Провадження 2/557/479/2025
Справа 557/1141/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2025 року с-ще Гоща

Гощанський районний суд Рівненської області в складі:

судді Оленич Ю.В.,

секретарі судового засідання Гуменюк Н.П., Файлер І.С.,

номер справи 557/1141/25,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідачка ОСОБА_2 ,

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, - орган опіки та піклування Бабинської сільської ради Рівненської області, ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в с-щі Гоща в загальному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, - орган опіки та піклування Бабинської сільської ради Рівненської області, ІНФОРМАЦІЯ_1 про позбавлення батьківських прав,

за участю представника позивача ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

Зміст позовних вимог та позиції учасників справи

Представник ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним вище позовом, у якому просить позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьківських прав відносно її дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

В обґрунтування позову зазначено, що 07 березня 2013 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстрували шлюб, у якому у них ІНФОРМАЦІЯ_4 народилася донька ОСОБА_4 .

Рішенням Гощанського районного суду Рівненської області від 25 березня 2020 року шлюб між сторонами по справі було розірвано та визначено місце проживання доньки ОСОБА_4 з батьком - ОСОБА_1 .

Після розірвання шлюбу між сторонами їх донька постійно проживає з батьком, водночас матір на постійній основі фактично ухилялася від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, що виражається у систематичному невиконанні нею базових обов`язків, зокрема остання: не бере участі у забезпеченні дитини харчуванням, одягом, засобами гігієни, ліками шкільним приладдям та іншими предметами першої необхідності; не проявляє ініцітиви щодо участі у вихованні дитини, так як з часу розірвання шлюбу жодного разу самостійно не зверталась з наміром побачитися з дитиною, не телефонує їй, а епізодичне спілкування носило формальних характер та було ініційоване не нею; не забезпечує медичного догляду та лікування дитини; не бере участі в освітньому процесі; не створює умов для духовного і культурного розвитку дитини.

Як зауважує представник, така поведінка відповідачки, що має ознаки байдужості до фізичного, психоемоційного, освітнього і морального розвитку, а її асоціальний спосіб життя (притягнення до кримінальної відповідальності за ч. 3 ст. 185 КК України, проблеми зі зловживанням алкогольними напоями та наркотичними препаратами) не лише негативно впливають на формування особистості дитини, а також є підставою для відповідних висновків щодо її участі у подальшому вихованні дитини.

Сукупність таких обставин, як вчинення відповідачкою тяжкого кримінального правопорушення корисливого характеру, зловживання? ? алкоголем та наркотичними речовинами, ухилення від виконання обов`язків матері щодо дитини, а також соціальна дезадаптація, на переконання сторони позивача, свідчать про неспроможність відповідачки належним чином піклуватися про виховання та розвиток доньки ОСОБА_4 і така її поведінка є прямою загрозою для повноцінного фізичного, психічного, морального та духовного розвитку дитини, у зв`язку з чим перебування дитини під опікою та вихованням матері є категорично неприпустимим, оскільки суперечить інтересам самої дитини, яка потребує стабільного, безпечного, морально здорового середовища для свого життя та розвитку.

Ситуація набула ще більш критичного характеру у зв`язку із мобілізацією позивача 02 липня 2024 року до Збройних Сил України, що об`єктивно унеможливлює його присутність у житті дитини та щоденне піклування про неї. Фактичне виконання функцій виховання, зебезпечення побутових і емоційних потреб дитини перейшло до бабусі - матері позивача. Така ситуація, коли дитина позбавлена, як повноцінної участі матері, так і присутності батька через службу в армії, як зауважує представник у позові, є вкрай небажаною та не може відповідати найкращим інтересам дитини, які мають бути домінуючим орієнтиром у справах даної категорії.

За наведеного, зважаючи на фактичне свідоме самоусунення відповідачки від виконання своїх батьківських обов`язків щодо виховання дитини, представник вважає, що є підстави для застосування до відповідачки крайнього заходу у вигляді позбавлення її батьківських прав.

