ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2025 року

м. Черкаси

Справа № 707/2747/25
Провадження № 22-ц/821/2097/25
категорія 304090000

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої Карпенко О.В.

суддів Василенко Л.І., Новікова О.М.

за участю секретаря Руденко А.О.

учасники справи:

позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал»,

представник позивача - Іванюк Іван Дмитрович,

відповідач ОСОБА_1 ,

представник відповідача: адвокат Чакалов Роміс Костянтинович,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Чакалова Роміса Костянтиновича на рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 23 вересня 2025 року (ухваленого під головуванням судді Суходольського О.М. в приміщенні Черкаського районного суду Черкаської області) у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

в с т а н о в и в :

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

17 липня 2025 року ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позовних вимог зазначало, що 02.07.2021 між відповідачкою та ТОВ «Мілоан» було укладено кредитний договір № 4965238, відповідно до умов якого відповідачці було надано грошові кошти у розмірі 8 000,00 грн на умовах, визначених кредитним договором, а позичальник зобов`язався повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування ним на умовах та в терміни, що визначені договором.

Відповідно до п. 7.1 кредитного договору, цей договір набуває чинності з моменту його укладення в електронній формі, а права та обов`язки сторін, що ним обумовлені, з моменту отримання кредиту, який визначається згідно правил відповідно до способу надання кредиту, визначеному у п. 2.1 цього договору.

Строк дії цього договору складає період, що обчислюється з моменту його укладення і до моменту повного фактичного виконання сторонами своїх зобов`язань.

ТОВ «Мілоан» умови кредитного договору виконало в повному обсязі, надавши відповідачці кредит.

27.10.2021 ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» уклали Договір відступлення прав вимоги №78-МЛ, згідно з яким останнє набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які були боржниками ТОВ «Мілоан», включно і до ОСОБА_1 за кредитним договором №4965238 від 02.07.2021.

Сума заборгованості відповідача становить 32 024,00 грн, яка складається з: заборгованості за тілом кредиту 8 000,00 грн, заборгованості за процентами 24 024,00 грн та заборгованості за комісією 0 грн.

На підставі наведеного, ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» просило суд ухвалити рішення яким стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» заборгованість за кредитним договором №4965238 від 02.07.2021 в загальному розмірі 32 024,00 грн, сплачений судовий збір у сумі 2 422,40 та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 8 000,00 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 23 вересня 2025 року позов - задоволено.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» заборгованість за кредитним договором № 4965238 від 02.07.2021 в загальному розмірі 32 024,00 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал»сплачений судовий збір у розмірі 2 422,20 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4 000,00 грн.

Рішення суду першої інстанції, зокрема, мотивовано тим, що відповідачка не виконала свої зобов`язання щодо погашення заборгованості за кредитним договором №4965238 від 02.07.2021 у загальному розмірі 32 024,00 грн в установлені строки, внаслідок чого позивач позбавлений можливості отримати кошти, на що він розраховував при укладенні договору факторингу, а тому з відповідачки на користь позивача потрібно стягнути заборгованість за вказаним договором.

Вирішуючи вимоги в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу, суд першої інстанції виходив із того, що вказаний розмір витрат є завищеним з урахуванням категорії спору, складності справи, розгляду справи в порядку спрощеного провадження без виклику сторін, реально затраченого часу адвокатом, тому суд вважав необхідним задовольнити витрати за надання позивачеві правничої допомоги частково, на суму 4 000 грн.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

24 жовтня 2025 року представник ОСОБА_1 адвокат Чакалов Р.К. подав через систему «Електронний суд» апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 23 вересня 2025 року та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, вважаючи рішення суду незаконним, необгрунтованим внаслідок неправильного установлення обставин, які мають значення для справи, постановленим з неправильним застосуванням норм матеріального та із порушенням норм процесуального права.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга мотивована тим, що відповідач не погоджується із твердженням позивача про належність електронного способу укладення договору, оскільки як вбачається із наданої позивачем довідки про ідентифікацію, одноразовий ідентифікатор був надісланий відповідачу 02.07.2021 о 9:55 год, тоді як відповідно до Таблиці процесу оформлення та розгляду заяви на кредит, заповнення заяви відбулося лише о 11:50 год, а підписання договору о 11:55 того ж дня. Отже, одноразовий ідентифікатор був надісланий ще до моменту коли відповідач фактично ознайомився з умовами договору та заповнила анкету-заяву.

