Ухвала

про залишення позовної заяви без руху

10 грудня 2025 року м. Житомир

Суддя Богунського районного суду міста Житомира Біднина О.В., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Дочірнього підприємства «Металіст» Товариства з обмеженою відповідальністю «Металіст 2024» про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, стягнення компенсації за невикористані відпустки, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, в якому просить визнати протиправним та скасувати наказ директора ДП «Металіст» № 12 від 05.11.2025 року про її звільнення з посади фінансового директора ДП «Металіст» ТОВ «Металіст 2024»; поновити ОСОБА_1 на посаді фінансового директора ДП «Металіст» ТОВ «Металіст 2024; стягнути з ДП «Металіст» ТОВ «Металіст 2024» заробітну плату у сумі 53473,28 грн.; стягнути середній заробіток за час затримки та невчасної виплати заробітної плати з 15 травня 2025 по 15 жовтня 2025 у сумі 54930 грн.; стягнути компенсації за невикористані щорічні відпустки у сумі 12153,64 грн.; стягнути середній заробіток за час затримки виплати заробітної плати з 16.10.2025 р. по 28.11.2025 р. у сумі 11488.64 грн., по день фактичного поновлення на роботі.

Пред`явлена заява підлягає залишенню без руху, оскільки виявлено недоліки, які перешкоджають відкриттю провадження у справі.

Згідно з ч. 4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Позивач у позові посилається на те, що вона звільнена від сплати судового збору на підставі п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Так, відповідно п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Разом з тим, окрім вимог про поновлення на роботі та стягнення заробітної плати, позивачем заявлено вимогу про стягнення середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу та стягнення середнього заробітку за затримку виплати розрахунку при звільненні.

У Рішенні від 15 жовтня 2013 року №8-рп/2013 у справі № 1-13/2013 Конституційний Суд України зазначив, що поняття «заробітна плата» і «оплата праці», які використано у законах, що регулюють трудові правовідносини, є рівнозначними в аспекті наявності у сторін, які перебувають у трудових відносинах, прав і обов`язків щодо оплати праці, умов їх реалізації та наслідків, що мають настати у разі невиконання цих обов`язків, а також дійшов висновку, що під заробітною платою, що належить працівникові, необхідно розуміти усі виплати, на отримання яких працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, установлених законодавством для осіб, які перебувають у трудових правовідносинах з роботодавцем, незалежно від того, чи було здійснене нарахування таких виплат.

Таким чином, заробітною платою є винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку роботодавець (власник або уповноважений ним орган підприємства, установи, організації) виплачує працівникові за виконану ним роботу (усі виплати, на отримання яких працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій).

Структура заробітної плати визначена статтею 2 Закону України «Про оплату праці», за змістом якої заробітна плата складається з основної та додаткової заробітної плати, а також з інших заохочувальних та компенсаційних виплат.

Основна заробітна плата - це винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки), яка встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців.

Додаткова заробітна плата - це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці, яка включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій.

Інші заохочувальні та компенсаційні виплати - це виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Трудовий договір повинен укладатись, як правило, у письмовій формі (частина перша статті 24 КЗпП України) або оформлюватись наказом чи розпорядженням роботодавця (частина третя статті 24 КЗпП України).

Припинення, розірвання трудового договору пов`язано зі звільненням працівника.

З огляду на зазначене, якщо працівник був незаконно звільнений, трудовий договір з ним був незаконно припинений роботодавцем в односторонньому порядку. Виконання роботодавцем рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника полягає у відновленні трудового договору, який раніше існував і був незаконно припинений роботодавцем.

До моменту фактичного виконання роботодавцем рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника трудові правовідносини, які існували до порушення з боку роботодавця, не виникають. У зв`язку з цим, виплати, які мають бути здійснені роботодавцем на користь незаконно звільненого працівника не можуть вважатись заробітною платою та не витікають із трудового договору як підстави для виплат. Ці виплати не можуть кваліфікуватись як плата за виконану роботу.

Отже, за змістом норм чинного законодавства, середньомісячний заробіток за час вимушеного прогулу та середній заробіток за затримку виплати розрахунку при звільненні за своєю правовою природою не є основною чи додатковою заробітною платою, а також не є заохочувальною чи компенсаційною виплатою у розумінні статті 2 Закону України «Про оплату праці», тобто середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні не входить до структури заробітної плати.

З огляду на викладене, пільга щодо сплати судового збору, передбачена пунктом 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», згідно з якою від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі, не поширюється на вимоги позивачів про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та за затримку виплати розрахунку при звільненні під час розгляду таких справ в усіх судових інстанціях.

Подібного висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 30 січня 2019 року у справі № 910/4518/16.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за позовну вимогу майнового характеру, пред`явлену фізичною особою, ставка судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Таким чином, враховуючи те, що заявлено вимогу майнового характеру (стягнення середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу та стягнення середнього заробітку за затримку виплати розрахунку при звільненні) на суму 66 418,64 грн., позивачу необхідно сплатити судовий збір в сумі 1 211,20 грн., та надати до суду докази його сплати або повідомити суду відповідною заявою щодо наявності підстав для звільнення від сплати судового збору, що має бути підтверджено належними доказами.

У відповідності до п. 5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити: виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Позивачем до позову долучено копію відомостей про роботу з трудової книжки, однак з наданої копії не можливо встановити, кому належить трудова книжка, з якої виготовлено копію.

Позивач у позові посилається на те, що відповідачем не виплачено заробітну плату за травень-жовтень 2025 року в сумі 53 473,28 грн., однак у позові відсутнє посилання на докази, які підтверджують наявність заборгованості по заробітній платі у зазначеному розмірі, та до позову такі докази не долучені.

Окрім того, слід звернути увагу позивача на те, що до позовної заяви не додано доказів розміру її заробітної плати за фактичний час роботи, а саме за останні два повних місяці перед звільненням, так як такі дані необхідні для обчислення середнього заробітку згідно Постанови КМУ від 08.02.1995 № 100 «Про затвердження порядку обчислення середньої заробітної плати».

Згідно з п. 9 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити: попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

В порушення п. 9 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява не містить попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат.

У відповідності до ч. 1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

З огляду на викладене, суддя вважає за необхідне залишити позовну заяву без руху і надати строк для усунення недоліків шляхом приведення позовної заяви у відповідність з вимогами ст.ст.175, 177 ЦПК України.

Керуючись ст. 185 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Дочірнього підприємства «Металіст» Товариства з обмеженою відповідальністю «Металіст 2024» про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, стягнення компенсації за невикористані відпустки залишити без руху, надати строк для усунення вищезазначених недоліків, який не може перевищувати семи днів з дня вручення копії ухвали.

У разі невиконання ухвали суду в зазначений строк заяву вважати неподаною та повернути позивачеві.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: О.В. Біднина