Справа № 740/3094/25
Провадження № 2/740/1518/25
Р І Ш Е Н Н Я

з а о ч н е

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 грудня 2025 року м. Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі головуючого судді Дударця Д.В., за участю секретаря судового засідання Каленіченко Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Ніжина за правилами загального позовного провадження справу за позовом акціонерного товариства «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад позиції позивача

У грудні 2024 року акціонерне товариство «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» (далі АТ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК») через систему «Електронний суд» звернулося до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості на загальну суму 98 769,5 грн та витрат щодо сплати судового збору.

Позов мотивовано тим, що між АТ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» та ОСОБА_1 укладено кредитні договори, а саме: 23.11.2020 кредитний договір №601, за яким видано кредит у сумі 15 794 грн; 03.03.2021 кредитний договір №, за яким видано кредит у сумі 3 100 грн; 13.08.2021 кредитний договір №901, за яким видано кредит у сумі 57 314,7 грн. Відповідач тривалий час свої кредитні зобов`язання належними чином не виконує, у зв`язку з чим заборгованість останньої станом на 03.03.2025 становить:

- за кредитним договором від 23.11.2020 №601 24 007,81 грн, з яких: 14 755,31 грн - заборгованість за кредитом; 9 252,5 - заборгованість за процентами; 0 грн заборгованість за комісією;

- за кредитним договором від 03.03.2021 № - 3 327,72 грн, з яких: 1936,87 грн - заборгованість за кредитом; 0,5 грн - заборгованість за процентами; 1 390,35 грн - заборгованість за комісією;

- за кредитним договором від 13.08.2021 №901 - 71 433,97 грн, з яких: 53 733,2 грн - заборгованість за кредитом; 17,06 грн - заборгованість за процентами; 17 683,71 грн - заборгованість за комісією.

Загальна сума заборгованості за вищезазначеними кредитними договорами станом на 03.03.2025 склала 98 769,5 грн. Позивач направив письмові вимоги (повідомлення) відповідачу на адресу місця проживання, яку вона зазначила у анкетах на отримання кредитів, однак у наданий строк заборгованість останньою погашена не була, що стало підставою для звернення до суду.

Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі

Ухвалою судді від 10.06.2025 відкрито провадження у справі, розгляд якої призначено за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

У судове засідання представник позивача АТ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» не з`явився, у позовній заяві просив розгляд справи проводити без його участі та висловив згоду на заочний розгляд справи.

Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином шляхом надіслання рекомендованого поштового повідомлення за зареєстрованим місцем проживання, про наявність поважних причин неявки до судового засідання не повідомила, відзив на позовну заяву не надала.

У зв`язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Згідно з положеннями частини 8 статті 178, частини 4 статті 223 та частини 1 статті 280 ЦПК України суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи в їх сукупності, всебічно, повно та об`єктивно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідн до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до зазначених правовідносин, суд дійшов таких висновків.

Фактичні обставини, що встановлені судом

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 23.11.2020 ОСОБА_1 підписала заяву №601 про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб в АТ «ПУМБ». Згідно з зазначеною заявою ОСОБА_1 встановлено кредитний ліміт на суму 15 794 гривень на строк 12 місяців, який зі спливом зазначеного строку продовжується кожного разу на той самий строк у разі відсутності заперечень будь-кого із сторін, та сплатою відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 47,88 % річних.

03.03.2021 ОСОБА_1 підписала заяву № про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб в АТ «ПУМБ», у якій зазначено, що клієнт (відповідач) просила надати їй споживчий кредит на таких умовах: сума 3 100 грн, строк 24 місяці, розмір комісії за обслуговування кредитної заборгованості 2,99%, розмір процентної ставки 0,01% річних, схема повернення кредиту: ануїтетна (рівними платежами), графік платежів за яким сума платежу за розрахунковий період з 03.03.2021 до 03.03.2023 щомісяця становить 221,87 грн та останній платіж 221,75 грн, а усього за період (24 місяці) 5 324,76 грн; комісія за обслуговування кредитної заборгованості 92,69 грн щомісяця, а усього за період (24 місяці) 2 224,56 грн.

13.08.2021 ОСОБА_1 підписала заяву №901 про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб в АТ «ПУМБ», у якій зазначено, що клієнт (відповідач) просила надати їй споживчий кредит на таких умовах: сума 57 314,70 грн, в тому числі з метою погашення заборгованості 57 314,70 грн, строк 48 місяців, розмір комісії за обслуговування кредитної заборгованості 1,99%, розмір процентної ставки 0,01% річних, схема повернення кредиту: ануїтетна (рівними платежами), графік платежів за яким платіжні періоди з 13.08.2021 до 13.08.2025, щомісяця становить 2 334,86 грн та останній платіж 2 334,58 грн, а усього за період (24 місяці) 112 073 грн; комісія за обслуговування кредитної заборгованості 1 140,56 грн щомісяця, а усього за період (24 місяці) 54 746,88 грн.

