Справа № 496/6054/23
Провадження № 2/496/559/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2025 року м. Біляївка

Біляївський районний суд Одеської області у складі:

головуючого - судді Горяєва І.М.,

за участю секретаря - Сурженко В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду м. Біляївка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання майна особистою приватною власністю,-

В С Т А Н О В И В :

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про поділ спільного майна подружжя.

Ухвалою суду від 11.09.2023 року відкрито провадження та справу призначено до підготовчого засідання.

Ухвалою суду від 13.11.2024 р. провадження по вказаній справі було зупинено у зв`язку з призначенням автотоварознавчої експертизи.

29.04.2025 року на адресу суду повернулася вказана цивільна справа без виконання ухвали суду, тому ухвалою суду від 29.04.2025 року було відновлено провадження по справі та призначено підготовче судове засідання.

У підготовчі судові засідання призначенні на 15.07.2025 року, та 05.09.2025 року позивач та її представник не з`явилися, про причини не явки суд не повідомили, також відсутні клопотання про розгляд у відсутність позивача та представника.

Ухвалою суду від 05.09.2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

У судові засідання призначене на 28.11.2025 року позивачка не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Стаття 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17.07.1997р. № 475/97-ВР, передбачила право кожній фізичній або юридичній особі на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, в якій вона є стороною.

Рішеннями Європейського суду визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь у всіх етапах розгляду, що мають безпосередній стосунок до нього, утримуватися від використання прийомів для затягування процесу, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухань.

Відповідно до ч. 3 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

Згідно частини п`ятої ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

У відповідності до п. 3 частини першої ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Такі положення процесуального закону пов`язані із принципом диспозитивності цивільного судочинства, у відповідності до змісту якого особа, яка бере участь у справі, самостійно розпоряджається наданими їй законом процесуальними правами.

Зазначені наслідки настають незалежно від причин повторної неявки, які можуть бути поважними. Таким чином, навіть маючи докази поважності причин неявки позивача, суд залишає позовну заяву без розгляду. Зазначена норма дисциплінує позивача як ініціатора судового розгляду, стимулює його належно користуватися своїми правами та не затягувати розгляд справи. Якщо позивач не може взяти участь в судовому засіданні, він може подати заяву про розгляд справи за його відсутності. Така заява може бути подана на будь-якій стадії розгляду справи.

Згідно з вимогами ЦПК суд не зобов`язаний з`ясовувати причини повторної неявки в судове засідання належним чином повідомленого позивача і у випадку повторної неявки позивача, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд залишає позовну заяву без розгляду. Правове значення в такому випадку має лише належне повідомлення позивача про день та час розгляду справи, повторність неявки в судове засідання та неподання ним заяви про розгляд справи за його відсутності.

Аналогічну правову позицію викладено у постановах Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі № 756/8612/16-ц, від 24 жовтня 2018 року у справі № 569/347/16-ц, від 28 лютого 2019 року у справі № 752/9188/13-ц, від 22 травня 2019 року у справі № 310/12817/13, від 06 червня 2019 року у справі № 760/3301/13-ц, від 20 червня 2019 року у справі № 522/7428/15, від 26 вересня 2019 року у справі № 295/19734/13-ц, від 07 жовтня 2019 року у справі № 612/403/16-ц, від 27 березня 2020 року у справі № 522/22303/14-ц, від 21 вересня 2020 року у справі № 658/1141/18.

Отже, якщо позивач не може взяти участь в судовому засіданні, він може подати заяву про розгляд справи за його відсутності. Така заява може бути подана на будь-якій стадії розгляду справи.

Виходячи з вище зазначених правових норм, беручи до уваги практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правам та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

За викладених обставин, зважаючи, що позивачка ОСОБА_1 та її представник, будучи повідомленими судом про дату, час та місце розгляду справи, неодноразово не з`являлися в судові засідання, заяв про розгляд справи без їх участі не надходило, суд залишає позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя без розгляду через повторну неявку позивачки та її представника в судове засідання.

Вирішуючи питання щодо зустрічного позову, заявленого відповідачем, суд виходить з наступного.

Як вбачається з пояснень сторін в ході підготовчого судового засідання та з тексту самої зустрічної позовної заяви, обидва позови взаємопов`язані, виникають з одних правовідносин а також (крім того) задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову.

Ці ж самі обставини, власне, і були причиною об`єднання обох позовів в одне провадження, проти чого сторони не заперечували раніше.

При цьому, розгляд даного зустрічного позову окремо від первинного, фактично, є неможливим або ж значно ускладненим у зв`язку з тим, що, фактично, зустрічний позов значною мірою посилається на обставини та докази, що є предметом або подано до первинного позову, і, отже, для його розгляду необхідно повторно вчиняти (у т.ч. позивачам за зустрічним позовом) значну кількість процесуальних дій з нового збору та подання тих чи інших доказів на підтвердження тих чи інших обставин, які малися у матеріалах первинного позову, але були відсутні (у зв`язку з цим за відсутністю необхідності їх збирати і подавати) у зустрічному.

Таким чином, фактично, повернення первинного позову позивачу, фактично, потребує виділення зустрічного позову в самостійне провадження для його подальшого розгляду та роз`єднання позовних вимог.

Згідно ч.6 ст.188 ЦПК України, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи вправі до початку розгляду справи по суті роз`єднати позовні вимоги, виділивши одну або декілька об`єднаних вимог в самостійне провадження, якщо це сприятиме виконанню завдання цивільного судочинства.

При цьому, з наведених вище підстав, виділення зустрічного позову в окреме провадження у даному випадку лише потягне за собою ускладнення процесу доказування та додатковий тягар для самого ж позивача (за зустрічним позовом), і, отже, це жодним чином не сприятиме виконанню завдання цивільного судочинства, що прямо передбачено, як підстава для виділення позову у ч.6 ст.188 ЦПК України.

При цьому, суд зауважує, що порядок дій суду щодо зустрічного позову при залишенні первинного позову без розгляду після закриття підготовчого провадження, але до початку його розгляду по суті, прямими нормами ЦПК України не передбачений, і, отже, дані відносини не врегульовані законом в сенсі визначення, наданого ч.9 ст.10 ЦПК України.

Згідно ч. 9 ст. 10 ЦПК України, якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону).

За таких обставин, враховуючи, що окремий розгляд даної зустрічної позовної заяви є фактично неможливим, суд вважає за необхідне застосувати аналогію закону та на підставі ст.185 ЦПК України зустрічний позов залишити без розгляду, роз`яснивши йому право на повторне звернення з таким позовом.

Керуючись ч. 3 ст. 131, ст. 184, ст. 188, ч. 5 ст. 223, п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя - залишити без розгляду.

Зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання майна особистою приватною власністю залишити без розгляду.

Роз`яснити право на повторне звернення до суду після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя І.М. Горяєв