ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/9708/24 Номер провадження 22-ц/814/4167/25Головуючий у 1-й інстанції Савченко Л. І. Доповідач ап. інст. Пилипчук Л. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2025 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Пилипчук Л.І.,

судді Дряниця Ю.В., Чумак О.В.,

секретар Ванда А.М.,

з участю представника третьої особи Управління майном комунальної власності міста- Мельніченко І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою в її інтересах представником адвокатом Комаренко Оксаною Валеріївною,

на рішення Шевченківського районного суду Полтавської області від 20 серпня 2025 року, постановлене суддею Савченко Л.І.,

у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління реєстрації, зняття з реєстрації місця проживання фізичних осіб, Департаменту з питань реєстрації Полтавської міської ради, Комунального підприємства «Житлово-експлуатаційна організація №4» Полтавської міської ради в особі комісії з припинення, Полтавської міської ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Управління майном комунальної власності міста, про скасування та визнання недійсним довідки,

в с т а н о в и в:

11.09.2024 позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з указаним позовом. В обґрунтування підстав позову зазначає, що ОСОБА_2 отримала свідоцтво про право власності на житло від 04.12.1998 за адресою: АДРЕСА_1 на підставі розпорядження (наказу) від 04.12.1998 №4356 Відділу приватизації житла Фонду міського майна Полтавської міської ради. Приватизація вказаної квартири проводилася, зокрема, і на підставі довідки про склад сім`ї наймача ізольованої квартири (одноквартирного будинку) та займані нею приміщення за вказаною адресою, виданої 09.11.1998 Госпрозрахунковою Житлово-експлуатаційною дільницею №5. Відповідно до цієї довідки у зазначеній квартирі проживає та зареєстрована лише ОСОБА_4 , тоді як згідно картки прописки, сторінок паспорту та трудової книжки ОСОБА_5 остання постійно проживала та була зареєстрована за адресою спірної квартири, окрім періоду навчання. Про дану довідку вона дізналася в ході розгляду цивільної справи №554/6952/23 в Октябрському районному суді м.Полтави із матеріалів справи та відзиву від 21.09.2023, тому відлік строків її оскарження починається з цієї дати. Вказана довідка складена з порушенням норм чинного законодавства та порушує її право.

Із цих підстав звернулася до суду з позовом та просить визнати незаконною та скасувати довідку про склад сім`ї наймача ізольованої квартири (одноквартирного будинку) та займані нею приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , виданої 09.11.1998 Госпрозрахунковою Житлово-експлуатаційною дільницею №5.

23.01.2025 представник відповідача Полтавської міської ради подала заяву про застосування строку позовної давності. Вважає, що позивач не надала ніяких доказів на підтвердження своєї необізнаності щодо отримання матір`ю довідки про склад сім`ї для приватизації квартири. Вона мала суб`єктивну можливість дізнатися про обставини порушення свого права, зважаючи на те, що в позові вказує, що проживає у спірній квартирі з 1993 року до теперішнього часу, а отже вчиняла або повинна була вчиняти юридично важливі дії щодо неї. При цьому своїми правами щодо спірної квартири вона не цікавилася, хоча повинна була нести відповідальність за житло./а.с.104-107 т.1/

Представник позивача ОСОБА_6 подала до суду заяву про поновлення строку позовної давності, посилаючись на те, що у суді першої інстанції під час розгляду справи №554/6952/23 ОСОБА_2 було подано документи, на підставі яких проведено приватизацію квартири за адресою: АДРЕСА_1 , включаючи спірну довідку. Довідка про склад сім`ї від 09.11.1998 була видана особисто ОСОБА_2 в одному екземплярі для подачі до приватизаційного органу, тому не було можливості дізнатися про цю довідку.

Рішенням Шевченківського районного суду м.Полтави від 20.08.2025 у задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління реєстрації, зняття з реєстрації місця проживання фізичних осіб, Департаменту з питань реєстрації Полтавської міської ради, Комунального підприємства «Житлово-експлуатаційна організація №4» Полтавської міської ради в особі комісії з припинення, Полтавської міської ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Управління майном комунальної власності міста, про скасування та визнання недійсним довідки,- відмовлено.

Рішення районного суду вмотивовано тим, що позивач пропустила строк позовної давності для звернення в суд з цим позовом без поважних причин. Підстав для поновлення строк суд не вбачає, оскільки ОСОБА_1 мала об`єктивну можливість дізнатися про обставини порушення її права, зважаючи, що постійно проживала у спірній квартирі, а отже вчиняла або повинна була вчиняти юридично важливі дії щодо цієї квартири. Суд визнав, що доводи позову зводяться до бажання повторного перегляду вже вирішеної справи щодо незаконності приватизації квартири, та порушують принцип остаточності рішення.

