуації на дитину, коли підліток перебуває у ситуації невизначеності, змушений робити вибір між особою батька та матері, не бажаючи нікого з низ образити.

Враховуючи вказані вище факти, виходячи з інтересів дітей, виконавчий комітет міської ради, як орган опіки та піклування, вважає недоцільним визначення місця проживання дітей: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_9 та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_8 з батьком ОСОБА_1 , оскільки спір штучно ініційований батьком. ОСОБА_1 та ОСОБА_3 проживають в межах одного населеного пункту, фактично в одному мікрорайоні, тому мають можливість спільно вирішувати всі питання, що стосуються дітей.» (а. с. 136-139).

Дана справа розглядається в рамках цивільного судочинства. Положеннями процесуального закону, який регулює правила розгляду таких справ, визначено, що розглядаючи цивільні справи суд керується принципом диспозитивності та змагальності, які визначають, що кожна сторона повинна самостійно подавати докази та доводити ті обставини на які посилається, в тому числі, шляхом подання доказів, заявлення клопотань і несе ризик настання наслідків пов`язаних із вчиненням або не вчиненням нею процесуальних дій. Доказування заявлених вимог не може перебирати на себе суд або інша сторона. (ст. ст. 12, 13 та 81 ЦПК України).

Відповідно до ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона, повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ст.13 ЦПК України).

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ст. 77 ЦПК України).

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст.78 ЦПК України).

Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).

Вирішуючи спір по суті заявлених вимог в частині визначення місця проживання дітей, суд виходить з наступного.

Відповідно до приписів абзацу 2,3 ст. 51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Як вбачається зі змісту ч. 7 ст. 7 Сімейного Кодексу України (далі СК України) дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

За змістом частини першої, другої ст.155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Статтею 157 СК України передбачено, що той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвитку дитини.

За приписами ч.1 ст.10 ЦПК України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права.

Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р. і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України та практику Європейського суду з прав людини як джерело права ( ч.4 ст.10 ЦПК України).

Відповідно до пунктів 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини, яка в силу положень статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини (стаття 9 Конвенції про права дитини).

Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Також частиною 2 даної статті Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Положеннями ст. 19 СК України встановлено, що при розгляді спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, визначення місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе, не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних в результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Як зазначено у ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ст. ст. 11, 12 Закону України «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Згідно із ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначаються нею самою.

Відповідно до частин 1-2 ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

Згідно ст. 171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси.

Відповідно до частини першої статті 18, частини першої статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 р., ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 р. № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 11.07.2017 р. у справі «М. С. проти України», заява № 2091/13, суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (§ 76).

У справах щодо здійснення одним із батьків прав на спілкування стаття 8 Конвенції передбачає батьківське право на вжиття заходів з метою возз`єднання зі своєю дитиною та обов`язок національних органів влади сприяти такому возз`єднанню настільки, наскільки інтереси дитини передбачають, що має бути зроблено все для збереження особистих стосунків, і, за необхідності, «відновлення» сім`ї; обов`язок держави полягає не у досягненні результату, а у вжитті заходів (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кацпер Новаковський проти Польщі» пункт 74, від 10.01.2017 р.).

Верховний Суд у постанові від 30.03.2021 р. по справі № 542/1428/18 зазначив, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків. Міжнародні та національні норми не містять положень, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною. При визначенні місця проживання дитини судами необхідно крізь призму врахування найкращих інтересів дитини встановлювати та надавати належну правову оцінку всім обставинам справи, які мають значення для правильного вирішення спору.

Отже, при розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах.

Право взаємного спілкування одного з батьків та дитини становить основоположний елемент «сімейного життя» у розумінні статті 8 Конвенції.

Суд критично відноситься до Висновку виконавчого комітету Житомирської міської ради, як органу опіки та піклування, щодо визначення місця проживання дітей ОСОБА_7 та ОСОБА_10 від 03.12.2025 р. № 1699 так як проживання батьків в одному районі та місці не можна вважати критеріями, що між батьками відсутня протилежність думок щодо визначення місця проживання дітей.

Згідно наданих суду доказів, неповнолітній ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_9 проживає разом з батьком, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 . (а. с. 19), який в змозі забезпечити сина належними умовами проживання, виховання та розвитку.

В судовому засіданні відповідачка підтвердила фактиче проживання малолітньої ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_10 з нею, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_11 .

Механізм визначення місця проживання дитини з одним із батьків не має на меті обмеження іншого з батьків у правах.

Вирішуючи питання про визначення місця проживання дитини, суд враховує об`єктивні та наявні у справі докази, зокрема, поведінку батьків щодо дитини.

Батько дитини, який безсумнівно відіграє важливу роль у житті та розвитку дитини, має право та обов`язок піклуватися про здоров`я дитини, стан його розвитку, незалежно від того з ким остання буде проживати.

При цьому, визначення місця проживання дитини з матір`ю не впливатиме на її взаємовідносини з батьком, оскільки визначення місця проживання дитини з одним із батьків не позбавляє іншого батьківських прав та не звільняє його від виконання своїх батьківських обов`язків.

Диспозиція ст. 160 СК України передбачає, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спілною згодою батьків та самої дитини.

Суд, дотримуючись принципів законності, справедливості, враховуючи протилежні позиції батьків, вважає за можливе та доцільне визначити місце проживання ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_9 з батьком, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 а малолітньої ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_10 з матір`ю, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_11 .

Керуючись статтями 19, 104, 112-115, 160-161, 171, 180, 182, 183, 185 СК України, статтями 7, 8, 12, 13, 81, 141, 142, 258-259, 263-265, 273, 352, 354, 355, 430 ЦПК України, Законом України «Про охорону дитинства», Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 р., ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 р. № 789-XII суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання місця проживання малолітніх дітей, встановлення факту самостійного виховання та утримання дітей батьком, задовільнити частково.

Визначити місце проживання ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 з батьком - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 а малолітньої ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_4 з матір`ю - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_11 .

В решті позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 РНОКПП НОМЕР_2 , за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , РНОКПП НОМЕР_3 , за адресою: АДРЕСА_3 .

Третя особа: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Житомирської міської ради, майдан С.П.Корольова, буд. 4/2, м. Житомир, 10002.

Повний текст рішення виготовлено 19 грудня 2025 р.

Суддя Богунського районного

суду міста Житомира І.Г. Перекупка