Вважає, що процедура підписання договору, передбачена самим позивачем, не була дотримана, тому відсутні підстави вважати, що договір був укладений належним чином.

Довідка не може бути належним доказом факту укладення договору, оскільки не містить дати її складання, що ставить під сумнів її достовірність та викликає обгрунтовані сумніви щодо того ким, коли та за яких обставин вона була сформована.

Надані позивачем договір, додатки № 1 та № 2 до договору, анкета-заява на отримання кредиту та інші не містять жодного підпису відповідача, ні власноручного, ні електронного, що свідчить про відсутність волевиявлення відповідача на укладення договору та прийняття його умов.

Суд першої інстанції не надав належної оцінки, зокрема тому, що нарахована позивачем сума заборгованості за процентами фактично охоплює період, який виходить за межі строку кредитування за договором та фактичного користування кредитними коштами, при умові укладення договору.

Посилаючись на умови договору, вважає, що сума заборгованості складається із тіла кредиту 8 000,00 грн та нарахованими процентами за користування ним і які становлять 24,00 грн, оскільки проценти у сумі 24 000,00 грн підлягають виключенню, тому що вони нараховані поза межами строку фактичного користування кредитом, тобто після завершення дії основного строку кредитування, який становить з 07.07.2021 по 01.08.2021.

Вказує, що належних доказів того, що відповідач як позичальник вчинив дії, які об`єктивно свідчили про його намір здійснити пролонгацію кредиту відповідно до п. 2.2.1 договору, зокрема сплатив передбачену цим пунктом комісію, до матеріалів справи не долучено.

Отже, позивачем не надано доказів на підтвердження пролонгації строку кредитування.

Звертає увагу суду, що відповідач не був повідомлений про відступлення права вимоги від ТОВ «Мілоан» до ТОВ «ФК «Кредит Капітал».

Відзив на апеляційну скаргу

У відзиві на апеляційну скаргу, який надійшов на адресу Черкаського апеляційного суду 27 листопада 2025 року, представник ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» - Іванюк І.Д., просить апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 23.09.2025 залишити без змін, вважаючи його законним та обгрунтованим, а доводи апеляційної скарги безпідставними та такими, що суперечать належним чином встановленим обставинам справи.

Фактичні обставини справи

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 02.07.2021 між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 укладено договір № 4965238, відповідно до п. 1.2-1.5 якого умови надання кредиту є наступними: сума кредиту становить 8 000,00 грн, кредит надається загальним строком на 30 днів з 02.07.2021, термін повернення кредиту 01.08.2021.

Загальні витрати позичальника за кредитом, що включають загальну суму зборів, платежів та інших витрат позичальника, пов`язаних з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом та комісії (без врахування суми (тіла) кредиту) складають 24,00 грн в грошовому виразі та 4,00 відсотків річних у процентному значенні (орієнтовна реальна річна процентна ставка). Орієнтовна загальна вартість кредиту для позичальника, що складається з суми загального розміру кредиту та загальних витрат позичальника за кредитом складає 8 024,00 грн. Проценти за користування кредитом: 24,00 грн, які нараховуються за ставкою 0,01 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом.

Стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. (п. 1.6 договору).

Згідно з п. 2.1 вищевказаного Договору кредитні кошти надаються позичальнику шляхом переказу на картковий рахунок.

Відповідно до п. 2.3.1 вищевказаного Договору передбачено пролонгацію строку кредитування.

