РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 грудня 2025 року

м. Рівне

Справа № 949/668/25

Провадження № 22-ц/4815/1109/25

Рівненський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Боймиструка С.В., суддів: Гордійчук С.О., Хилевич С.В.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Калініна Сергія Костянтиновича на рішення Дубровицького районного суду Рівненської області від 22 травня 2025 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ПІНГ-ПОНГ" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в :

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ПІНГ-ПОНГ" звернулося в суд з позовом до відповідача ОСОБА_1 та просить стягнути на його користь заборгованість за кредитним договором №9522843 від 24.11.2019 у розмірі 18542,47 грн.

Крім того, просить стягнути з відповідача понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 2422 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 6000 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 24.11.2019 за власного волевиявлення, з повним розумінням умов кредитування та усвідомлення рівня відповідальності, в особистому кабінеті на офіційному веб-сайті ТОВ "МІЛОАН" Стріла О.Г. подала Заявку на отримання кредиту №9522843.

Оскільки ТОВ "МІЛОАН" направлено відповідачу електронним повідомленням (SMS) одноразовий ідентифікатор, при веденні якого відповідач підтверджує прийняття умов Договору про споживчий кредит №9522843 від 24.11.2019, який також знаходиться у власному кабінеті відповідача на офіційному веб-сайті Товариства.

Відповідно до умов кредитного договору, до укладення Договору відповідач отримав проект цього кредитного договору з додатками (в електронному вигляді в особистому кабінеті) ознайомився з усіма його умовами та Правилами, що розміщені на веб-сайті Товариства та є невід`ємною частиною цього договору.

Відповідно до умов кредитного договору, цей кредитний договір (індивідуальна частина) є самостійним кредитним договором (правочином), що містить усі істотні умови, укладений у порядку, спосіб та формі, що відповідає вимогам законодавства.

У відповідності до умов кредитного договору, його підписання здійснювалося електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора, який було надіслано на номер мобільного телефону вказаний позичальником при укладенні кредитного договору.

Таким чином, відповідач уклав договір про споживчий кредит №9522843 від 24.11.2019 з ТОВ "МІЛОАН" та на підставі платіжного доручення відповідачу були перераховані кредитні кошти на картковий рахунок в сумі 6100 грн.

Однак взяті на себе зобов`язання, згідно з договором, відповідач належним чином не виконав.

01.04.2020 року згідно умов Договору факторингу №01/04, ТОВ "Мілоан" відступлено право вимоги за Кредитним договором №9522843 від 24.11.2019 на користь ТОВ "Фінансова компанія "Довіра та Гарантія", а ТОВ "ФК "Довіра та Гарантія" набуло права вимоги до відповідача.

13.12.2021 між ТОВ "ФК "Довіра та Гарантія" та ТОВ "Фінансова компанія "Пінг-Понг" укладено Договір факторингу №1/4, у відповідності до умов якого та згідно Додатку №1 до Договору факторингу, набуло право грошової вимоги до ОСОБА_1 за Договором про споживчий кредит №9522843 від 24.11.2019.

Згідно Додатку №1 до Договору факторингу сума боргу перед ТОВ "ФК "Пінг-Понг" є обґрунтованою та документально підтвердженою та становить 18542,47 грн., із яких: заборгованість за тілом кредиту становить 5739,49 грн., заборгованість за відсотками становить 9020,98 грн., заборгованість за комісією становить 732 грн., заборгованість за пенею становить 3050 грн.

Рішенням Дубровицького районного суду Рівненської області від 22 травня 2025 року позов задоволено.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Пінг-Понг" заборгованість за кредитним договором №9522843 від 24.11.2019 у розмірі 18542,47 грн.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Пінг-Понг" витрати по сплаті судового збору в сумі 2422,40 грн.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Пінг-Понг" витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6000 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду, представник ОСОБА_1 адвокат Калінін Сергій Костянтинович оскаржив його в апеляційному порядку, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне встановлення обставин справи.

