Справа № 466/6988/25
Провадження № 2-о/466/323/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"22" грудня 2025 року м.Львів

Шевченківський районний суд м.Львова

в складі головуючого судді - Торської І.В.

присяжних - Коваль П.М., Філіпович Т.А.

секретаря судового засідання - Вонсович Х.М.,

за участі заявниці - ОСОБА_1

представника заявниці - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про визнання особи безвісно відсутньою,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 , звернулася в суд з даною заявою, в якій просить визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , безвісно відсутньою. Заяву обґрунтовує тим, що останні відомості про місце перебування її сестри ОСОБА_3 датуються приблизно 1970 роком, коли вона у віці 16 років виїхала до Херсонської області. Її останнім відомим місцем перебування була Автономна Республіка Крим, Джанкойський район, с. Майське. З того часу, вже понад 50 років, у неї немає жодних відомостей про місцезнаходження її сестри. Зв`язок із нею було втрачено приблизно у 1971 році. Заявниця зазначає, що визнання сестри, ОСОБА_3 , безвісно відсутньою необхідно їй для вирішення питань, пов`язаних зі спадкуванням та реалізацією її цивільних прав.

Ухвалою судді від 28.07.2025 року відкрито провадження у справі за правилами окремого провадження.

ОСОБА_1 , в судовому засіданні подану нею заяву підтримала та просила задовольнити.

Представник заявниці заяву підтримав в повному обсязі з підстав та мотивів зазначених у заяві та додаткових поясненнях наданих в судовому засіданні.

Вислухавши пояснення заявниці та її представника, вивчивши та дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно ч.ч. 1, 2 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Відповідно ч.3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно ч.1-4 ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.6 ст.81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно ч.1 ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Судом встановлено, що у заявниці, ОСОБА_1 є рідна сестра, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджено копією паспорта НОМЕР_1 виданого 27.05.1996 року, копією паспорта НОМЕР_2 виданого 26.10.2001 року, копією свідоцтва про народження НОМЕР_3 видане 02.03.1959 року та копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 видане 14.05.1953 року.

Зі вказаних вище свідоцтв про народження вбачається, що батьками ОСОБА_1 та ОСОБА_3 були ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 20.08.2019 року, вбачається, що ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_6 отримали спадщину, яка відкрилася після смерті ОСОБА_4 та, яка складається з квартири за адресою: АДРЕСА_1 . Вказані обставини, також підтверджено матеріалами спадкової справи №239/2013, яка була відкрита після смерті ОСОБА_4 .

Додатково слід зазначити, що в матеріалах спадкової справи наявна заява №239/2013 року від 11.11.2013 року подана ОСОБА_3 скерована Третій львівській державній нотаріальній конторі, а також Довідка № 1/14524 від 25.09.2013 року ОКП «БТІ та експертої оцінки» видана ОСОБА_3 .

Відповідно до Акту про фактичне місце проживання від 09.10.2024 року за адресою АДРЕСА_2 проживає ОСОБА_7 та її син ОСОБА_8 . За вказаною адресою, ОСОБА_3 не з`являлася більше сорока років, що підтверджують сусіди ОСОБА_9 та ОСОБА_10 .

Вирішуючи справу у межах заявлених вимог, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 43 ЦК України, фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування.

У разі неможливості встановити день одержання останніх відомостей про місце перебування особи початком її безвісної відсутності вважається перше число місяця, що йде за тим, у якому були одержані такі відомості, а в разі неможливості встановити цей місяць перше січня наступного року.

Згідно із ст. 305, 306 ЦПК України, заява про визнання фізичної особи безвісно відсутньою подається до суду за місцем проживання заявника або за останнім відомим місцем проживання (перебування) фізичної особи, місцеперебування якої невідоме, або за місцем знаходження її майна. У заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, яка пропала безвісти.

Звертаючись до суду з заявою про визнання особи безвісно відсутньою, заявник повинен довести факт порушення її прав, при цьому доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Визнання фізичної особи безвісно відсутньою відбувається за таких умов:

а) протягом одного року фізична особа відсутня за місцем свого постійного проживання;

б) протягом цього ж строку заінтересованим особам нічого не відомо про місце її перебування;

в) вжиті заходи для встановлення місця перебування фізичної особи не дали результатів;

г) питання, заради яких заявник просить визнати фізичну особу безвісно відсутньою, є юридично важливими та не можуть бути вирішені без такого визнання.

Відповідно до ч.1 ст. 307 ЦПК України, суд до початку справи встановлює осіб, які можуть дати свідчення про фізичну особі, місцеперебування якої невідоме. а також запитує відповідні організації за останнім місцем проживання відсутнього і за останнім місцем роботи про наявність відомостей щодо фізичної особи, місцеперебування якої невідоме.

