Провадження № 2/185/8049/25
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

18 грудня 2025 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Головіна В.О., за участі секретаря судового засідання Преображенської К.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Сватівської міської військової адміністрації Сватівського району Луганської області про визнання права власності на житло

В С Т А Н О В И В

Позивач звернулася до суду із позовом до Сватівської міської військової адміністрації Сватівського району Луганської області про визнання права власності на спадкове майно у якому проситьсуд визнати за ОСОБА_1 (РНОКПП : НОМЕР_1 ) право власності на житловий будинок з надвірними спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , що складається з: житлового будинку (літ. А), загальною площею 70,4 кв.м., житловою площею 32,1 кв.м.; літньої кухні (літ. Б), сараїв (літ. В, літ. Г і літ. З), вбиральні (літ. Д), навісу (літ. Е), бані (літ. Ж), погребу (літ. пг), водопроводу (І) та огорожі (№№ 1, 2, 3).

Обґрунтовуючи позов посилаються на те, що майно перебуває на тимчасово окупованій території і тому виникла необхідність у зверненні до суду.

Представник Сватівської міської військової адміністрації Сватівського району Луганської області звернувся до суду з заявою у якій просив суд справу слухати без його участі, проти задоволення позову не заперечував.

Суд вивчивши матеріали справи приходить до висновку про необхідність задоволення позову у повному обсязі у зв`язку із наступним.

В судовому засіданні встановлено наступне.

ОСОБА_1 відповідно до свідоцтва про право власності від 30.03.1988 року отримав у власність житловий будинок з службовими спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 70,4 кв.м., житловою площею 32,1 кв.м. Відповідно до реєстраційного напису право власності на вказаний будинок зареєстровано Сватівським бюро технічної інвентаризації за позивачем 30.03.1986 року. Відповідно до технічного паспорту житловий будинок з надвірними спорудами за адресою: АДРЕСА_1 складається з: житлового будинку (літ. А), загальною площею 70,4 кв.м., житловою площею 32,1 кв.м.; літньої кухні (літ. Б), сараїв (літ. В, літ. Г і літ. З), вбиральні (літ. Д), навісу (літ. Е), бані (літ. Ж), погребу (літ. пг), водопроводу (І) та огорожі (№№ 1, 2, 3). На даний час у позивача наявні тільки фотокопії правовстановлюючого документа на будинок та технічного паспорту. Оригінали документів втрачені. 29.05.2025 року, позивач звернувся до Сватівської міської військової адміністрації із заявою про отримання відомостей про реєстрацію БТІ права власності на зазначений будинок.

30.05.2025 року Сватівська міська військова адміністрація листом № 08-22/1250 повідомила про те, що архівна документація по домогосподарствам, що створена за час діяльності Сватівського БТІ залишилась на окупованій території.

У позивача є необхідність подати заяву на отримання компенсації до Комісії з розгляду питань щодо надання компенсації за пошкоджені об`єкти нерухомого майна внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією Російської Федерації проти України, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 21 квітня 2023 р. № 381 «Про затвердження Порядку надання компенсації для відновлення окремих категорій об`єктів нерухомого майна, пошкоджених внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією Російської Федерації, з використанням електронної публічної послуги єВідновлення.

Відповідно до п.3 ч.13 Порядку, для отримання компенсації необхідно переконатися, що пошкоджений об`єкт внесений до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно або у разі відсутності такого запису, провести його реєстрацію. Однак, здійснити реєстрацію права власності на будинок позивач не може з причин відсутності оригіналу правовстановлюючого документу. У зв`язку з чим, єдиним способом захисту майнових прав Позивача є звернення до суду з позовною заявою про визнання права власності на будинок. Правові підстави позову.

Згідно ст. 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм правом та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом (ч. 2 ст. 41 Конституції України).

Відповідно до ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. (ч. 1 ст. 3 ЦПК України). Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання (ч. 1 ст. 15 ЦК України). Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. (ч. 1 ст. 16 ЦК України). Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути зокрема визнання права. (п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України). З урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК України власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється. Таким чином, способом захисту невизнаного права Позивача є визнання права власності. Пункт 5 ППВССУ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» роз`яснює, що якщо права на нерухоме майно підлягають державній реєстрації, право власності у набувача виникає з дня такої реєстрації відповідно до закону (стаття 334 ЦК) та з урахуванням положення про дію закону в часі на момент виникнення спірних правовідносин (стаття 5 ЦК).

Відповідно до п. 1 Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР затвердженої Міністерством комунального господарства Української РСР від 31.01.1966 року (надалі Інструкція), реєстрацію будинків з обслуговуючими їх будівлями і спорудами та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР провадять бюро технічної інвентаризації виконкомів місцевих Рад депутатів трудящих. Пунктом 7 Інструкції визначено, що реєстрація провадиться на підставі документів, що встановлюють право власності (правовстановлюючих документів) згідно з додатком № 1. Додатком №1 до Інструкції визначено Перелік правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР. Згідно з п. 18 цього Переліку визначено, що до таких правовстановлюючих документів, зокрема, належить свідоцтво про право власності.