Згідно з графіком платежів за договором про споживчий кредит № 4965238 від 02.07.2021 загальна вартість кредиту становила 8 024,00 грн, з яких 8 000,00 грн сума кредиту, 24,00 грн проценти за користування кредитом. Дата видачі кредиту 02.07.2021, дата платежу 01.08.2021.

Відповідно до довідки ТОВ «Мілоан» про ідентифікацію на номер телефону НОМЕР_1 направлено одноразовий ідентифікатор S30127.

З платіжного доручення 50264420 вбачається, що 02.07.2021 з рахунку ТОВ «Мілоан», на кредитний рахунок № НОМЕР_2 за договором № 4965238 проведено фінансову операцію по переказу ОСОБА_1 грошових коштів у розмірі 8 000,00 грн.

27.10.2021 ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» уклали Договір відступлення прав вимоги №78-МЛ, згідно з яким останнє набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які були боржниками ТОВ «Мілоан», включно і до ОСОБА_1 за кредитним договором №4965238 від 02.07.2021.

Мотивувальна частина

Позиція Апеляційного суду

Згідно зі ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Згідно ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищезазначене, розгляд даної справи з ознаками малозначності згідно із ч. ч. 4, 6 ст. 19, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Суд апеляційної інстанції створив учасникам процесу належні умови для ознайомлення з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів та апеляційної скарги, а також надав сторонам строк для подачі відзиву.

Крім того, кожен з учасників справи має право безпосередньо знайомитися з її матеріалами, зокрема з аргументами іншої сторони, та реагувати на ці аргументи відповідно до вимог ЦПК України.

Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Мотиви, з яких виходить Апеляційний суд, та застосовані норми права

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. (ч. 1 та ч. 2 ст. 367 ЦПК України).

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції відповідає в повній мірі.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспорюваного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Частиною 1 ст. 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом (частина четверта статті 203 ЦК України).

Відповідно до статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

За правилом частини першої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

За змістом статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.

Згідно зі ст.3 Закону України «Про електрону комерцію» електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Частиною п`ятою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Положеннями статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що у разі, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично у вигляді окремого документа.

Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору.

Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.

При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення.

Вказані правові висновки щодо укладення договору в електронній формі викладені у постанові Верховного Суду від 12.01.2021 у справі № 524/5556/19.

Відповідно до ст.ст.509-510, 526 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Загальними умовами зобов`язання є те, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. (ст.525, 625 ЦК України).

Згідно зі ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Відповідно до ч.1 ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення (ст.612 ЦК України).

З матеріалів справи вбачається, що договір про споживчий кредит №4965238 (індивідуальна частина) від 02.07.2021 укладений в електронній формі, що відповідає приписам ст. 207 ЦК України із застосуванням Закону України «Про електронну комерцію» та підписаний сторонами, відповідно до вимог ст. 12 вказаного Закону.

Із копії кредитного договору та анкети-заяви на кредит № 4965238 від 02.07.2021 вбачається, що відповідач ідентифікував себе в інформаційно-телекомунікаційній системі, надавши ТОВ «Мілоан» свої персональні дані, подав заявку на отримання кредиту за умовами, які вважав зручними для себе, та підтвердив умови отримання кредиту.

Разом з договором про споживчий кредит № 4965238 від 02.07.2021 відповідачем було підписано шляхом електронного підпису одноразовим ідентифікатором паспорт споживчого кредиту.

Із довідки про ідентифікацію вбачається, що клієнт ОСОБА_1 , з якою укладено договір № 4965238 від 02.07.2021, ідентифікована ТОВ «Мілоан». Акцепт договору позичальником (підписання аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора): одноразовий ідентифікатор S30127, дата відправки ідентифікатора позичальнику 02.07.2021, номер телефону/електронна пошта, на яку було відправлено ідентифікатор +49.

Крім того, у довідці про ідентифікацію передбачено усі персональні дані відповідача, зокрема, РНОКПП та дату народження, що належать відповідачу і не спростовано стороною відповідача під час розгляду справи в апеляційному порядку.