У строк, установлений судом в ухвалі про відкриття провадження у справі, відповідачка відзив на позовну заяву не надала та своєї позиції щодо позову не висловила.

ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_3 у вступному слові позов підтримали та просили такий задовольнити. Обгрунтовуючи заявлені вимоги, представник у вступному слові вказав на обставини, які є аналогічними, зазначеним у позові.? ?

Представник органу опіки та піклування Бабинської сільської ради Рівненської області у судове засідання не з`явилася. У вступному слові остання вказала на те, що відповідачка не виконувала та не виконує належним чином своїх батьківських обов`язків щодо доньки та підтримала заявлений позов. Окремо зауважила, що в ході проведеної з дитиною бесіди, остання повідомляла, що батько для неї є авторитетом, водночас дитина бажає, щоб з нею був і тато і мама.

Відповідачка ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилася, судом вживалися заходи щодо повідомлення її про час, місце та дату розгляду справи у встановленому законом порядку шляхом направлення судових повісток за зареєстрованим місцем проживання, а також фактичним місцем її проживання, про яке було повідомлено стороною позивача.

Представник ІНФОРМАЦІЯ_5 у судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про час, місце та дату розгляду справи.

Процесуальні дії у справі

15 липня 2025 року - позовна заява прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами загального позовного провадження.

15 вересня 2025 року - підготовче провадження по даній справі закрито та таку призначено до судового розгляду по суті.

Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази на підставі яких встановлені відповідні обставини

ІНФОРМАЦІЯ_4 народилася ОСОБА_4 , її батьками є сторони по справі - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , що? ? стверджується даними свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого Бабинською сільською радою Гощанського району Рівненської області 13 червня 2013 року.? ?

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 07 березня 2013 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який був розірваний? ? рішенням Гощанського районного суду Рівненської області від 25 березня 2020 року у справі № 557/1222/25 та місце проживання дитини після розірвання шлюбу сторін по справі вказаним рішенням було визначено з батьком? ? - ОСОБА_1 .

З даних довідок за № 364 від 02 березня 2020 року, № 305 та № 306 від 20 червня 2025 року, № 227 від 09 липня 2025 року та акта обстеження умов проживання від цього ж числа судом установлено, що позивач ОСОБА_1 , неповнолітня донька стрін по справі ОСОБА_4 , яка знаходиться на його утриманні, та мати позивача - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , проживають за адресою: АДРЕСА_1 , де для проживання створені задовільні умови. За місцем проживання та роботи позивач характеризується з позитивної сторони.

З 02 липня 2025 року ОСОБА_1 призваний на військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період та зарахований до списків особового складу ІНФОРМАЦІЯ_5 , що стверджується даними витягу з наказу № 183 від 02 липня 2025 року.

Донька сторін по справі ОСОБА_4 з першого класу навчається у Бабинському ліцеї Бабинської сільської ради Рівненської області, де на даний час характеризується з позитивної сторони, активну участь у її вихованні бере ОСОБА_1 , регулярно відвідує батьківські збори, цікавиться успішністю та життям дитини, організовує правильне проведення вільного часу. Мати ОСОБА_2 з сім`єю не проживає, у вихованні доньки участі не бере, з класним керівником на зв`язок не виходить, на батьківські збори не з`являється. Вказані обставини відображені у довідках за № 237 від 20 червня 2025 року та №241 від 27 червня 2025 року, виданих Бабинським ліцеєм Бабинської сільської ради Рівненської області, а також характеристиках від 07 та 08 серпня 2025 року.

Згідно даних характеристики дитини ОСОБА_4 , як учениці першого класу, остання проживала з батьком, мати дитини ОСОБА_2 належної уваги дитині не приділяла, коли приходила до школи, то веде себе агресивно та ображала вчителя.