Відповідно до п. 23 Інструкції па підставі перевірених документів і свого висновку бюро технічної інвентаризації вносить відомості про право власності до реєстрової книги даного населеного пункту і проставляє на документі власника реєстраційний напис за встановленою формою. Позивач, відповідно до свідоцтва про право власності від 30.03.1988 року отримав у власність житловий будинок з службовими спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 70,4 кв.м., житловою площею 32,1 кв.м. Відповідно до реєстраційного напису право власності на вказаний будинок зареєстровано Сватівським бюро технічної інвентаризації за позивачем 30.03.1986 року. Отже, правовстановлюючий документ на будинок виданий з дотриманням норм законодавства, що діяло на момент виникнення права власності.

Відповідно до ст.2 ЗУ «Про компенсацію за пошкодження та знищення окремих категорій об`єктів нерухомого майна внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією Російської Федерації проти України та Державний реєстр майна, пошкодженого та знищеного внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією Російської Федерації проти України» № 2923, є фізичні особи громадяни України - власники пошкоджених/знищених об`єктів нерухомого майна. Реєстр пошкодженого та знищеного майна забезпечує створення, збирання, накопичення, обробку, зберігання, захист та облік, крім іншого, і таких відомостей (документів): документи та/або відомості про підтвердження права власності на пошкоджене чи знищене майно.

Відповідно до п.3 ч.13 Порядку надання компенсації для відновлення окремих категорій об`єктів нерухомого майна, пошкоджених внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією Російської Федерації, з використанням електронної публічної послуги єВідновлення, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 21 квітня 2023 р. № 381, для отримання Документ сформований в системі «Електронний суд» 26.09.2025 5 компенсації необхідно переконатися, що пошкоджений об`єкт внесений до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно або у разі відсутності такого запису, провести його реєстрацію.

Відповідно до ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», заявниками на реєстрацію права власності, серед числа фізичних осіб, можуть бути власник, інший правонабувач, сторона правочину, у яких виникло, перейшло чи припинилося речове право. Відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» «речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації» (п.3 ст.3). Речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації (ч.2 ст.3 Закону). Заява на проведення реєстраційних дій подається заявником у паперовій формі, а у випадках, передбачених законодавством, - в електронній формі разом з оригіналами документів, необхідних для проведення реєстраційних дій, чи їх копіями, засвідченими державними органами, органами місцевого самоврядування (якщо оригінали таких документів відповідно до законодавства залишаються у справах державних органів, органів місцевого самоврядування) ( ч.1 ст.20 Закону).

Крім цього, під час проведення державної реєстрації прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, а також під час проведення державної реєстрації прав, які набуваються з прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, державний реєстратор обов`язково запитує від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію (довідки, засвідчені в установленому законодавством порядку копії документів тощо), необхідну для такої реєстрації, у разі відсутності доступу до відповідних носіїв інформації, що містять відомості, необхідні для проведення державної реєстрації прав, чи у разі відсутності необхідних відомостей в єдиних та державних реєстрах, доступ до яких визначено цим Законом, та/або у разі, якщо відповідні документи не були подані заявником, крім випадків, коли державна реєстрація прав здійснюється у зв`язку із вчиненням нотаріальної дії та такі документи були надані у зв`язку з вчиненням такої дії ( п.3.ч.3 ст.10 Закону). Наразі провести реєстрацію права власності на будинок позивача не вбачається за можливе, так як відсутня можливість отримання інформації в БТІ щодо зареєстрованого права власності на будинок внаслідок окупації території Луганської області, що в свою чергу обмежує право позивача в подальшому на отримання від держави компенсації за пошкоджене житло.

Стаття 392 ЦК України не породжує, а підтверджує наявне в позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, у тому випадку, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює наявне в позивача право власності, а також у разі втрати позивачем документа, який посвідчує його право власності. В інший спосіб визнати право власності позивача на будинок і зареєструвати його в Державному реєстрі речових прав, у позивача немає.

Керуючись ст.76, 81, 263, 264, 265 ЦПК України,

У Х В А Л И В

Позов ОСОБА_1 до Сватівської міської військової адміністрації Сватівського району Луганської області про визнання права власності на житло - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 (РНОКПП : НОМЕР_1 ) право власності на житловий будинок з надвірними спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , що складається з: житлового будинку (літ. А), загальною площею 70,4 кв.м., житловою площею 32,1 кв.м.; літньої кухні (літ. Б), сараїв (літ. В, літ. Г і літ. З), вбиральні (літ. Д), навісу (літ. Е), бані (літ. Ж), погребу (літ. пг), водопроводу (І) та огорожі (№№ 1, 2, 3).

Судові витрати залишити за позивачем.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя: В. О. Головін