Апелянт погоджується з тим, що уклала договір про споживчий кредит № 9522843 від 24.11.2019 та отримала кошти в розмірі 6 100,00 грн.

Проте вона не погоджується з висновками суду щодо стягнення заборгованості у повному розмірі 18542,47 грн.

Зазначає, що нарахування заборгованості за процентами поза 30-денним строком кредитування розглядається як міра відповідальності за порушення умов. Таке нарахування не відповідає засадам справедливості, добросовісності та розумності, які є основоположними принципами цивільного судочинства.

Апелянт посилається на правову позицію Верховного Суду, згідно з якою право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування.

У разі двозначності або неясності умов договору, повинно застосовуватися тлумачення "contra proferentem" (слова договору тлумачаться проти того, хто їх написав), на користь споживача.

Вважає, що до суду не були надані договори (зокрема, додаткові) щодо пролонгації кредиту із визначенням відповідної процентної ставки.

На думку апелянта положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника сплачувати комісію за оформлення/обслуговування кредиту (732 грн.) є нікчемними, оскільки позивач не надав доказів наявності, переліку додаткових та супутніх послуг, пов`язаних з отриманням та обслуговуванням кредиту.

З урахуванням того, що ОСОБА_1 сплатила 2 650,41 грн., на користь позивача підлягає стягненню лише 6 194,59 грн. (тіло кредиту 6 100,00 грн. + відсотки за 30 днів 2 745,00 грн. = 8 845,00 грн., мінус сплачена сума 2 650,41 грн.).

Апелянт також вказує, що вимоги щодо стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу не підлягають задоволенню.

Це обґрунтовується тим, що позов був поданий та підписаний директором ТОВ «ФК «ПІНГ-ПОНГ» Лановим Є.М., який не є адвокатом, а в матеріалах справи відсутні докази, що він як адвокат був уповноважений на ведення цієї справи.

Крім того, позивачем не надано Ордеру на надання правової (правничої) допомоги адвокатом, що є підставою для відмови у відшкодуванні таких витрат.

У результаті задоволення апеляційної скарги та часткового задоволення позову, апелянт просить здійснити новий розподіл судових витрат, зокрема, стягнути з позивача на користь ОСОБА_1 витрати по оплаті послуг Адвокатського бюро «Калінін і Партнери» як у суді першої інстанції (3 995,54 грн.), так і в апеляційній інстанції (3 000,00 грн.), а також судовий збір за подання апеляційної скарги (3 633,60 грн.).

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ПІНГ-ПОНГ» змінило назву на Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «СОЛВЕНТІС» у відзиві на апеляційну скаргу заперечує її доводи.

Позивач наполягає, що розрахунок заборгованості, викладений у рішенні суду першої інстанції, є законним, і наводить аргументи щодо кожної складової боргу, що складає загальну суму 18 542,47 грн.

Вважає, що наданими письмовими доказами підтвердив обґрунтування розрахунку кожної складової заборгованості.

Відсутні правові підстави для скасування рішення суду першої інстанції, оскільки Відповідач не надав доказів того, що він виконав свої обов`язки щодо повернення тіла кредиту, сплати відсотків та разової комісії.

Рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про порушення норм процесуального чи/або матеріального права.

Позивач просить стягнути з Відповідача витрати, понесені на оплату професійної правничої допомоги у суді апеляційної інстанції у розмірі 3000,00 грн., оскільки має право на відшкодування судових витрат на складання відзиву на апеляційну скаргу.

Таким чином, позивач просить залишити Рішення Дубровицького районного суду Рівненської області від 22 травня 2025 року без змін.

Згідно із ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено та не заперечується сторонами, що 24.11.2019 ОСОБА_1 електронним підписом одноразовим ідентифікатором підписано кредитний договір №9522843 від 24.11.2019 укладений між нею та ТОВ Мілоан (а.с.44-46), відповідно до умов якого позикодавець зобов`язується на умовах визначених цим Договором, на строк визначений п. 1.3 Договору надати позичальнику гротові кошти (фінансовий кредит) у сумі визначеній у п. 1.2. Договору, а позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у встановлений п. 1.4. Договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені Договором.

