Ширяївський районний суд Одеської області
19.12.2025 Справа №: 494/1419/25 Провадження № 2/518/490/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2025 року селище Ширяєве

Ширяївський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді Гуржій А.В.,

за участю секретаря судового засідання Майнич В.О.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін в залі суду в селищі Ширяєве Березівського району Одеської області цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

До Ширяївського районного суду Одеської області за підсудністю з Березівського районного суду Одеської області надійшла позовна заява ТОВ «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» (далі позивач), в якій позивач просить стягнути з ОСОБА_1 (далі відповідач) на його користь заборгованість за договорам про споживчий кредит № від 19.10.2016 року, в розмірі 35521,28 грн.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що відповідач не виконує умови договору про споживчий кредит № від 19.10.2016, права вимоги за яким позивач набув за договорами факторингу.

Оскільки по теперішній час відповідач грошові кошти не повернув, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав та законних інтересів.

Ухвалою Ширяївського районного суду Одеської області від 21.08.2025 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з (повідомленням) викликом сторін по справі.

У судові засідання сторони не з`явились.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, але в позовній заяві просив розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження у його відсутність та не заперечував проти заочного розгляду справи.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання у відповідності до ст.128 ЦПК України повідомлявся належним чином.

19.11.2025 року відповідач подав до суду заяву, в якій просив відкласти розгляд справи у зв`язку із зверненням за правничою допомогою.

26.11.2025 року від представника відповідача адвоката Колоса В.М. надійшли письмові пояснення по справі, в яких просив відмовити в позовних вимогах, посилався на те що, в самій позовній заяві, ні в доданих до неї документах немає жодних арифметичних розрахунків, які підтвердили розмір заборгованості, відсутністю доказів щодо переходу позивача права вимоги до відповідача.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, та належним чином повідомлена по час і місце розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки (рішення у справі «Пономарьов проти України»).

Оскільки позовна заява подана через електронний кабінет підсистеми «Електронний суд», позивач самостійно направив відповідачеві копію позовної заяви з копіями доданих до неї документів листом з описом вкладення та надав суду докази їх надсилання.

Статтею 174 ЦПК України визначено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи.

Відповідно до частини 1 статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Виходячи з цього, суд вважає за можливе розглядати справу за наявними в справі доказами.

На підставі абз. 2 ч. 1 ст. 244 ЦПК України судом відкладено ухвалення та проголошення судового рішення до 19.12.2025 року.

Суд, дослідивши надані позивачем документи і матеріали, письмові пояснення представника відповідача, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до таких висновків.

Згідно зі ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

19.10.2016 року між АТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання споживчого кредиту № який за правовою природою є змішаним договором кредитного договору та договору про видачу і обслуговування міжнародних кредитних пластикових карток, згідно якого банк надав відповідачу кредит на придбання товару/послуг у продавця на суму 3767,90 грн., на сплату послуг за надання виписок в електронному вигляді (смс-інформування) на суму 200,00 грн. Загальна сума кредиту склала 3967,90 грн., строк кредиту - 24 місяців. Реальна річна процента ставка 36,6% річних. Загальна вартість кредиту 3967,90 грн.

Підписанням цього договору позичальник надає банку доручення на перерахування визначених договором сум на рахунок отримувачів (продавців). Позичальник зобов`язується повернути банку суму кредиту та виконати всі інші зобов`язання, встановлені договором не пізніше 19 жовтня 2018 року.

Відповідно до п. 2.1. Договору про споживчий кредит за умовами належного виконання Позичальником умов Кредитного договору та прийняття Банком позитивного рішення щодо надання Держателю кредиту, Банк відкриває Держателю Картковий рахунок в гривнях та випускає кредитну картку типу MasterCard Standart, відкриває відновлювальну кредитну лінію. П.2.4. Договору визначено, що за користування кредитною лінією, в тому числі Простроченим Кредитом та Овердрафтом, Банк нараховує проценти в розмірі встановленому Тарифами Банку та на дату укладання Угоди розмір процентної ставки становить 40 % річних по операціях розрахунків карткою за товари, послуги та в мережі Інтернет, та по операціях зняття готівки а банкоматах та пунктах видачі готівки. У разі виникнення несанкціонованого овердрафту відсотки нараховуються від суми заборгованості 0,15% за день. П.2.5 Договору встановлено розмір процентної ставки в період дії пільгового періоду, який визначається Правилами, який становить 0,01 % річних.