З таким рішенням позивачка не погодилася та в її інтересах адвокат Комаренко О.В. подала апеляційну скаргу. Посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, порушення норм матеріального і процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Заперечує висновок районного суду щодо пропуску строку позовної давності. Зазначає, що дізналася про оспорювану довідку після ознайомлення 24.01.2023 її представника із матеріалами справи №554/10634/21, а в суд звернулася з даним позовом 11.09.2024. Крім того, пунктом 14 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України передбачено, що на час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню короновірусної хвороби (COVID-19), строки, передбачені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії карантину. Вказаний карантин був скасований з 30.06.2023. Разом з тим Законом України від 15.03.2022 №2120-ІХ розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено пунктом 19 такого змісту: У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану, строки визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681,728, 786, 1293 цього Кодексу продовжуються на строк його дії. Відтак позивачкою не було пропущено строк позовної давності для звернення до суду з даним позовом.

Також вважає, що обставини реєстрації місця проживання сина позивачки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не мають доказового значення, оскільки на час його реєстрації діяла постанова Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 №35 «Про затвердження Тимчасового порядку реєстрації фізичних осіб за місцем проживання», за яким пунктом 9.10. визначено, що діти, які не досягли 15-річного віку і проживають разом з батьками (Опікунами, піклувальниками), реєструються разом з батьками або з одним із батьків чи особою, яка їх замінює. Дозволу власника майна чи надання інформації, документа власника постанова не передбачала.

14.10.2025 до Полтавського апеляційного суду надійшов відзив Управління майном комунальної власності міста, в якому представник управління заперечив доводи апеляційної скарги, просив залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. Зазначає, що рішенням Октябрського районного суду м.Полтави від 10.056.2024 у справі №554/6952/23 було відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про визнання недійсним свідоцтва про право власності на житло з підстав пропуску строку позовної давності без поважних причин, оскільки позивачі мали б довідатися про порушення своїх прав раніше, ніж у 2023 році. Управління комунальним майном вважає, що позивач не надала жодного доказу на підтвердження того, що вона не знала і ні за яких обставин не могла знати про приватизацію спірної квартири її матір`ю ОСОБА_2 , та не надала доказів своєї необізнаності щодо отримання останньою довідки про склад сім`ї для приватизації квартири.

15.10.2025 відзив на апеляційну скаргу подала Полтавська міська рада. Вважає, що суд першої інстанції дійшов вірних висновків про сплив строку позовної давності та з цих підстав відмовив у позові, оскільки позивач не надала суду жодного доказу на підтвердження своєї необізнаності щодо приватизації квартири матір`ю та отримання довідки про склад сім`ї для приватизації квартири.

В суді апеляційної інстанції представник третьої особи Управління майном комунальної власності міста - Мельніченко І.С. проти апеляційної скарги заперечила, просила залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Представник позивачки адвокат Комаренко О.В. направила суду заяву про розгляд справи за відсутності сторони позивача, наполягаючи на задоволенні апеляційної скарги.

Інші учасники справи, будучи належним чином повідомленими про час і місце судового засідання, до суду апеляційної інстанції не з`явилися, що відповідно до частини другої статті 372 УЦПК України не перешкоджає розгляду справи за їх відсутності.

Вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд встановив такі обставини.

Із матеріалів справи убачається, що позивачка ОСОБА_8 є донькою ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 22.02. 1969 та свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 від 24.12.1993./а.с.6, 25 т.1/

Відповідно до Довідки про склад сім`ї наймача від 09.11.1998, виданої КП «ЖЕО №5», у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 проживала та була зареєстрована ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дата реєстрації з 06.03.1998./а.с.17 т.1/

Згідно зі свідоцтвом на право власності на житло, виданого Відділом приватизації житла 04.12.1998 згідно з розпорядженням від 04.12.1998 №4356 квартира за адресою по АДРЕСА_1 належить на праві власності ОСОБА_2 ./а.с.15 т.1/

Відповідно до копії паспорту НОМЕР_3 , виданого Октябрським РВ у м.Полтаві 01.03.2014, ОСОБА_1 прописана із 30.03.1993 за адресою: АДРЕСА_1 ./а.с.7-12 т.1/

У картці прописки (форма А) КП «ЖЕО № 2» на ім`я ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , вказано її місце проживання: АДРЕСА_1 та прописка за цією адресою з 30.03.1993 до 15.07.2022 (знято за рішенням Октябрського райсуду м.Полтави від 10.02.2022, набрало законної сили 14.03.22, справа №554/10634/21./а.с.26-27 т.1/

Як убачається із копії трудової книжки на ім`я позивачки серії НОМЕР_4 остання навчалася в Московському державному будівельному інституті з 01.09.1988 по 09.06.1994, а з 27.04.1993 - працевлаштувалася на Полтавський електромеханічний завод, з якого звільнилася 01.03.2001./а.с.16-20 т.1/

Син позивачки ОСОБА_3 від дати народження 12.07.1993 по 06.06.2023 також був зареєстрований у спірній квартирі, що підтверджується картою прописки КП «ЖЕО №2» та Витягом з Реєстру територіальної громади./а.с.26-27, 97 т.1/

Рішенням Октябрського районного суду м.Полтави від 10.06.2024, яке залишено без змін постановою Полтавського апеляційного суду від 04.11.2024 у справі №554/6952/23, позов ОСОБА_1 , ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , Управління майном комунальної власності міста Полтавської міської ради про скасування розпорядження (наказу) і визнання недійсним свідоцтва про право власності на житло залишено без задоволення.

