УХВАЛА

17 грудня 2025 року

м. Київ

справа № 761/3166/22

провадження № 61-14800ск25

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Коротуна В. М. розглянув касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на постанову Київського апеляційного суду

від 04 вересня 2025 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Київського національного університету імені Тараса Шевченка про стягнення заборгованості із заробітної плати та скасування запису в трудовій книжці,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Київського національного університету імені Тараса Шевченка про стягнення заборгованості із заробітної плати та скасування запису в трудовій книжці.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 28 листопада

2024 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено.

Скасовано запис № 36 у трудовій книжці ( НОМЕР_1 ) ОСОБА_1

від 31 жовтня 2021 року «Звільнена із займаної посади відповідно до пункту 1 статті 40 КЗпП України з виплатою вихідної допомоги у розмірі середньомісячної заробітної плати».

Стягнено з Київського національного університету імені Тараса Шевченка на користь ОСОБА_1 середню заробітну плату за весь період затримки, що становить 1 764 166,47 грн, інфляційні збитки - 175 823,78 грн, суму процентів в розмірі 3 % річних - 58 774,58 грн, а всього - 1 998 764,83 грн.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Постановою Київського апеляційного суду від 04 вересня 2025 року рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 28 листопада 2024 року

в частині вирішення вимог про стягнення заборгованості із заробітної плати скасовано та ухвалено в цій частині нове судове рішення про відмову в позові.

Рішення суду першої інстанції в іншій частині залишено без змін.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

17 жовтня 2025 рокупредставник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подав до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Київського апеляційного суду від 04 вересня 2025 року.

Ухвалою Верховного Суду від 04 листопада 2025 року касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на постанову Київського апеляційного суду від 04 вересня 2025 року повернено.

24 листопада 2025 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 вдруге подав до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Київського апеляційного суду від 04 вересня 2025 року.

Проте, повторно подана касаційна скарга представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на постанову Київського апеляційного суду від 04 вересня 2025 року не може бути прийнята судом касаційної інстанції до розгляду та вирішення питання про відкриття касаційного провадження та підлягає поверненню з наступних підстав.

За змістом статей 185, 393 ЦПК України повернення касаційної скарги не перешкоджає повторному зверненню до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення скарги.

Натомість, обставини, які стали підставою для повернення касаційної скарги ухвалою Верховного Суду від 04 листопада 2025 року існувати не перестали, оскільки посилання представника заявника на постанову Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», це не є підставою для відкриття касаційного провадження згідно з пунктом 1 частини другої статті 389 ЦПК України, оскільки постанови Пленуму мають рекомендаційний характер.

Враховуючи викладене, представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 не врахувавши викладені у вказаній ухвалі роз`яснення, повторно подав касаційну скаргу не вказавши підставу (підстави) касаційного оскарження судового рішення передбаченого статтею 389 ЦПК України.

Об`єктивних перешкод для виконання роз`яснень викладених в ухвалі Верховного Суду від 04 листопада 2025 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 не навів та Верховний Суд їх не встановив.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 ЦПК України).

Відповідно до частини другої цієї ж статті суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Повага до честі і гідності, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом і неприпустимість зловживання процесуальними правами є основними засадами (принципами) цивільного судочинства (пункти 2 та 11 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Учасники справи зобов`язані виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу (пункт 1 частини другої статті 43 ЦПК України).

Учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається (частина перша статті 44 ЦПК України).

За змістом частини другої цієї статті перелік дій, що суперечать завданню цивільного судочинства та які залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами, не є вичерпним.

Оскільки представником заявника при зверненні вдруге до Верховного Суду із касаційною скаргою на те саме судове рішення не було усунено обставини, які стали підставою для повернення попередньо поданої касаційної скарги ухвалою Верховного Суду від 04 листопада 2025 року (провадження

№ 61-12869ск25), вдруге подана та оформлена в аналогічний спосіб касаційна скарга у цій справі також підлягає поверненню особі, яка її подала.

Відповідно до частини третьої статті 44 ЦПК України, якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання.

Керуючись статтями 43, 44, 392, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на постанову Київського апеляційного суду від 04 вересня 2025 року визнати неподаною та повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В. М. Коротун