Відповідачем ОСОБА_1 23.11.2020, 03.03.2021 та 13.08.2021 також підписано паспорти споживчого кредиту, в яких визначено основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача, зокрема, сума/ліміт кредиту, строк кредитування, спосіб та строк надання кредиту, інформацію щодо реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача, порядок повернення кредиту.

На підтвердження надання кредитних коштів за укладеними кредитними договорами позивачем долучено до матеріалів справи платіжні інструкції від 12.08.2021 №TR.51386962.73433.25237 та 03.03.2021 №TR.47806323.55973.13604, за якими здійснено перерахунок кредитних коштів у розмірі визначеному такими договорами.

Згідно з банківськими виписками за рахунками за укладеними договорами суд встановив, що відповідач користувалася наданими позивачем кредитними коштами.

Відповідно до розрахунків позивача вбачається, що у зв`язку із неналежним виконанням зобов`язань відповідачем станом на 03.03.2025 утворюють заборгованість: за кредитним договором від 23.11.2020 №601 24 007,81 грн, з яких: 14 755,31 грн - заборгованість за кредитом; 9 252,5 - заборгованість за процентами; 0 грн заборгованість за комісією; за кредитним договором від 03.03.2021 №- 3 327,72 грн, з яких: 1 936,87 грн - заборгованість за кредитом; 0,5 грн - заборгованість за процентами; 1390,35 грн - заборгованість за комісією; за кредитним договором від 13.08.2021 №901 - 71 433,97 грн, з яких: 53 733,2 грн - заборгованість за кредитом; 17,06 грн - заборгованість за процентами; 17 683,71 грн - заборгованість за комісією.

У зв`язку з невиконанням кредитних зобов`язань, 03.03.2025 АТ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» направлено на адресу відповідача письмову вимогу щодо необхідності погашення заборгованості в загальному розмірі 98 769,50 грн, а саме за кредитним договором від 23.11.2020 №601, за яким видано кредит у сумі 24 007,81 грн; за кредитним договором від 03.03.2021 №, за яким видано кредит у сумі 3 327,72 грн; за кредитним договором від 13.08.2021 №901, за яким видано кредит у сумі 71 433,97 грн. Оскільки відповідач допустила порушення прийнятих на себе зобов`язань за кредитними договорами, позивач за захистом свого порушеного права звернувся до суду.

Норми права, які були застосовані судом

Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний недійсним судом.

За приписами ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами.

Абзац 2 частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

Електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі (п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»).

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону (частини 4, 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Відповідно до частин 12, 13 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи.

Згідно з ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

За ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом, як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Отже, підписання договорів свідчить про те, що відповідачка всі умови цілком зрозуміла та своїм підписом письмово підтвердила та закріпила те, що сторони договору діяли свідомо, були вільні в укладенні цих договорів, вільні у виборі контрагента та умов договору.

Частиною 1 статті 663 ЦК України передбачено, що публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати своєї умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умов розроблює підприємець (в даному випадку банк).

Так як умови договору розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку з чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші.

Тому, з огляду на редакцію статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Згідно зі ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлюється договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором.

Судом встановлено, що за умовами договорів сторонами було погоджено тип кредиту сума/ліміт/кредиту, строк кредитування, процентну ставку, яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту.

Враховуючи, що сторони домовилися про сплату відсотків за користування кредитними коштами, надані банком витяг з Пубічної пропозиції ПАТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, заяви на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, паспорт споживчого кредиту можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладених із відповідачем кредитних договорів.

Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України).

Згідно з частиною першою ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Мотивована оцінка і висновки суду

Судом встановлено, що відповідач з умовами договорів була ознайомлена, підписала такі договори, однак умови договорів порушила, зворотного відповідачем не доведено.

Розмір заявленої до стягнення заборгованості за кредитними договорами за тілом кредиту та процентами підтверджується наданими суду розрахунками заборгованості.

На час розгляду справи судом, відповідач заборгованість перед позивачем по основній сумі боргу та за відсотками за кредитними договорами не сплатила та відповідних доказів до суду не подала.

Відповідно до пунктів 5.7.3 частини 5 Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (в редакції від 06.04.2018) комісія за обслуговування кредитної заборгованості за споживчим кредитом встановлюєтся за послуги банку щодо списання та зарахування коштів з метою повернення споживчого кредиту, надання консультаційних та інформаційних послуг щодо споживчого кредиту. Комісія за обслуговування кредитної заборгованості сплачується щомісячно в термін сплати процентів за користування споживчим кредитом за відповідний розрахунковий період у розмірі, вказаному в заяві на приєднання до договору від початкової (наданої) суми споживчого кредиту (база розрахунку комісії).