Сума кредиту становить 6100 грн. Кредит надається строком на 30 днів з 24.11.2019. Термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом (дата платежу) - 24.12.2019. Сукупна вартість кредиту складає 3477 грн. в грошовому виразі та 694 відсотків річних у процентному значенні, і включає в себе складові, визначені у п.п. 1.5.1-1.5.2 Договору. Сукупна вартість кредиту розрахована виходячи з припущення, що кредитний договір залишиться чинним протягом погодженого строку та що позикодавець і позичальник виконають свої обов`язки на умовах та у строки, визначені у цьому Договорі. Комісія за надання кредиту становить 732 грн., яка нараховується за ставкою 12 відсотків від суми кредиту одноразово. Проценти за користування кредитом: 2745 грн, які нараховуються за ставкою 1,50 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Тип процентної ставки за цим Договором: фіксована. Стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 1,50 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. особливості нарахування процентів визначені п. 2.2.3 цього Договору (п.п. 1.1 - 1.6 Договору).

У п. 2.1 кредитного договору №9522843 передбачено, що кредитні кошти надаються позичальнику шляхом безготівкового переказу на картковий рахунок, зареєстрований для цієї мети в особистому кабінеті на сайті miloan.ua.

Позичальник сплачує позикодавцю комісію за надання кредиту та проценти за користування ним у розмірах визначених п.п. 1.5.1-1.5.2, 1.6 кредитного договору. Нарахування процентів здійснюється з дати наступної за днем надання кредиту по дату фактичного повернення кредиту на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування, з урахуванням особливостей п. 2.2.3 договору (п.п. 2.2.1 - 2.2.2 Договору).

Також, у п. 2.2.3 Договору, сторони погодили, зокрема, що проценти нараховуються за стандартною (базовою) ставкою, що визначена п. 1.6 цього договору, яка є незмінною протягом всього строку фактичного користування кредитом позичальником, включаючи строк, що настає за терміном (датою) повернення кредиту, визначеним у п. 1.4, якщо позичальник продовжує користуватися кредитом. У випадку невиконання позичальником умов договору щодо своєчасного повернення кредиту та сплати всіх платежів, проценти з дня наступного за днем визначеним у п. 1.4 договору продовжують нараховуватися за базовою ставкою, згідно п. 1.6. договору протягом 60 днів, після чого нарахування процентів може бути зупинено.

Відповідно до копії платіжного доручення №3739087 від 24.11.2019 ТОВ "Мілоан" перерахувало на картковий рахунок ОСОБА_1 № НОМЕР_1 кошти в сумі 6100 грн. з визначенням призначення платежу: кредитні кошти від ТОВ "Мілоан" згідно договору 9522843 (а.с.13).

У довідці АТ КБ "ПриватБанк" від 26.04.2025, яка надана позивачем на виконання ухвали суду про витребування доказів, зазначено, що на ім`я ОСОБА_1 в банку емітовано картку № НОМЕР_2 (ІВАN НОМЕР_3 ), та у виписці по картці за період з 24.11.2019 до 26.11.2021 міститься інформація про зарахування 24.11.2019 на вказану картку коштів у сумі 6100 грн.

Внаслідок послідовної заміни кредиторів (відступлення права вимоги) за договорами факторингу ТОВ "ФК "Пінг-Понг" набуло право грошової вимоги до ОСОБА_1 за Договором про споживчий кредит № 9522843 від 24.11.2019.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

У частині першій статті 1055 ЦК України передбачено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.

За змістом частини другої статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до статті 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти. Розмір процентів може встановлюватися договором.