З листа №1263/09.4-06-33, який був наданий на виконання вимог ухвали суду від 28.07.2025 року, Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Львівській області надав інформацію та витяги з державного реєстру актів цивільного стану громадян та копії актових записів:

-витяг №5 про народження ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_2 , який внесений відділом державної реєстрації актів цивільного стану Джанкойського міськрайонного управління юстиції АР Крим;

-актовий запис №3421 від 24.10.1970 року про укладення шлюбу ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , про що видано свідоцтво серія НОМЕР_5 ;

-актовий запис про розірвання шлюбу №85 від 05.07.1975 року ОСОБА_12 та ОСОБА_14 відділом державної реєстрації актів цивільного стану Береславського районного управління юстиції Херсонської області;

-витяг № 8 про укладення шлюбу ОСОБА_15 та ОСОБА_14 28.07.1978 року, який внесений виконавчим комітетом Майської сільської ради Джанкойського району АР Крим;

-витяг №5 про розірвання шлюбу ОСОБА_15 та ОСОБА_16 28.07.1981 року, який внесений відділом державної реєстрації актів цивільного стану;

-витяг №7 про шлюб ОСОБА_17 та ОСОБА_14 15.11.1983 року, який внесений виконавчим комітетом Азовської селищної ради Джанкойського району АР Крим;

-актового запису № 2736 від 28.04.1972 року вбачається про народження у ОСОБА_18 та ОСОБА_12 сина ОСОБА_19 , який внесений виконавчим комітетом Новорайської сільської ради Береславського району Херсонської області.

Крім того, Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Львівській області повідомив про відсутність актового запису про смерть ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно відповіді наданої Департаментом з питань громадянства, паспортзації та реєстрації ДМСУ, інформації про місце проживання ОСОБА_3 не встановлено. Разом з тим, згідно копії паспорта ОСОБА_3 , яка долучена до копії спадкової справи №239/2013 встановлено, що місце реєстрації ОСОБА_3 є АДРЕСА_3 .

Згідно відповіді Головного Управління пенсійного фонду України в Львівській області, ОСОБА_3 , згідно даних ІКІС ПФУ, як одержувач пенсії не перебуває.

П.7 ч.1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що одним із повноважень поліції є розшук безвісно зниклих осіб. Початок розшуку безвісно зниклих осіб є підставою для відкриття кримінального провадження.

Відповідно до положень ст. 6 Закону України «Про оперативно-розшукову діяльність» інформація про безвісно зниклу особу є підставою для здійснення оперативно-розшукової діяльності.

З відповіді №19268/41/01/11-23 від 17.10.2023 року наданої начальником ВП №1 Львівського РУП №1 ГУНП у Львівській області, ОСОБА_20 , вбачається, що доказів, які б підтверджували події кримінального правопорушення відсутні. Зазначено, що відомості у заяві носять цивільно-правовий характер.

Відповідно до ч.1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Окрім того, згідно із ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Таким чином, ОСОБА_3 , як співвласник квартири, наділена правом володіти, користуватись та розпоряджатись належним їй майном на власний розсуд.

Відповідно до положень ст. 43 ЦК України фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. У разі неможливості встановити день одержання останніх відомостей про місце перебування особи початком її безвісної відсутності вважається перше число місяця, що йде за тим, у якому були одержані такі відомості, а в разі неможливості встановити цей місяць - перше січня наступного року. Порядок визнання фізичної особи безвісно відсутньою встановлюється Цивільним процесуальним кодексом України.

Згідно ст.3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», місце перебування - адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік; місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини.

Відповідно до вимог статей 305-309 Цивільного процесуального кодексу України, виникнення справ про визнання громадян безвісно відсутніми зумовлені необхідністю захисту майнових прав громадян, справи про правовий статус яких розглядається судом, захистом інтересів осіб, які мають певні правовідносини з особою, тривала відсутність якої позбавляє їх можливості користуватись своїми правами.

Як передбачено ст. 306 ЦПК України у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку.

Слід зазначити, що проживання особи на неконтрольованій території не може саме по собі свідчити про її безвісну відсутність. Не можна визнавати безвісно відсутнім громадянина, про якого вірогідно відомо, що він живий, але немає точних відомостей про його місце перебування. Фактична відсутність відомостей про місце перебування особи не дає суду підстав для визнання фізичної особи безвісно відсутньою.

Крім того, слід звернути увагу і на те, що відповідно до п.7 ч.1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію», одним із повноважень поліції є розшук безвісно зниклих осіб. Початок розшуку безвісно зниклих осіб є підставою для відкриття кримінального провадження.

Відповідно до положень ст. 6 Закону України «Про оперативно-розшукову діяльність», інформація про безвісно зниклу особу є підставою для здійснення оперативно-розшукової діяльності.

Доказів заведення розшукової справи та відкриття кримінального провадження з приводу зникнення ОСОБА_3 до суду не надано.

Виходячи з встановлених обставин, наданих доказів та вимог закону, вбачається, що при розгляді справи не встановлено наявності юридичного складу для визнання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , безвісно відсутньою, а тому суд дійшов висновку про відмову у задоволені заяви ОСОБА_1 про визнання особи безвісти відсутньою.

На підставі ст. 43 ЦК України, керуючись ст.ст. 10, 19, 76-78, 81, 89, 263-265, 268, 273, 293, 305, 306 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання особи безвісно відсутньою.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Заявник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН: НОМЕР_6 , адреса реєстрації та проживання: АДРЕСА_2 .

Повний текст рішення складено 22 грудня 2025 року.

Суддя І.В.Торська

Присяжні: П.М.Коваль

Т.А.Філіпович