Указаними судовим рішеннями встановлено, що на час приватизації спірної квартири у ній були зареєстровані та постійно проживали ОСОБА_1 і її син ОСОБА_3 , а тому приватизація проведена без урахування їх інтересів. Разом з тим у задоволенні позову відмовлено з підстав пропуску ними строку позовної давності за відсутності поважних причин такого пропуску./а.с.120-188 т.1/

Відмовляючи у задоволенні позову про визнання незаконною та скасування довідки, яка стала підставою для приватизації квартири, суд першої інстанції визнав належним такий спосіб захисту порушеного цивільного права, оскільки наслідком його застосування є виникнення чи порушення майнових прав. З огляду на доведеність позовних вимог суд прийшов до висновку про обґрунтованість доводів позивача щодо незаконності довідки про склад сім`ї від 09.11.1998, оскільки в ній відображені необ`єктивні відомості щодо усіх членів сім`ї, які проживали у спірній квартирі та мали право на участь у приватизації спірного житла на час здійснення приватизації лише наймачем ОСОБА_2 . Проте позивач пропустила строк позовної давності без поважних причин і підстави для поновлення строку відсутні, оскільки вона мала об`єктивну можливість дізнатися про обставини порушення її права, зважаючи на те, що постійно проживала у квартирі, а отже, вчиняла або повинна була вчиняти юридично важливі дії щодо цього житла.

Апеляційний суд з такими висновками суду першої інстанції погоджується, оскільки вони ґрунтуються на повно з`ясованих фактичних обставинах справи, правильно застосованих нормах матеріального права з дотриманням норм процесуального права.

Доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди з висновком суду про пропуск строку позовної давності без поважних причин, стверджуючи, що позивачка дізналася про оскаржувану довідку лише після ознайомлення 24.01.2023 її представника із матеріалами справи №554/6952/23.

Колегія суддів відхиляє такі доводи апеляційної скарги, оскільки вони є явно надуманими з метою змінити дату початку строку позовної давності та такими, що не підтверджуються належними і допустимими доказами.

Спірні правовідносини виникли на час дії ЦК УРСР, відповідно до якого загальний строк для захисту права за позовом особи, право якого порушено, встановлюється у три роки (стаття 71). Відповідно до статті 78 ЦК УРСР перебіг строку позовної давності починається від дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення свого права.

За нормою частини першої статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Велика Палата Верховного Суду ц постанові від 11.09.2019 у справі №487/10132/14-ц виснувала, що порівняльний аналіз термінів «довідався» та «міг довідатися», вжитих у статті 261 ЦК України, дає підстави для висновку про презумпцію можливості й обов`язку особи знати про стан її майнових прав. Тому доведення факту, через який позивач не знав про порушення його цивільного права і саме з цієї причини не звернувся за захистом до суду, недостатньо. Позивач повинен також довести те, що він не міг дізнатися про порушення свого цивільного права, а відповідач, що інформацію про порушення права можна було отримати раніше.

Позивачка не надала суду жодного доказу на підтвердження того, що вона не знала та ні за яких обставин не могла знати про приватизацію спірної квартири матір`ю ОСОБА_2 на підставі оспорюваної довідки про склад її сім`ї.

Зважаючи на те, що позивачка, будучи зареєстрованою у спірній квартирі з 1993 року та постійно там проживаючи до дня зняття з реєстрації у 2022 року за рішенням суду, вона мала об`єктивну можливість дізнатися про обставини порушення свого права, оскільки вчиняла або повинна була вчиняти юридично важливі дії щодо свого постійного житла.

При цьому колегія суддів ураховує, що приватизація спірної квартири відбулася 04.12.1998, в тому числі на підставі оспорюваної довідки від 09.11.1998. Від цієї дати позивачка проживала у спірній квартирі, народила у 2003 році та зареєструвала за вказаною адресою другого сина, тому вона могла дізнатися, що одноосібним власником квартири є ОСОБА_2 .

Апеляційний суд також враховує преюдиційність висновків суду, зроблених у справі №554/6952/23, в якій ОСОБА_1 разом із ОСОБА_3 оспорювали і свідоцтво про право власності на спірну квартиру, яка була приватизована одноосібно ОСОБА_2 . При цьому суд встановив, що приватизація спірної квартири проведена без врахування інтересів ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , однак у позові відмовлено у зв`язку зі спливом строків позовної давності.

Доводи апеляційної скарги про продовження строків позовної давності нормативними актами, якими в Україні строк позовної давності на період карантину у зв`язку з поширенням короновірусної хвороби (COVID-19) та на період воєнного стану не заслуговують на увагу та відхиляються колегією суддів, оскільки строк позовної давності сплив задовго до цих подій. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Проніна проти України).

Тому колегія суддів приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст.367, 368, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану в її інтересах представником адвокатом Комаренко Оксаною Валеріївною, - залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду Полтавської області від 20 серпня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 19.12.2025.

Головуючий суддя Л.І. Пилипчук

Судді Ю.В. Дряниця

О.В. Чумак