У відповідності до частини 1 статті 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У відомості про щоденні нарахування та погашення, виготовленій ТОВ "Мілоан" за кредитним договором №9522843 (а.с.38-39) міститься інформація про надання кредиту та про щоденні нарахування та погашення за кредитом, з якої вбачається, що 24.11.2019 відповідачу надано кредит у розмірі 6100 грн., та вказаної ж дати нарахована одноразова комісія за оформлення кредиту у розмірі 732,00 грн. (п.1.5.1 кредитного договору).

Після чого, у період з 25.11.2019 до 24.12.2019 відбувалося нарахування процентів 91,50 грн. у день, на підставі п. 1.5.2 договору в межах погоджено строку кредитування до 24.12.2019 (30 днів).

А вже починаючи з 25.12.2019 і до 27.03.2020 проценти нараховувалися у вказаному ж розмірі, виходячи із погодженої сторонами відсоткової ставки, відповідно до п.п. 1.6, 2.2.3 кредитного договору (у випадку невиконання позичальником умов договору щодо своєчасного повернення кредиту, проценти з дня наступного за днем визначеним у п. 1.4 договору (24.12.2019) продовжують нараховуватися за ставкою у п. 1.6 договору протягом 60 днів).

Також, починаючи з 25.12.2019 нараховувалась пеня.

04.01.2020 та 24.01.2020 здійснено сплату комісії за пролонгацію.

Заборгованість за тілом кредиту становить 5739,49 грн.; заборгованість за відсотками становить 9020,98 грн.; заборгованість за комісією становить 732 грн. та заборгованість за пенею становить 3050 грн.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги дійшов висновку про обґрунтованість вказаного розрахунку.

Однак колегія суддів не може погодитись з таким висновком, виходячи з наступного.

У постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13 та від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16 зазначено, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку, припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

З наведеного вбачається, що протягом дії договірних відносин, розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором та протягом дії останнього сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору, а після закінчення строку договору, у випадку наявності невиконаного грошового зобов`язання, у кредитора виникає право вимоги відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України.

Тому, при стягненні заявленої позивачем заборгованості, необхідно було керуватися чітко обумовленими між контрагентами кредитного договору умовами щодо його строку тривалістю в 30 днів та вартості в сумі 9577 гривень, з яких тіло кредиту 6100 гривень, відсотки в сумі 2745 гривень та комісія 732 гривні.

Відхиляючи можливість здійснення неправомірних нарахувань, колегія суддів виходить з такого.

Велика Палата Верховного Суду в Постанові від 05 квітня 2023 року в справі №910/4518/16 зауважила, що надання кредитору можливості одночасного стягнення як процентів за "користування кредитом", так і процентів як міри відповідальності, може призводити до незацікавленості кредитора як у вчиненні активних дій щодо повернення боргу, так і у якнайшвидшому виконанні боржником зобов`язань за кредитним договором, оскільки після спливу строку кредитування грошове зобов`язання боржника перед кредитором зростає навіть швидше, ніж зростало протягом строку кредитування. Тобто фактично кредитор продовжує строк кредитування на власний розсуд на ще вигідніших для себе умовах, маючи при цьому можливість в будь-який момент вчинити дії, спрямовані на стягнення боргу з боржника.

Отже, можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування та розмір таких процентів залежать від підстави їх нарахування згідно з частиною другою статті 625 ЦК України. У подібних спорах судам необхідно здійснити тлумачення умов відповідних договорів та дійти висновку, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування або після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, чи у відповідному розділі договору передбачили тільки проценти за правомірну поведінку позичальника (за "користування кредитом"). У разі сумніву слід застосовувати принцип contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem, тобто слова договору тлумачаться проти того, хто їх написав).

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів вважає, що наявні підстави для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції в частині стягнення заборгованості за відсотками у розмірі 6275,98 грн.

