ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2025 року

м. Харків

справа № 641/537/22

провадження № 22-ц/818/4949/25

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді Тичкової О.Ю.,

суддів колегії: Маміної О.В., Пилипчук Н.П.

учасники справи:

позивач Комунальне підприємство «Харківські теплові мережі»

відповідачі ОСОБА_1

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу без повідомлення учасників апеляційну скаргу ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_1 на рішення Слобідського районного суду м. Харкова від 31 липня 2025 року у складі судді Музиченко В.О. ,-

ВСТАНОВИВ:

У січні 2023 року КП «Харківські теплові мережі» звернувся до суду з вимогою про стягнення з ОСОБА_1 за послуги з теплопостачання у розмірі 90 004,34 грн, 3% річних в сумі 1968,48 грн, інфляційні витрати в сумі 4895,421 грн та стягнення з відповідачів понесених судових витрат.

Позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що відповідач зареєстрований в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 з єдиною централізованою системою опалення та є споживачами послуг з централізованого теплопостачання та постачання гарячої води. Внаслідок неповної та несвоєчасної оплати послуг у відповідача виникла заборгованість за період з 01.04.2013 року по 30.11.2021 року в сумі 90004 грн.34 коп. сума інфляційних витрат 4895,41 грн., 3% річних 1968,48 грн.

Рішенням Слобідського районного суду м. Харкова від 31 липня 2025 року позов КП «ХТМ» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь КП „Харківські теплові мережі суму заборгованості за послуги з централізованого опалення та підігріву холодної води для потреб гарячого водопостачання за період 01.04.2017 року по 30.11.2021 року у розмірі 64467,52 грн., інфляційні витрати у розмірі 4895,41 грн., 3 % річних у розмірі 1968,48 грн., витрати зі сплати судового збору у розмірі 1826,76 грн., а разом у сумі 73158, 17 коп.

В іншій частини позовних вимог відмовлено.

Рішення обґрунтовано тим, що позивач надав належні та допустимі докази для стягнення з відповідача на користь КП «Харківські теплові мережі» заборгованості за надані послуги, з урахуванням строків позовної давності, а саме з 01.04.2017 року по 30.11.2021 року у розмірі 64467,52 грн, інфляційні витрати у розмірі 4895,41 грн, 3 % річних у розмірі 1968,48 грн, а разом у сумі 71331 грн. 41 коп.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, порушення судом норм матеріального та процесуального права просить скасувати рішення суду та направити справу для розгляду іншого суду за встановленою підсудністю.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд не повно встановив обставини у справі та не врахував, що позивач надав послуги крім неї іншим співвласникам квартири. Проте позов поданий лише до відповідача ОСОБА_1 , хоча квартира, щодо якої виникла заборгованість, є спільною власністю ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . Тому співвласників квартири слід розглядати як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог, оскільки стягнення заборгованості без їх участі може прямо вплинути на їхні майнові права та обов`язки як співвласників. Апелянт просить скасувати рішення суду першої інстанції на підставі порушення процесуального законодавства, а саме неналежного залучення до участі у справі всіх зацікавлених осіб.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наявні у справі докази, перевіривши законність і обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як встановлено судом та підтверджується довідкою про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 3)

Згідно зі свідоцтвом про право власності на житло від 11.02.1999 № НОМЕР_1 , квартира за адресою: АДРЕСА_1 перебуває у спільній сумісній власності ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_3 (а.с. 37).

Відповідно до відомості про нарахування та оплату за послуги з теплопостачання з урахуванням періоду платежу заборгованість за послугу з постачання теплової енергії за період 01.04.2013 по 30.11.2021 склала 90004,34 грн; (а.с. 5-6).

Позивачем наданий розрахунок нарахувань інфляційних втрат та 3% річних за останні три роки з 01.01.2019 по 30.11.2021 роки. Згідно з яким за вказаний період заборгованість за нарахування інфляційних втрат складає 4895,41 грн та заборгованість за нарахування 3% річних складає 1968,48 грн (а.с.7).

Згідно положень частин 1, 3 статті 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до частини 3 статті 9 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.

Згідно з частиною 1 статті 543 ЦК України у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Кредитор, який одержав виконання обов`язку не в повному обсязі від одного із солідарних боржників, має право вимагати недоодержане від решти солідарних боржників. Солідарні боржники залишаються зобов`язаними доти, доки їхній обов`язок не буде виконаний у повному обсязі. Виконання солідарного обов`язку у повному обсязі одним із боржників припиняє обов`язок решти солідарних боржників перед кредитором (частини 2 та 4 статті 543 ЦК України).

Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Аналіз наведених положень закону вказує на те, що позивач має право вимагати виконання обов`язку щодо сплати житлово-комунальних послуг від будь-якої особи, яка зареєстрована або проживає у житлі та користується усіма житлово-комунальними послугами.

Враховуючи, що відповідачем не спростовано, що вона були зареєстрована та проживала у квартирі у спірний період та була споживачем послуг, наданих КП «ХТМ», належним чином свої зобов`язання щодо оплати послуг з централізованого опалення та підігріву холодної води для потреб гарячого водопостачання не виконувала, плату за спожиті послуги у повному обсязі не вносила, внаслідок чого у відповідача перед позивачем за період з 01.04.2013 року по 30.11.2021 року утворилась заборгованість у розмірі 90004,34 грн, а тому стягнення є правомірним.

У разі виконання рішення суду відповідач не позбавлена можливості звернутися до суду з позовом до інших власників чи зареєстрованих осіб з позовом про стягнення заборгованості за комунальні послуги в порядку регресу.

За загальним правилом територіальної підсудності справ, яке міститься в ст. 27 ЦПК України, позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом. Доводи апелянта щодо необхідності направлення справи для розгляду до іншого суду за підсудністю судова колегія вважає необґрунтованими, оскільки ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , у зв`язку з чим справа підсудна Комінтернівському районному суду м. Харкова.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін.

Підстави для перерозподілу судових витрат відповідно до статті 141 ЦПК Українивідсутні.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 369, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Слобідського районного суду м. Харкова від 31 липня 2025 року без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку тільки в випадках передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складений 19.12.2025.

Головуючий О.Ю. Тичкова

Судді О.В. Маміна

Н.П. Пилипчук