Колегія суддів звертає увагу, що номер телефону, на який було надіслано одноразовий ідентифікатор, належить відповідачу, оскільки вказаний номер телефону вказаний представником позивача у апеляційній скарзі.

З досліджених судом доказів встановлено, що між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору, який оформлений в електронній формі з використанням одноразового ідентифікатора, і такі дії сторін відповідають приписам чинного законодавства.

Оскільки даний договір укладено за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи товариства, доступ до якої забезпечується споживачу через веб-сайт або мобільний додаток, та ОСОБА_1 підписала його електронним підписом одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем), то без отримання відповідного ідентифікатора, без здійснення входу до інформаційно-телекомунікаційної системи товариства, такий договір не був би укладений.

Аналогічні висновки викладені Верховним Судом у постановах від 07 жовтня 2020 року у справі № 132/1006/19 (провадження № 61-1602св20), від 28 квітня 2021 року у справі № 234/7160/20 (провадження № 61-2903св21), від 01 листопада 2021 року у справі № 234/8084/20 (провадження № 61-2303св21), від 14 червня 2022 року у справі № 757/40395/20 (провадження № 61-16059св21), від 08 серпня 2022 року у справі № 234/7298/20 (провадження № 61-2902св21).

Отже, із наведеного слідує, що відповідачка уклала із ТОВ «Мілоан» електронний договір та підписала такий у порядку, визначеному ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію» (електронним підписом одноразовим ідентифікатором ), а тому договір вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Також колегія суддів зазначає, що умови укладеного між сторонами кредитного договору відповідачем у судовому порядку не оспорювались.

Доводи апеляційної скарги, що надані позивачем договір, додатки № 1 та № 2 до договору, анкета-заява на отримання кредиту та інші не містять жодного підпису відповідача, ні власноручного, ні електронного, що свідчить про відсутність волевиявлення відповідача на укладення договору та прийняття його умов, відхиляються колегією суддів, оскільки вказаний договір укладений на сайті :miloan.ua, а до позовної заяви долучено копії документів.

Крім того, стороною відповідача не спростовано отримання кредитних коштів у розмірі 8 000,00 грн; неналежності карткового рахунку № НОМЕР_2 , на який зараховано кошти, ОСОБА_1 , не заявлено клопотання про витребування доказів, зокрема, виписки із банківських установ по рахунку відповідача.

Із наведеного слідує, що позивачем доведено видачу кредитних коштів відповідачу згідно укладеного договору про споживчий кредит № 4965238 від 02.07.2021 у розмірі 8 000,00 грн.

Щодо доводів апеляційної скарги стосовно ненадання судом першої інстанції належної оцінки, зокрема тому, що нарахована позивачем сума заборгованості за процентами фактично охоплює період, який виходить за межі строку кредитування за договором та фактичного користування кредитними коштами, при умові укладення договору, колегія суддів зазначає наступне.

Так, умовами договору про споживчий кредит №4965238 від 02.07.2021 визначена сума кредиту 8 000,00 грн ( п. 1.2 Договору).

Відповідно до п. 1.3 Договору, кредит надається на строк 30 днів з 02.07.2021 ( строк кредитування).

Пунктом 1.4 Договору , термін ( дата) повернення кредиту і сплата комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом ( дата платежу) 01.08.2021.

Комісія за надання кредиту становить 0,00 грн, яка нараховується за ставкою 0,00 % від суми кредиту одноразово (пункт 1.5.1. Договору ).

Проценти за користування кредитом - 24,00 грн, які нараховуються за ставкою 0,01% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом (пункт 1.5.2. Договору).

Стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5,00% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом (пункт 1.6. Договору).

Пунктом 1.7 договору визначено, що тип процентної ставки за цим Договором: фіксована. Особливості нарахування процентів визначені п.п. 2.2, 2.3 цього Договору.

Пунктом 2.2 визначено плату за кредитом.