Відповідно до розписки від 19.10.2016 року ОСОБА_1 отримав картку № НОМЕР_1 , термін дії 07/9 емітовану на її ім`я та ПІН-конверт. З правилами користування карткою та діючими тарифами АТ «ОТП Банк» ознайомлений.

24.03.2023 року банком проведено розрахунок заборгованості за договором № _CARD від 19.10.2016 року, картковий рахунок НОМЕР_2 про видачу та обслуговування міжнародних пластикових карток (особистих), в якому зазначено, що заборгованість боржника ОСОБА_1 на час проведення розрахунку становить 35521,28 грн., використано коштів 22210,49 грн., плата за обслуговування рахунку/списання смс-інформування 8479,23 грн., нараховано відсотків 31960,58 грн., штраф 1650 грн., надходження коштів на рахунок 28779,02 грн.

Відповідно до звіту-рахунку про рух коштів по рахунку відповідача за період по 24.03.2023 року, відповідач активно користувався кредитними коштами по 22.07.2019 року зняття готівки з банкомату в розмірі 400 грн.); відповідач 20.11.2020 здійснив часткову оплату заборгованості в розмірі 2000 грн.

21.05.2025 року ТОВ «Брайт Інвестмент» направило відповідачу досудову вимогу про погашення кредитної заборгованості та дострокове повернення кредиту. Станом на 14.05.2025 року заборгованість склала 35521,28 грн., яка включає заборгованість за тілом кредиту в розмірі 22060,96 грн. та заборгованість за процентами в розмірі 13460,32 грн.

Предметом спору є стягнення заборгованості за споживчим договором.

Згідно з розрахунком заборгованості відповідачу нарахована заборгованість в загальному розмірі 35521,28 з яких: 31960,58 грн. нарахування процентів; 1650 грн. нарахування штрафу; 8479,23 грн. нарахування за обслуговування рахунку і списання за смс-інформування.

Згідно з п. 1.1 договору, про надання споживчого кредиту № від 19.10.2016 року, сума на сплату послуг за надання виписок в електронному вигляді (смс-інформування) складала 200,00 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до п. 1.6 договору про споживчий кредит, проценти за користування кредитом нараховуються щоденно, на фактичну суму непогашених кредитних коштів за фактичний час користування такими коштами, виходячи з фактичної кількості днів у місяці та році, включаючи день видачі та виключаючи день повернення та сплачуються позичальником відповідно до умов цього договору.

Пунктом. 2.3 договору визначено строк дії кредитної лінії, який становить 3 (три роки) з моменту підписання банком і позичальником цього договору.

Згідно з п. 2.4 договору за користування кредитом, в тому числі прострочених кредитом та овердрафтом, банк нараховує проценти у розмірі встановленому тарифами банку та на дату укладення угоди розмір процентів становить 40% річних по операціях розрахунків карткою за товари, послуги та в мережі Інтернет, та по операціях зняття готівки в банках та пунктах видачі готівки. У разі виникнення несанкціонованого овердрафту відсотки нараховуються від суми заборгованості 0,15% річних.

За змістом п. 1, 2, 4, 5, 6, 7 ч. 1 розділу II «Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням», затвердженого постановою НБУ від 05.11.2014 року за № 705, емісія електронних платіжних засобів у межах України проводиться виключно банками, що уклали договір з платіжною організацією платіжної системи та отримали її дозвіл на виконання цих операцій (крім банків, які здійснюють емісію електронних платіжних засобів для використання в межах цих банків). Емітент має право надавати користувачам для здійснення платіжних та інших операцій: 1) для власних потреб фізичних осіб - особисті електронні платіжні засоби.

