УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.12.2025 року Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпра у складі головуючого судді Якименко Л.Г., за участю секретаря Попружко Д.О., розглянувши матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Дтек Дніпровські електромережі» про скасування протоколу засідання комісії з розгляду акту про порушення ПРРЕЕ, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпра із позовом до Акціонерного товариства «Дтек Дніпровські електромережі» про скасування протоколу засідання комісії з розгляду акту про порушення ПРРЕЕ, із посиланням на Закон України «Про захист прав споживачів».

Однак, з огляду на зміст позовної заяви вбачається, що вимоги позивача не підпадають під дію ЗУ «Про захист прав споживачів», підстав для застосування до позову альтернативної підсудності за вибором позивача, яка визначена ст. 28 ЦПК України не вбачається, оскільки спірні правовідносини між позивачем та відповідачем не підпадають під дію Закону України «Про захист прав споживачів».

Відповідно до ст. 27 ЦПК України позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Відповідно до ч.5 ст.28 ЦПК України позови про захист прав споживачів можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування споживача або за місцем заподіяння шкоди чи виконання договору.

Позивач при зверненні до Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра керувалася Законом України "Про захист прав споживачів", приписами якого надано право вибору, зокрема, пред`явити позов за місцем проживання споживача або за загальним правилом, місцезнаходження відповідача.

Відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками та продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності регулюються Законом України "Про захист прав споживачів". Цим Законом установлено права споживачів, а також визначено механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

Згідно з п.22 ч.1 ст.1 Закону України "Про захист прав споживачів" споживач - це фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних із підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Відповідно до вимог ст. 21 Закону України "Про захист прав споживачів", крім інших випадків порушень прав споживачів, які можуть бути встановлені та доведені виходячи з відповідних положень законодавства у сфері захисту прав споживачів, вважається, що для цілей застосування цього Закону та пов`язаного з ним законодавства про захист прав споживачів права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо:1) при реалізації продукції будь-яким чином порушується право споживача на свободу вибору продукції; 2) при реалізації продукції будь-яким чином порушується свобода волевиявлення споживача та/або висловлене ним волевиявлення; 3) при наданні послуги, від якої споживач не може відмовитись, а одержати може лише в одного виконавця, виконавець нав`язує такі умови одержання послуги, які ставлять споживача у нерівне становище порівняно з іншими споживачами та/або виконавцями, не надають споживачеві однакових гарантій відшкодування шкоди, завданої невиконанням (неналежним виконанням) сторонами умов договору; 4) порушується принцип рівності сторін договору, учасником якого є споживач; 5) будь-яким чином (крім випадків, передбачених законом) обмежується право споживача на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про відповідну продукцію; 6) споживачу реалізовано продукцію, яка є небезпечною, неналежної якості, фальсифікованою; 7) ціну продукції визначено неналежним чином; 8) документи, які підтверджують виконання договору, учасником якого є споживач, своєчасно не передано (надано) споживачу.

Закон України "Про захист прав споживачів" регулює відносини, які виникають між споживачами і виробниками, виконавцями, продавцями під час продажу товарів (виконанні робіт, наданні послуг), встановлює права споживачів на придбання товарів (робіт, послуг) належної якості та безпечних для життя і здоров`я, а також визначає механізм захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

У вказаному законі прописана процедура укладання договору, яка включає питання щодо надання інформації споживачеві один про одного та щодо умов договору: про надання послуг з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах, винагороди товариства, порядок розподілу товару, тощо. А у разі ненадання зазначеної інформації суб`єкт господарювання, який повинен її надати, несе відповідальність, встановлену статтями 15 і 23 цього Закону.

Тобто, права особи як споживача охоплюються і мають місце на стадії придбання, замовлення, використання або реалізації наміру придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, а коли така продукція вже придбана, замовлена або використовується, то діють правила і норми відповідних договірних правовідносин.

Із пункту 6 постанови Пленуму Верховного Суду України N 5 від 12.04.96 р. "Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів" вбачається, що позовна заява про захист прав споживача повинна містити відомості, зокрема, про те, яке право споживача, передбачено саме Законом України "Про захист прав споживача", порушено; коли і в чому це виявилося; про способи захисту, які належить вжити суду.

Разом з цим, як вбачається з вищевказаного позову, підставою звернення позивача з позовом не є порушення відповідачем Закону України "Про захист прав споживача", позов не містить жодного посилання на порушення прав позивача саме як споживача та способи їх захисту, передбачених цим Законом.

За таких обставин в даному випадку слід застосувати правила ч.2 ст.27 ЦПК України, відповідно до якої позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

З матеріалів позовної заяви вбачається, що місцезнаходження відповідача Акціонерного товариства «Дтек Дніпровські електромережі» є м.Дніпро, шосе Запорізьке, буд.22, що за адміністративно-територіальним поділом м.Дніпра належить до території Шевченківського району міста Дніпра.

Інші відомості, які б могли свідчити про правомірність розгляду позовної заяви саме Амур-Нижньодніпровським районним судом міста Дніпра позивачем не зазначені та відповідні докази до позовних матеріалів не надані, а тому відсутні передбачені законом підстави для розгляду зазначеної справи цим судом.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо: справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

За приписами ст. 32 ЦПК України спори між судами про підсудність не допускаються.

Посилаючись на вказані обставини, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Дтек Дніпровські електромережі» про скасування протоколу засідання комісії з розгляду акту про порушення ПРРЕЕ слід направити за підсудністю до Шевченківського районного суду міста Дніпра.

Керуючись ст. ст. 30, 31, 187, 260, 354 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Дтек Дніпровські електромережі» про скасування протоколу засідання комісії з розгляду акту про порушення ПРРЕЕ направити за підсудністю до Шевченківського районного суду міста Дніпра.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до суду першої інстанції протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Передачу справи на розгляд іншого суду здійснити не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Суддя Л.Г. Якименко