З даних довідки за № 802, виданої 26 червня 2025 року лікарем «Бабинський центр ПМСД» ОСОБА_6 та інформації КНП «Бабинський центр ПМСД» від 20 серпня 2025 року за № 106/01-11 судом установлено, що декларація ОСОБА_4 з сімейним лікарем була укладена? її батьком ОСОБА_1 , який супроводжує її на щорічні профілактичні огляди, щеплення, у випадках її захворювання звертається за допомогою до лікаря ЗПСМ. ОСОБА_2 здоров`ям дитини не опікується.

Із інформації, наданої Бабинською сільською радою Рівненської області від 09 липня 2025 року за вих. № 751/02-26, протоколів № 8 від 29 червня 2023 року, № 10 від 28 серпня 2023 року, довідки -характеристики від 02 березня 2020 року, характеристики від 09 липня 2025 року, убачається, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ще задовго до розірвання шлюбу проживали окремо, при цьому їх донька ОСОБА_4 проживала разом з матір`ю, яка не здійснювала належного догляду за нею та виховання не займалася, заперечувала спілкуванню та побаченню дівчинки з батьком, тому за рішенням суду місце проживання дитини було визначено з батьком. Сім`я ОСОБА_2 перебувала на обліку в КУ «ЦНСП» від 21 червня 2021 року та 06 листопада 2023 року сім`ю було знято з обліку у зв`язку зі зміною місця проживання та повідомлено центр соціальних служб у м. Рівне. 19 вересня 2019 року службою у справах дітей Гощанської РДА дитину ОСОБА_4 було поставлено на облік, як таку, що опинилась у складних життєвих обставинах з причин ухилення батьків, осіб, які їх замінюють, від виконання своїх обов`язків. З березня 2021 року дівчинка перебувала на обліку служб у справах дітей Бабинської сільської ради, оскільки мати неналежно виконувала свої батьківські обов`язки. Комісією з питань захисту прав дитини при Бабинській сільській раді 29 червня та 28 серпня 2023 року було винесено попередження ОСОБА_2 про неналежне виконання батьківських обов`язків по відношенню до своїх дітей. З жовтня 2023 року ОСОБА_2 з меншою дочкою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , переїхала проживати в м. Рівне, на цей час відомо, що ОСОБА_7 охоплена сімейною формою виховання (патронат).

Із повідомлення ВП № 5 Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області від 08 липня 2025 року за № убачається, що ОСОБА_2 на обліку сектору превенції, як така, що схильна до правопорушень, зокрема адміністративних та кримінальних, не перебуває; щодо неї фіксувалися звернення з приводу вчинення нею правопорушень та неодноразово складалися протоколи про адмінітративне правопорушення в період часу з? ? жовтня 2017 року по червень 2025 року за ст. 173-2, 173, 183, 184 КУпАП.

Згідно повідомлення Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області від 07 липня 2025 року за № ОСОБА_2 на профілактичному обліку не перебуває; 19 червня 2025 року відносно неї складено адміністративний протокол за ст. 173 КУпАП; з нею проводились профілактичні бесіди виховного характеру, а також роз`яснювальна робота щодо неприпустимості конфліктної та агресивної поведінки, а також щодо належного виконання батьківських обов`язкі, забезпечення належного догляду та виховання малолітньої ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Також судом із наявних в матеріалах справи вироку та постанов у справах про адміністративні правопорушення встановлено, що ОСОБА_2 притягувалася до кримінальної відповідальності та неодноразово до адміністративної відповідальності, зокрема:

- вороком Гощанського районного суду Рівненської області від 27 травня 2020 року ОСОБА_2 засуджено за ч. 3 ст. 185 К України до покарання у виді позбавлення волі на строк три роки зі звільненням від відбуття призначеного покарання та встановленням іспитового строку на один рік;

- постановами Гощанського районного суду Рівненської області від 21 січня, 27 лютого 2020 року, 06 липня 2023 року за ч. 1 ст. 184 КУпАП - до покарання у виді штрафу, а також попередження, від 27 травня 2020 року за ст. 173 КУпАП - до покарання у виді громадських робіт, постановами Рівненського міського суду Рівненської області від 05 січня 2024 року за ст. 173 КУпАП та від 03 липня 2025 року за ст. 173, ч. 1 ст. 184 КУпАП - до покарання у виді штрафу, при цьому ряд проваджень відносно неї було закрито на підставі ст. 22 та ст. 38 КУпАП.