Щодо стягнення заборгованості за комісійними винагородами суд виходить з того, що оскільки позивач не зазначив та не надав доказів наявності, переліку додаткових та супутніх послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які Товариством встановлена комісія за обслуговування кредиту (нарахування комісії за оформлення кредиту), тому положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за обслуговування кредиту (нарахування комісії за оформлення кредиту) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України "Про споживче кредитування" (у редакції, яка була чинною на момент укладення договору).

Відтак у стягненні комісії в розмірі 732 гривні позивачу також слід відмовити.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги щодо неправомірності стягнення пені.

У разі прострочення позичальником у період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби COVID-19, або/та у тридцятиденний строк після дня завершення дії такого карантину виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від обов`язків сплатити на користь кредитодавця (позикодавця) неустойку, штраф, пеню за таке прострочення (пункту 15 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України).

З 12 березня 2020 року на усій території України установлений карантин із подальшим продовженням відповідними постановами Кабінету Міністрів України його строку до 30 червня 2023 року (пункт 1 постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2").

Відповідно до Закону України від 15 березня 2022 року № 2120-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану», розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнено пунктом 18, який передбачає, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцяти денний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Встановлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

24 лютого 2022 року Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено в Україні воєнний стан із 05 год 30 хв 24 лютого 2022 року, який продовжувався Указами Президента України від 14 березня 2022 року № 133/2022, від 18 квітня 2022 року № 259/2022, від 17 травня 2022 року № 341/2022, від 12 серпня 2022 року № 573/2022, від 07 листопада 2022 року № 757/2022, від 06 лютого 2023 року № 58/2023, від 01 травня 2023 року № 254/2023 і діє по цей час.

З розрахунку заборгованості вбачається, що пеня нараховувалась з 25.12.2019 року по 22.01.2020 року, тобто виникла та нарахована до початку дії карантину та військового стану, тому правомірно стягнута судом першої інстанції.

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, а рішення суду першої інстанції скасувати та відмовити у позові в частині стягнення заборгованості за відсотками у розмірі 6275,98 грн. та комісії у розмірі 732 гривні.

Крім того слід врахувати, що відповідач погашала заборгованість на суму 2650,41 гривень.

Відтак до стягнення з відповідача на користь позивача підлягає 9244,59 гривень заборгованості за кредитним договором, що складається з тіла кредиту, відсотків за користування кредитом та пені.

Відповідно до положень статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно з частиною 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Внаслідок апеляційного перегляду позов задоволений на 49,86%, апеляційна скарга на 75,30%.

Матеріалами справи підтверджується, що при поданні позовної заяви позивачем сплачено 2422,40 грн. судового збору. Відповідно з відповідача на користь позивача слід стягнути 49,86% судового збору пропорційно задоволеним позовним вимогам, що становитиме 1207,80 грн.

За подання апеляційної скарги відповідачем сплачено судовий збір у розмірі 3634 грн. Апеляційна скарга задоволена частково. Тому з позивача на користь відповідача підлягають стягненню понесені ним витрати на сплату судового збору за подання апеляційної скарги пропорційно задоволеним вимогам (75,30%) 2736,40 грн.

Відповідно до ч. 10 ст. 141 ЦПК України при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

За такого з урахуванням взаємозаліку з позивача на користь відповідача слід стягнути витрати по сплаті судового збору у розмірі 1528,60 грн.

Керуючись ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Калініна Сергія Костянтиновича задовольнити частково.

Рішення Дубровицького районного суду Рівненської області від 22 травня 2025 року скасувати.

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Пінг-Понг" (Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія "СОЛВЕНТІС") до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія" Пінг-Понг" (Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія "СОЛВЕНТІС") 9244 гривні 59 копійок заборгованості за кредитним договором №9522843 від 24 листопада 2019 року.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія" Пінг-Понг" (Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія "СОЛВЕНТІС") на користь ОСОБА_1 1528 гривень 60 копійок судового збору сплаченого за подання апеляційної скарги.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Судді: Боймиструк С.В.

Гордійчук С.О.

Хилевич С.В.