Електронний платіжний засіб, за допомогою якого можна ініціювати переказ з рахунку користувача, має дозволяти ідентифікувати користувача. Ідентифікація користувача може здійснюватися за реквізитами електронного платіжного засобу, нанесеними на нього в графічному та електронному вигляді.

Банк має право передати електронний платіжний засіб у власність користувача або надати йому в користування в порядку, визначеному договором про використання електронного платіжного засобу (далі - договір).

Банк перед укладенням договору зобов`язаний ознайомити користувача з його умовами, тарифами на обслуговування електронного платіжного засобу та правилами користування електронним платіжним засобом. Банк зобов`язаний забезпечити викладення цієї інформації в доступній формі й розмістити її в доступному для користувача місці в банку та на офіційному сайті в мережі Інтернет, а також надати на його вимогу в паперовій або електронній формі.

Договір укладається в письмовій формі (паперовій або електронній). Електронна форма договору має містити електронний підпис клієнта (представника клієнта) та уповноваженої особи банку відповідно до вимог, установлених Законами України «Про електронні документи та електронний документообіг», «;Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги» та нормативно-правовим актом НБУ з питань застосування електронного підпису в банківській системі України.

Договір може укладатися шляхом приєднання клієнта до публічної пропозиції укладення договору (оферта), розміщеної у загальнодоступному для клієнта місці в банку та на його офіційному сайті в мережі Інтернет.

Аналіз вище зазначених норм права свідчить про те, що належним доказом на підтвердження укладення договору, а також продовження його дії в тому числі і строку дії кредитної лінії є договір, який укладений у письмовій формі.

Судом встановлено, що між АТ «ОТП Банк» та відповідачем, укладено договір про споживчий кредит № від 19.10.2016 року, що за правовою природою є змішаним договором кредитного договору та договору про видачу і обслуговування міжнародних кредитних пластикових карток, відповідно до якого відповідач отримав кредит на придбання товару у продавця та шляхом використання кредитної лінії в межах встановленого кредитного ліміту.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України,кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України).

З урахуванням викладеного, судом встановлено, що 24 березня 2023 року між AT «ОТП Банк» та ТОВ «Брайт Інвестмент» укладено Договір факторингу № 24/03/23, який було посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бочкарьовою А.В., зареєстровано в реєстрі за № 265.

У відповідності до умов даного договору ТОВ «Брайт Інвестмент» прийняв право грошової вимоги і став кредитором за кредитними договорами, укладеними між AT «ОТП Банк» та боржниками в розмірі портфеля заборгованості, зазначених у реєстрі боржників (додаток № 1 до договору), зокрема за договором про надання споживчого кредиту № від 04.12.2018 року, укладеним між AT «ОТП Банк» та відповідачем.

Відповідно до витягу додатку №1 до договору факторингу № 24/03/23 від 24.03.2023 року ТОВ «Брайт Інвестмент» набуло права грошової вимоги до відповідача у розмірі 35521,28 грн., з яких: 22060,95 грн. заборгованість по тілу кредиту та 13460,32 грн. заборгованість по процентам, кількість днів прострочення 794.

Згідно з платіжним дорученням № 46 від 24.03.2023 року ТОВ «Брайт Інвестмент» перерахувало на рахунок АТ «ОТП Банк» грошові кошти в розмірі 7 155 000,00 грн., призначення платежу: сплата згідно договору факторингу № 24/03/23 від 24.03.2024 року.

Як визначено положеннями ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, а сам договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. ст. 628, 629 ЦК України).

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, до яких закон відносить умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду ( ч. 1ст. 638 ЦК України).

Згідно зі ст. 634 ЦК України, договір приєднання, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

За правилом ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі.

Відповідно до положень ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання водному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку (ч.1). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами (ч. 3).