Згідно з абзацом третім частини четвертої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції станом на 01 січня 2017 року - остання редакція до набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування»), кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною.

За частиною п`ятою статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції станом на 01 січня 2017 року - остання редакція до набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування») до договорів із споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема положення, згідно з якими передбачаються зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки.

Відповідно до частин першої-другої, п`ятої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції станом на 01 січня 2017 року остання редакція до набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування»), продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливими, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним.

10 червня 2017 року набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку з чим у Законі України «Про захист прав споживачів» текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».

Положення частин першої, другої, п`ятої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» з набуттям чинності Закону України «Про споживче кредитування» залишилися незмінними, проте, враховуючи ультраактивну форму дії Закону України «Про захист прав споживачів», визначені ним наслідки включення до договору споживчого кредиту умови, якою встановлено плату за надання інформації щодо кредиту, підлягають перевірці на відповідність змісту положень Закону України «Про споживче кредитування».

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.

Згідно з частиною другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування», до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.

Таким чином, Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.

Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації.

Згідно з частиною першої та другої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування», після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.

Відповідно до частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування», умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 13 липня 2022 року у справі №496/3134/19 (провадження №14-44цс21) відступила від висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 01 квітня 2020 року у справі №583/3343/19 (провадження № 61-22778св19) й постанові Верховного Суду від 15 березня 2021 року в справі №361/392/20 (провадження №61-16470св20) та зазначила, що умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» (10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті12 Закону України «Про споживче кредитування».

Щодо наслідків включення до договору споживчого кредиту умови, якою встановлено плату за надання інформації, що за законом повинна надаватися безоплатно, має застосовуватися той нормативно-правовий акт, який набув чинності на момент виникнення спірних правовідносин та в цій частині відміняє дію попереднього нормативно-правового акта, тобто застосуванню підлягає Закон України «Про споживче кредитування».

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Отже, положення укладених між сторонами кредитних договорів щодо обов`язку позичальника сплачувати комісію за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно в терміни та у розмірах, визначених графіком щомісячних платежів, є нікчемними.

Відповідно до частину 2 статті 215 ЦК України, недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

За таких обставин, суд дійшов висновку, про часткове задоволення позовних вимог у частині стягнення з відповідача заборгованості за кредитними договорами :

- за кредитним договором від 23.11.2020 №601 24 007,81 грн, з яких: 14 755,31 грн - заборгованість за кредитом; 9 252,5 - заборгованість за процентами; 0 грн заборгованість за комісією;

- за кредитним договором від 03.03.2021 № - 3 327,72 грн, з яких: 1 936,87 грн - заборгованість за кредитом; 0,5 грн - заборгованість за процентами; 1 390,35 грн - заборгованість за комісією;

- за кредитним договором від 13.08.2021 №901 - 71 433,97 грн, з яких: 53 733,2 грн - заборгованість за кредитом; 17,06 грн - заборгованість за процентами; 17 683,71 грн - заборгованість за комісією.

У стягненні комісії за обслуговування кредитної заборгованості за кредитним договором № від 03.03.2021 у розмірі 1 390,35 грн, за кредитним договором №901 від 13.08.2021 у розмірі 17 683,71 грн, що в загальному розмірі становить 19 074,06 грн, необхідно відмовити.

Щодо розподілу судових витрат

Беручи до уваги часткове задоволення позову, керуючись положенням ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 1954,39 грн згідно з таким розрахунком: 79 695,44 (сума задоволених позовних вимог)*100/ 98 769,50 (сума заявлених позовних вимог) = 80,68% (частина задоволених позовних вимог); 2 422,4*80,68%/100%= 1 954,39 грн.

На підставі викладеного, керуючись статтями 10, 12, 27, 77, 81, 141, 263-265, 280-284, 288, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ :

Позов акціонерного товариства «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» заборгованість у розмірі 79 695 (сімдесят дев`ять тисяч шістсот дев`яносто п`ять) гривень 44 копійки.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» судовий збір у розмірі 1 954,39 гривень.

Заочне рішення може бути переглянуто судом за письмовою заявою відповідача, яка подається протягом тридцяти днів з дня його ухвалення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Рішення може бути оскаржено в загальному порядку до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, а відповідачем - в той же строк з дня залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи згідно пункту 4 частини 5 статті 265 ЦПК України:

Позивач: акціонерне товариство «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК», , адреса: вул. Андріївська, 4, м. Київ, 04070.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Суддя Дмитро ДУДАРЕЦЬ