Ухвалою Гощанського районного суду Рівненської області від 16 листопада 2021 року ОСОБА_2 було звільнено від відбування покарання, призначеного вороком Гощанського районного суду Рівненської області від 27 травня 2020 року та 08 грудня 2021 року органом пробації її знято з обліку, при цьому у задоволенні подання органу пробації? ? про скасування звільнення від відбування покарання щодо ОСОБА_2 , яке було подано через систематичне невиконання засудженою, покладених на неї обов`язків, та вчиненням адміністративних правопорушень, судом 05 жовтня 2021 року було відмовлено, що установлено із повідомлень Рівненського районного сектору № 2 філії ДУ «Центр пробації» у Рівненській області від 09 липня 2025 року за № 787/40/3/1-25, від 06 жовтня 2025 року за № 1150/40/3/1-25 та долучених до нього матеріалів.

Під час судового розгляду позивач ОСОБА_1 був допитаний як свідок та суду пояснив, що після розлучення з відповідачкою донька ОСОБА_8 проживає разом з ним в АДРЕСА_1 , що було визначено рішенням суду. Він її повністю забезпечує одягом, харчуванням, вона відвідує гуртки, їздить на екскурсії, різні розважальні заходи, коли дитина хворіє, то він піклується про неї, заключив декларацію з лікарем, купує їй ліки. Відповідачка ніякої участі у догляді та вихованні доньки не бере, її не відвідує та нею не цікавиться, з ним не спілкується та йому не допомагає, де проживає відповідачка та в яких умовах йому невідомо, так як тривалий час вони не спілкуються, знає, що остання зловживає алкоголем та наркотичними речовинами, поведінку матері по відношенню до дитини оцінює, як безвідповідальну та байдужу. Зауважив, що спілкування матері з дитиною було епізодичне, а протягом останніх півроку будь-яких контактів дитина з матір`ю не підтримує, водночас ОСОБА_8 хотіла, що б мати була біля неї. ОСОБА_1 також вказав на те, що будинок, де вони проживають з донькою, належить його батькам, і у ньому також проживають його матір та сестра, які допомагають йому у вихованні доньки. З позовом про позбавлення батьківських прав звернувся саме зараз, оскільки очікував на зміну поведінки відповідачки, давав їй шанс проявитися у материнстві, водночас на даний час бажає позбавити?її батьківських прав, щоб відгородити дитину від неправильних вчинків відповідачки, її аморальної поведінки.

Допитана в ході судового розгляду свідок ОСОБА_9 , яка товаришує з позивачем, суду дала показання про те, що сім`ю ОСОБА_10 знає понад 10 років, товаришувала з ними та їй відомо про те, що донька проживає з батьком, який забезпечує її всім необхідним та створив їй стабільні умов проживання. ОСОБА_2 свідок не бачила вже понад п`ять років, ні з нею, ні з дитиною вона не спілкується, не спілкувалася з дитиною і тоді, коли була у будинку, де? ? проживає позивач з дитиною, зі слів інших осіб їй відомо, що відповідачка проживає в м. Рівне, має наркотичну залежність. Відповідачку як матір свідок охарактеризувала з негативної сторони.

