Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 грудня 2025 року місто Кривий Ріг

Покровський районний суд міста Кривого Рогу у складі головуючої судді Швець М. В.; за участі секретаря судового засідання Терещук М.В., розглянувши у спрощеному позовному провадженні з викликом сторін позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК Дебт Коллекшн» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив таке.

До суду звернулася представник позивача Пархомчук С.В. Суд виніс ухвалу про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, призначив розгляд справи на 27.11.2025, а потім на 15.12.2025.

В обидва судові засідання сторони та/або їх представники не з`явилися, хоча повідомлялися належним чином. Представник позивача при зверненні до суду з позовом просив проводити розгляд справи за відсутності представника позивача.

Оскільки всі учасники справи не з`явилися, згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд скористався своїм правом, обумовленим ч. 6 ст. 259 ЦПК України, та відклав складання повного тексту рішення.

Позиції сторін.

Позивач заявив про стягнення заборгованості за кредитним договором № /199237 від 04.01.2020 року у розмірі 5 811,00 грн та судових витрат у вигляді судового збору в розмірі 2 422,40 та витрат на правничу допомогу в розмірі 10 500,00 грн.

Позов обґрунтував таким. 04.01.2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ГОУФІНГОУ» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № /199237 про надання коштів на умовах споживчого кредиту який був укладений в електронному вигляді та підписаний за допомогою електронного підпису який був відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) та надісланий на номер мобільного телефону відповідача, відповідно до умов якого ТОВ «ГОУФІНГОУ» надало відповідачу грошові кошти у сумі 2 000 грн, а відповідач зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом в порядку та строки, визначені Договором. Товариство свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі, а саме надало відповідачу грошові кошти в обсязі та у строк, визначені умовами кредитного договору. Відповідач, у свою чергу, не виконав умов договору. Станом на 26.05.2025 року він має заборгованість 5 811,00 грн, яка складається з такого: 2 000,00 грн - заборгованість за тілом кредиту; 3 811,00 грн - заборгованість за нарахованими відсотками. 31.05.2021 року між ТОВ «ГОУФІНГОУ» та ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС ГРУП» укладено договір факторингу №1-31/05/21, відповідно до умов якого первісний кредитор відступив до ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС ГРУП» за плату належні йому права вимоги до боржників вказаних в реєстрі боржників, в тому числі право вимоги за кредитним договором /199237 від 04.01.2020, укладеним з відповідачем. 03.06.2021 року ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС ГРУП», як новий кредитор, відповідно до умов договору відступлення права вимоги № 1-03/06/2021, відступив право вимоги за кредитним договором /199237 від 04.01.2020 до ТОВ «ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШН», у зв`язку з чим останній набув права грошової вимоги до відповідача.

Відповідач своїм правом на подання відзиву тощо не скористався.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

04.01.2020 року між ТОВ «ГОУФІНГОУ» та відповідачем укладено Договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту № /199237, який відповідач підписав електронним підписом (а. с. 18-21).

Кредитний договір між сторонами було укладено в електронній формі. Умовами цього договору передбачено видачу споживчого кредиту на 30 днів в сумі 2 000,00 грн під фіксовану процентну ставку 1,85 % на добу (п. 1.1., 1.2., 1.3.). Пунктом 1.4. передбачено, що кредит надається безготівковим шляхом за реквізитами платіжної банківської картки, вказаної клієнтом. В пункті 7 Договору рахунком позичальника зазначено 4149-62хх-хххх-2783. Одночасно з підписанням Кредитного договору, відповідач підписав Додаток № 1 до Договору, де наведено аналогічні відомості, а також графік розрахунків та орієнтовну сукупну вартість кредиту, що становить 3 110,00 грн.

31.05.2021 року ТОВ «ГОУФІНГОУ» та ТОВ «Фінансова компанія «СІТІ ФІНАНС ГРУП» уклали Договір факторингу № 1-3V05/21 (а.с. 22-25). Згідно з цим Договором та Витягом з реєстру боржників (а. с. 31) ТОВ «Фінансова компанія «СІТІ ФІНАНС ГРУП» отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які були боржниками ТОВ «ГОУФІНГОУ», серед яких є відповідач.

03.06.2021 року ТОВ «Фінансова компанія «СІТІ ФІНАНС ГРУП» та ТОВ «ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШН» уклали Договір відступлення права вимоги № 1-03/06/2021 (а. с. 28-30). За цим Договором та Витягом з реєстру боржників (а. с. 26) кредитор відступив право вимоги до свої боржників, у тому числі до відповідача, ТОВ «ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШН». Таким чином, позивач набув права грошової вимоги до відповідача.