Підпунктом 2.2.2 Договору визначено, що нарахування кредитодавцем процентів за користування кредитом здійснюється з дати наступної за днем нарахування кредиту по дату завершення строку кредитування ( з урахуванням можливих пролонгацій) на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування з урахуванням особливостей, передбачених п. 2.2.3 Договору.

Згідно пп. 2.2.3 Договору проценти нараховуються за стандартною (базовою) ставкою, визначеною п. 1.6 цього Договору, яка є незмінною протягом всього строку кредитування, окрім випадків, коли за умовами акцій, програм лояльності, спеціальних пропозицій, тощо, визначена в п. 1.5.2. процентна ставка протягом первісного строку кредитування визначеного п. 1.3, запропонована позичальнику зі знижкою і є меншою за стандартну ( базову) ставку встановлену п. 1.6 Договору. Якщо визначена п. 1.5.2 процентна ставка є нижчою від стандартної (базової) ставки, то після завершення первісного строку кредитування та/або строку пролонгації на пільгових умовах . проценти з дня продовження строку кредитування (пролонгації) на стандартних (базових) умовах, згідно п. 2.3.1.2 продовжують нараховуватись за базовою ставкою згідно п. 1.6 Договору.

Водночас п. 2.3. договору визначено пролонгацію строку кредитування.

Так, згідно п. 2.3.1.1 пролонгація на пільгових умовах. Для продовження строку кредитування за цим пунктом позичальник має вчиняти дії передбачені розділом 6 Правил, у т.ч. сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту та певну частку заборгованості по кредиту. Можливі періоди продовження строку кредитування, максимальні ставки комісії за управління та обслуговування кредиту наведені у таблиці, зокрема: строк продовження , днів: 3, 7, 15 та відповідно максимальний розмір комісії, відсоток від поточного залишку кредиту: 3,00, 5,00, 10,00 і нарахування відсотків здійснюється за ставкою, визначеною п. 1.5.2 Договору.

Згідно п. 2.3.1.2 Договору визначена пролонгація на стандартних (базових) умовах: позичальник може збільшити строк кредитування на 1 день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування ( з урахуванням всіх пролонгацій). Таке збільшення(продовження) строку кредитування відбувається кожен раз коли позичальник продовжує користуватися кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. Користування кредитними коштами припиняється, якщо у позичальника відсутня заборгованість перед кредитодавцем за кредитом (тіло кредиту).

Якщо позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на стандартних (базових) умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду, на який подовжено строк кредитування, нараховуються за стандартною (базовою) ставкою, наведеною в п. 1.6 Договору.

А також, згідно п. 4.2. Кредитного договору, у разі прострочення позичальником зобов`язань зі сплати заборгованості згідно з умовами цього Договору, Кредитодавець, починаючи з дня, наступного за датою спливу строку кредитування, має право нарахувати проценти за стандартною (базовою) ставкою, передбаченою п.1.6 Договору в якості процентів за порушення грошового зобов`язання, передбачених ст.625 ЦК України. Обов`язок Позичальника по сплаті таких процентів настає після відповідної вимоги Кредитодавця.

П. 1.6 кредитного договору визначено, що стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5,00 % від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом

Додаток № 1 до договору про споживчий кредит №4965238 від 02.07.2021 містить графік платежів за договором про споживчий кредит , в якому визначено кількість та розмір платежів, періодичність внесення.

Також згідно відомості про щоденні нарахування та погашення вбачається, що нарахування відсотків за користування коштами протягом 30 днів здійснювалось згідно п. 1.5.2 Договору, а починаючи з 31 дня користування коштами, нарахування відсотків здійснювалось відповідно до п. 1.6 Договору.

Оскільки в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази на підтвердження погашення відповідачем тіла кредиту (8 000,00 грн), протягом 30 днів та відповідач продовжував користуватися коштами після закінчення строку кредитування, відбулася пролонгація договору.

У період з 03.07.2021 по 01.08.2021 відповідачці здійснювалось нарахування відсотків за користування кредитом згідно п. 1.5.2 кредитного договору, а з 02.08.2021 по 30.09.2021 нарахування відсотків здійснювалось згідно п. 1.6.