Свідок ОСОБА_11 , який є товаришем позивача, в ході допиту у судовому засіданні повідомив, що ОСОБА_1 знає з дитинства, а відповідачку ОСОБА_2 десь понад 7 років, з якою тривалий час не спілкується. Ствердив про те, що був у будинку позивача та бачив умови проживання дитини, які є належними, дитина після розлучення постійно проживає з батьком та він її забезпечує всім необхідним, в тому числі її дозвілля, лікування. Зауважив, що батько для дитини є авторитетом та останній створив для неї стабільні умови проживання, після мобілізації батька дитина стала нервова, їй не вистачає уваги батька. Безпосередньо від дитини свідку відомо, що вона, як і будь-яка дитини, бажає спілкування з матір`ю та підтримання з нею контакту.

Свідок ОСОБА_12 , яка є троюрідною сестрою позивача, в ході допиту у судовому засіданні повідомила, що сторін по справі, як сім`ю, знає з моменту їх одруження, їй відомо, що її брат на даний час опікується донькою, а? ? мама дитини - ОСОБА_2 з донькою не спілкується та їй не допомагає, де на даний час остання знаходиться їй невідомо. Зі слів дитини знає, що вона хоче спілкування з мамою,?однак та не телефонує їй.? ?

Свідок ОСОБА_5 , яка є матір`ю позивача, в ході допиту у судовому засіданні повідомила, що в 2013 році її син одружився з відповідачкою та у них народилася донька ОСОБА_8 , спочатку останні жили тихо та мирно у квартирі віповідачки, потім почали сваритися, битися, а у подальшому розлучилися та вирішили, що дитина буде жити з батьком. Відповідачка жила недалеко від них, ОСОБА_8 ходила до неї, коли померла мати відповідачки, то остання переїхала в м. Рівне, де у неї була квартира, та у неї народилася ще одна донька ОСОБА_13 від другого шлюбу. ОСОБА_8 дуже любила сестру та допомагала матері доглядати за нею, а коли та переїхала у м. Рівне, то ОСОБА_8 сумувала за матір`ю і ОСОБА_14 її завозив до неї на канікули. Свідок ствердила, що на даний час ОСОБА_8 проживає разом з батьком у будинку, де проживає також і вона, та він повністю забезпечує дитину всім необхідним, супроводжує у школу, на гуртки, у лікарню, а коли його немає, то це робити приходиться їй. Свідок ствердила, що мама ОСОБА_8 запам`яталася з позитивної сторони та у неї «стоїть на п`єдесталі», вона за неї завжди захищається у школі, коли її задівають з приводу того, що мама її залишила і та їй не потрібна, були випадки, коли ОСОБА_8 вступала в бійку. З мамою ОСОБА_8 бачилася у січні 2025 року, коли їздила до неї на канікули в м. Рівне, її завіз туди син ОСОБА_14 , бо дитина плакала, сумувала за сестрою ОСОБА_13 та мамою. Зі слів ОСОБА_8 свідок знає, що у відповідачки забрали меншу доньку ОСОБА_13 , ствердила, що відповідачка донькою ОСОБА_8 не цікавиться, лише в літку 2025 року перекинула їй 200 грн на телефон, ініціатором зустрічей була завжди дитина, їй відомі випадки зловживання відповідачкою алкогольними напоями та агресивної поведінки з її сторони по відношенню до дитини. Загалом свідок відповідачку як маму охарактеризувала безвідповідальною, та вказала на те, що маму дитині заміняє батько, за яким вона сумує, коли, той іде на службу, він у неї є авторитетом.

Під час судового розгляду судом у присутності психолога ОСОБА_15 було заслухано малолітню дитину ОСОБА_4 , яка повідомили про те, що проживає з бабусею та татом, а її мама проживає в м. Рівне окремо, водночас вона за нею дуже сумує, свої стосунки з мамою дівчинка охарактеризувала, як дружні,?бажає, щоб мама до неї повернулася.

Органом опіки та піклування Бабинської сільської ради прийнято висновок про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який затверджено рішенням виконавчого комітету Бабинської сільської ради Рівненської області від 08 серпня 2025 року за № 70.

Зміст спірних правовідносин

Між сторонами виникли спірні правовідносини щодо виконання обов`язків по вихованню дитини, які регулюються нормами Сімейного кодексу України (далі СК України).