У позові позивач зазначив, що викладені ним у позовній заяві обставини підтверджуються такими доказами: Договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 2631369 від 29.11.2021 року; Додатком № 1 до Договору, Довідкою про ідентифікацію.

Отже, між ТОВ «ГОУФІНГОУ» та ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС ГРУП», а потім між ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС ГРУП» та ТОВ «ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШН» склалися відносини переходу права вимоги (за договорами факторингу) за укладеним з відповідачем договором про споживче кредитування. Однак чи відбулося саме кредитування відповідача з боку ТОВ «ГОУФІНГОУ», за яким відступлено право вимоги позивачу?

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Оцінка аргументів сторін та висновки суду.

Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави («Позика»), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно зі ст. 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з п. 1-1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» договір про споживчий кредит - вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором.

Отже, обов`язок повернення кредиту та сплати процентів пов`язується з обставиною надання такого кредиту та є наслідком отримання позичальником коштів та користування ними. Відповідно, ця обставина має бути доведеною (або визнаною іншою стороною, що звільняє від обов`язку доведення).

Згідно з ч. 3, 4 ст. 12 ЦПК України, якою визначено змагальність серед основних засад цивільного судочинства, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

У Постанові ВП ВС від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц міститься такий висновок щодо тягаря доказування: «Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний… Тобто, певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс» (п. 81).

Верховний Суд у своїй Постанові від 21.09.2022 у справі № 645/5557/16-ц зазначив, що за загальним правилом доказування тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову покладається на позивача, за таких умов доведення не може бути належним чином реалізоване шляхом спростування позивачем обґрунтованості заперечень відповідача; пріоритет у доказуванні надається не тому, хто надав більшу кількість доказів, а в першу чергу їх достовірності, допустимості та достатності для реалізації стандарту більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджувальної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим ніж протилежний.

Отже, стандарт доказування є важливим елементом змагального процесу. Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, то суд робить висновок про її недоведення.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів; жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили; суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

В умовах, як у цій справі, коли відповідач не відреагував на позов та не визнав обставину отримання кредитних коштів, тягар доведення цієї обставини покладається на позивача.

На підтвердження обставини видачі кредитних коштів позивач надав відповідь ТОВ «ПЛАТЕЖІ ОНЛАЙН» на адвокатський запит представника позивача, та витяг з Додатку № 1 до цієї відповіді (а. с. 15-16), де надані відомості про грошові перекази, здійснені первісним кредитором. В пункті 7 Кредитного договору рахунком позичальника зазначено НОМЕР_1 хх-хххх-2783. Однак наданий позивачем витяг з Додатку 1 до відповіді ТОВ «ПЛАТЕЖІ ОНЛАЙН» не містить відомостей про грошовий переказ у сумі 2 000,00 грн за реквізитами 4149-62хх-хххх-2783, як передбачено Кредитним Договором.

Виписка з особового рахунка за Кредитним договором № 199237 на ім`я ОСОБА_1 , надана позивачем, не відповідає вимогам до виписок з рахунків, та оцінюється судом як звичайний розрахунок заборгованості, складений в односторонньому порядку, та який не підтверджує обставину надання кредитних коштів.

Інших доказів на підтвердження обставини кредитування та на підтвердження розміру заборгованості позивач суду не надав.

Відповідно до засади диспозитивності цивільного судочинства, визначеної ст. 13 ЦПК України, суд не може збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених самим ЦПК України. У цій справі відсутні підстави для збирання доказів судом, а тягар збирання і подання доказів повністю покладається на позивача.

Наданих суду доказів в їх сукупності - недостатньо для підтвердження обставини отримання відповідачем від позивача кредитних коштів. Оскільки ця обставина не доведена (отже, не встановлена судом), не доведена підстава для виникнення у відповідача будь-яких зобов`язань повернути такі кошти та сплатити відсотки за користування ними. У зв`язку з цим позов не підлягає задоволенню.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі відмови в позові, покладаються на позивача. Оскільки у задоволенні позову відмовлено повністю, судові витрати належить покласти на позивача.

На підставі зазначеного, керуючись статтями 12, 76-81, 89, 141, 259, 263-265, 354 ЦПК України, суд

ухвалив таке.

В задоволенні позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК Дебт Коллекшн» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не буде подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК Дебт Коллекшн», , юридична адреса: вул. Саперне Поле, буд. 12, прим. 1008, м. Київ;

Відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення суду складено та підписано 22 грудня 2025 року.

Суддя: М. В. Швець