Отже, перевіривши наведену позивачем суму заборгованості згідно умов договору про споживче кредитування № 4965238 від 02.07.2021, колегія суддів встановила, що сума заборгованості за умовами кредитного договору, яка підлягає до стягнення становить 32 024,00 грн. (( 8 000, 00 грн х 0,01,00% х 30 днів) + (8 000,00 грн х 5,00% х 60 днів))+ 8 000,00 грн).

Розмір заборгованості за вказаним кредитним договором відповідає визначеному позивачем розміру заборгованості за тілом кредиту та нарахованими відсотками, тому колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що кредитна заборгованість відповідача за договором про споживчий кредит № 4965238 від 02.07.2021 складає 32 024,00 грн, з яких: 8 000,00 грн заборгованість за кредитом (тіло кредиту) та 24 024,00 грн заборгованість за відсотками.

Крім того, відповідачем вказаний розмір не спростовано та не наведено власних розрахунків заборгованості, а посилання скаржника, що відсотки у розмірі 24 024,00 грн за користування кредитними коштами нараховані поза межами користування кредитом та не підлягають до задоволення, є помилковими та спростовуються умовами договору №4965238 від 02.07.2021.

Посилання скаржника, що позивачем не надано доказів набуття права вимоги за кредитним договором є необґрунтованими по наступних підставах.

Статтею 512 ЦК України визначено підстави заміни кредитора у зобов`язанні, зокрема п. 1 ч. 1 цієї статті передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі, виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

За приписами ч. 1 ст. 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором (ч. 1 ст. 519 ЦК України).

Таким чином, відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав. В справах про визнання недійсними договорів про відступлення права вимоги судам необхідно з`ясовувати обсяг та зміст прав, які переходять до нового кредитора та чи існують ці права на момент переходу.

Верховний Суд у постанові від 14 червня 2023 року у справі № 755/15965/17 зазначив, що дійсність вимоги (суб`єктивного права) означає належність первісному кредитору того чи іншого суб`єктивного права та відсутності законодавчих або договірних заборон (обмежень) на його відступлення.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2022 року у справі № 910/12525/20 зроблено висновок, що відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом зазначених норм, права кредитора у зобов`язанні переходять до іншої особи (набувача, нового кредитора), якщо договір відступлення права вимоги з такою особою укладений саме кредитором. Отже, якщо такий договір був укладений особою, яка не володіє правом вимоги з будь-яких причин (наприклад, якщо право вимоги було раніше відступлене третій особі або якщо права вимоги не існує взагалі, зокрема у зв`язку з припиненням зобов`язання виконанням), тобто якщо ця особа не є кредитором, то права кредитора в зобов`язанні не переходять до набувача. Разом з тим положення ч. 1 ст. 203 ЦК України прямо встановлюють, що застосовуються саме до змісту правочину (сукупності його умов), а не до його суб`єктного складу. В тому випадку, коли особа відступає право вимоги, яке їй не належить, у правовідносинах відсутній управнений на таке відступлення суб`єкт. За загальним правилом п. 1 ч. 1 ст. 512, ст. 514 ЦК України, у цьому разі заміна кредитора у зобов`язанні не відбувається.

27.10.2021 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладений договір відступлення прав вимоги № 78-МЛ, відповідно до умов якого ТОВ «Мілоан» відступило ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» право вимоги до боржника ОСОБА_1 за договором про споживчий кредит № 4965238 від 02.07.2021.

Відповідно до п. 1.1 договору про відступлення прав вимоги сторони узгодили, що на умовах, встановлених цим договором, кредитор передає ( відступає) новому кредиторові за плату, а новий кредитор приймає належні кредиторові права грошової вимоги (права вимоги) до боржників за кредитними договорами, вказаними у реєстрі боржників, укладеними між кредитором і боржниками (портфель заборгованості).