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно зі ст. ст. 1046, 1047 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Частиною 1 ст. 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України,якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з ч. 1 ст. 610 ЦК України,порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частинами 1, 2 ст. 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України,у разі порушення зобов`язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки грошової суми, яку боржник повинен сплатити кредиторові у разі порушення ним зобов`язання.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Згідно з ч. 3 ст. 12, ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Щодо стягнення з відповідача комісії за обслуговування кредиту згідно з розрахунку заборгованості за договором № від 19.10.2016 року.

Позивач просить стягнути з відповідача плату за обслуговування рахунку/списання за смс - інформування у загальному розмірі 8479,23 грн.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та/або супутні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб.

Згідно частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.

Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує платність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації.

Відповідно до частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.

Згідно п. 1.1 договору, про надання споживчого кредиту № від 19.10.2016 року, сума на сплату послуг за надання виписок в електронному вигляді (смс-інформування) складала 200,00 грн. та пункту 1.5 договору: № вбачається, що за управління кредитом позичальник сплачує комісію, розмір якої зазначений в графіку платежів, однак без уточнення найменування конкретної послуги, систематичності її надання, відсутній в матеріалах справи графік платежів.

Таким чином вказані умови договору не містять розмежування платних та безоплатних послуг, як і не містять найменування цих послуг, а значить передбачають виключно платні послуги стосовно обслуговування кредиту в тому числі, слід розуміти, і послуги на вимогу споживача не частіше одного разу на місяць повідомляти йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надання виписки з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформації про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншої інформації ,що суперечить вимогам частин першої та другої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування», за яким надання таких послуг передбачено безоплатно.

Враховуючи те, що позивачем встановлено щомісячну плату за послуги банку, в тому числі і які за законом повинні надаватись безоплатно, положення пунктів Кредитних договорів, укладених між відповідачем та Банком щодо обов`язку позичальника сплачувати комісію за обслуговування кредитів є нікчемним.

Вказаний висновок ґрунтується на правовій позиції викладеній в Постанові від 13.07.2022 Великої Палати Верховного Суду у справі №496/3134/19.

На підставі вищевикладеного, суд дійшов до висновку, що нарахована позивачем заборгованість за плату обслуговування рахунку/списання за смс - інформування у загальному розмірі 8479,23 грн. за кредитним договором стягненню не підлягає.

Ухвалюючи рішення суду в цій справі, судом враховується, що згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

З огляду на викладене, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, стягненню з відповідача, у зв`язку з невиконанням умов кредитного договору № від 19.10.2016 року, підлягає на користь ТОВ «Брайт Інвестмент» заборгованість у загальному розмірі 27042,05 грн.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Окрім того, позивач в позовній заяві зазначає, щодо витрат на професійну правничу допомогу, які поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом даної справи, який складає 6500 грн. Натомість, понесення таких витрат позивач не обґрунтовує та доказів на їх понесення не додає, а тому такі стягненню з відповідача не підлягають.

Як вбачається з наданої платіжної інструкції №641 від 02.07.2025 року, позивач за подання даного позову до суду, сплатив судовий збір в розмірі 2422,40 грн., а тому, у зв`язку з частковим задоволенням позову з відповідача підлягає стягненню сума судового збору, пропорційна до розміру задоволених вимог, а саме 1844,17 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. 10, 12, 19, 81, 141, 258-260, 263-265, 274-279, 280-282, 352-354 ЦПК України, ст. 509, 512, 514, 525, 526, 530, 536, 599, 1048, 1049, 1050, 1054 ЦК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов товариства з обмеженою відповідальністю «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» ( юридична адреса: 49001, Дніпропетровська область, місто Дніпро, вул. Січових Стрільців, буд. 9), заборгованість за договором про надання споживчого кредиту № від 19.10.2016 року (продукт CARD) у розмірі 27042,05 грн. (двадцять сім тисяч сорок дві гривні 05 копійок).

Стягнути з ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» (, юридична адреса: 49001, Дніпропетровська область, місто Дніпро, вул. Січових Стрільців, буд. 9), у відшкодування витрат зі сплати судового збору 1844,17 грн.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Суддя А.В. Гуржій