Внаслідок передачі (відступлення) портфеля заборгованості за цим договором, новий кредитор заміняє кредитора у кредитних договорах, що входять до портфеля заборгованості та відповідно вказаних в реєстрі боржників, та набуває прав грошових вимог кредитора за цими кредитними договорами, включаючи право вимагати від боржників належного виконання всіх грошових та інших зобов`язань за кредитними договорами. ( п. 1.2 ).

П. 6.2.3 договору відступлення права вимоги визначено, що права вимоги переходять до нового кредитора у день здійснення фінансування (оплати) на користь кредитора у повному обсязі в сумі, вказаній в п. 7.1 цього Договору, після чого новий кредитор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно їх заборгованості. Оформлення відступлення права вимоги здійснюється шляхом підписання акту приймання передачі реєстру боржників (додаток №2) відповідно до п. 8.3.2 договору.

Згідно з актом прийому-передачі Реєстру боржників від 27.10.2021 до договору відступлення прав вимоги № 78-МЛ від 27.10.2021 ТОВ «Мілоан» передало, а ТОВ «ФК «Кредит-капітал» прийняло Реєстр боржників ТОВ «Мілоан» від 27.10.2021 з кількістю боржників 3 831, загальна сума заборгованості 83 110 151,14 грн.

Відповідно до витягу з Реєстру боржників до договору відступлення прав вимог № 78-МЛ від 27.10.2021 ОСОБА_1 за договором про споживчий кредит № 4965238 від 02.07.2021 має загальну суму заборгованості 32 024,00 грн, яка складається з 8 000,00 грн залишок по тілу кредиту, 22 024,00 грн залишок по відсотках.

Відповідно до платіжного доручення № 47818 від 27.10.2021 ТОВ «ФК «Кредит -капітал» перерахувало ТОВ «Мілоан» плату за відступлення права вимоги за договором відступлення прав вимоги № 78-МЛ від 27.10.2021 в розмірі 3 169 642,16 грн.

Враховуючи вищевикладене, позивач на підтвердження своїх вимог надав суду належні докази, які містять інформацію щодо предмета доказування і свідчать про набуття позивачем права вимоги до відповідача за договором про споживчий кредит №4965238 від 02.07.2021.

Крім того, договір про відступлення прав вимоги №78-МЛ від 27.10.2021 відповідачем в судовому порядку не оскаржувався, є чинним, а отже право вимоги за договором про споживчий кредит №4965238 від 02.07.2021 перейшло до ТОВ «Кредит-Капітал» на законних підставах. Такий договір відступлення прав вимоги сторонами не розривався, тому підлягає до виконання.

В апеляційній скарзі скаржник також посилається на те, що відсутні докази повідомлення боржника про відступлення права вимоги первісним кредитором, проте такі посилання є необгрунтованими, оскільки повідомлення про заміну кредитора не є обов`язковим при укладенні договору відступлення прав вимоги.

Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредитору є належним виконанням.

Крім того, неповідомлення боржника про заміну кредитора не тягне за собою визнання договору факторингу недійсним.

Інші доводи, наведені стороною відповідача в апеляційній скарзі, були предметом апеляційного перегляду, однак на правильність висновків суду першої інстанції щодо вирішення справи по суті не впливають.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив обставини справи, оцінив надані позивачем докази та дійшов обгрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

З урахуванням наведеного, апеляційний суд вважає, що постановлене у справі рішення є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування за наведеними у скарзі доводами, не вбачає.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

У відповідності до вимог ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Оскільки колегія суддів прийшла до висновку про відмову в задоволенні апеляційної скарги представника ОСОБА_1 - адвоката Чакалова Р.К. на рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 23 вересня 2025 року, судові витрати слід залишити за відповідачем.

Керуючись ст.ст. 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Чакалова Роміса Костянтиновича - залишити без задоволення.

Рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 23 вересня 2025 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, в порядку та за умов, визначених ЦПК України.

Головуюча О.В. Карпенко

Судді Л.І. Василенко

О.М. Новіков