Застосовані норми права

Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Стаття 9 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року (далі - Конвенція про права дитини), ратифікованої Україною згідно з постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, зобов`язує держави-учасниці забезпечувати, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Відповідно до ст. 18 Конвенція про права дитини батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Забезпечення найкращих інтересів дитини - дії та рішення, що спрямовані на задоволення індивідуальних потреб дитини відповідно до її віку, статі, стану здоров`я, особливостей розвитку, життєвого досвіду, родинної, культурної та етнічної належності та враховують думку дитини, якщо вона досягла такого віку і рівня розвитку, що може її висловити (абз. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про охорону дитинства»).

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства»).

Положеннями ч. 7 ст. 7 СК України визначено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Згідно з ч. 1 ст. 152 СК України право дитини на належне батьківське виховання, забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом.

Частиною четвертою статті 155 СК України передбачено, що ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Підстави позбавлення батьківських прав передбачені ч. 1 ст. 164 СК України. Зокрема, п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти.

Тлумачення п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Згідно ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини.

Згідно зі ст. 166 СК України позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою надзвичайні правові наслідки як для батька/матері, так і для дитини.

Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Крім того, зазначені чинники повинні мати систематичний та постійних характер.

Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо і лише при наявності вини у діях батьків.

Вказані правові висновки викладені в постанові Верховного Суду у складі Касаційного цивільного суду від 25 січня 2023 року у справі № 462/4705/19.

Таким чином, при вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьками обов`язків по вихованню, а також встановити, що батько чи мати ухиляється від їх виконання свідомо, тобто, систематично, незважаючи на всі інші заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов`язки, і такі засоби впливу виявилися безрезультатними.

Отже, позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними.

Верховний Суд неодноразово наголошував на тому, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який слід розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків. Зокрема, вказаний правовий висновок викладено в постановах Верховного Суду від 29 липня 2021 року у справі № 686/16892/20, від 03 серпня 2022 року у справі № 306/7/20, від 07 грудня 2022 року у справі № 562/2695/20, від 11 січня 2023 року у справі № 461/7447/17, від 07 лютого 2024 року у справі № 455/307/22.

Також Верховний Суд неодноразово звертав увагу, що зверненню до суду з позовом про позбавлення батьківських прав має передувати виважена та ґрунтовна підготовка, збір необхідної доказової бази, адже більшість чинників, які є підставою для прийняття позитивних рішень у вказаних категоріях справи, мають оцінювальний характер, залежать від конкретних обставин справи та особистості учасників цих правовідносин (постанови від 28 лютого 2024 року у справі № 303/4697/22, від 12 лютого 2024 року у справі № 202/1931/22 та інші).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч. 4 ст. 263 ЦПК України).

Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю (батьком).

Європейський суд з прав людини, практика якого відповідно до ч. 4 ст. 10 ЦПК України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовується судами як джерело права, зауважує, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у найкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (рішення від 16 липня 2015 року у справі за заявою «MAMCHUR v. UKRAINE», № 10383/09, § 100).

Якщо рішення мотивується необхідністю захистити дитину від небезпеки, має бути доведено, що така небезпека справді існує. При ухваленні рішення про відібрання дитини від батьків може виникнути необхідність врахування низки чинників. Можливо, потрібно буде з`ясувати, наприклад, чи зазнаватиме дитина, якщо її залишать під опікою батьків, жорстокого поводження, чи страждатиме вона через відсутність піклування, через неповноцінне виховання та відсутність емоційної підтримки, або визначити, чи виправдовується встановлення державної опіки над дитиною станом її фізичного або психічного здоров`я. З іншого боку, той факт, що дитина може бути поміщена в середовище, більш сприятливе для її виховання, не виправдовує примусового відібрання її від батьків. Такий захід не можна також виправдовувати виключно посиланням на ненадійність ситуації, адже такі проблеми можна вирішити за допомогою менш радикальних засобів, не вдаючись до роз`єднання сім`ї, наприклад, забезпеченням цільової фінансової підтримки та соціальним консультуванням (рішення від 18 грудня 2008 року у справі за заявою «Saviny v. Ukraine», № 39948/06, § 50).

Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (рішення від 07 грудня 2006 року у справі за заявою «HANT v. UKRAINЕ», № 31111/04, § 54).

Аналізуючи встановлені факти у контексті позбавлення батьківських прав, суди повинні зважувати на те, що позбавлення батьківських прав вже несе в собі негативний вплив на свідомість дитини, та застосовувати цей захід як крайню міру впливу та захисту прав дитини.

Таким чином, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який слід розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків.

Мотиви та висновки суду

Заслухавши пояснення учасників, показання свідків, думку дитини, дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Досліджені судом докази дійсно підтверджують обставини проживання малолітньої доньки сторін по справі ОСОБА_4 з бабусею ОСОБА_5 та з батьком ОСОБА_1 , місце проживання якої з ним було визначено рішенням суду від 25 березня 2020 року, утримання батьком дитини та виконання ним батьківських обов`язків щодо неї, а також окреме від останніх проживання матері дитини ОСОБА_2 . Такі докази дають суду підстави вважати, що відповідачка у певній мірі дійсно не виконує свої батьківські обов`язки щодо малолітньої доньки ОСОБА_4 .

Водночас позивачем не доведено, що поведінка відповідачки відносно дитини є свідомим нехтуванням нею своїми батьківськими обов`язками, а не збіг життєвих обставин, які склалися навколо неї, а також те, що факти ухилення ОСОБА_2 від виконання батьківських обов`язків мають абсолютний та незворотній характер.

Судом не встановлено таких обставин, які б на даний час беззаперечно свідчили про неможливість перегляду ОСОБА_2 своїх життєвих цінностей, зміни ставлення до покладених на неї обов`язків по вихованню дитини, відновлення необхідних зв`язків з нею, що є необхідним для малолітньої ОСОБА_4 , яка, як установлено в ході розгляду справи, сумує за мамою та бажає, щоб мама до неї повернулася.

Наведені позивачем факти в обґрунтування заявленого позову без?наведення дійсних причин тих чи інших дій чи бездіяльності, вчинених відповідачкою по її ухиленню від виконання батьківських обов`язків відносно дитини, на думку суду, не підтверджують свідоме ухилення матері від виконання обов`язків по вихованню дитини, так як із них не прослідковується усвідомлений намір відповідачки допускати таку бездіяльність чи певні дії по відношенню до дитини із метою припинення виконання нею батьківських обов`язків.

Нетривале періодичне спілкування відповідачки із дитиною, яке зі слів позивача, самої дитини та свідка ОСОБА_5 мало місце, в тому числі і у 2025 році, на думку суду негативно впливало на стан виховання спільної дитини сторін, збільшувало навантаження на позивача у даній справі по самостійному вихованню та утримання дитини, проте ця обставина не може розглядатися судом в якості фактичного підтвердження ухилення матері від виховання дитини.

Під час розгляду даної справи суду достовірно не вдалося з`ясувати дійсні причини вищезазначеної бездіяльності та установлених недостатніх дій відповідачки по невиконанню нею її батьківських обов`язків через нез`ясування певних відомостей від самої ОСОБА_2 , а отримані відомості від сторони позивача та представника органу опіки та піклування, наявні у справі письмові докази не містили усіх необхідних даних.

Суд наголошує, що втручання держави у сімейне життя шляхом позбавлення батьківських прав має бути виправданим наявністю гострої соціальної необхідності. У цій справі така необхідність відсутня з огляду на те, що дитина проживає в безпечному середовищі разом із батьком, який забезпечує її всім необхідним, та бабусею, яка допомагає позивачу. Відсутність матері у житті дитини, хоч і є негативним фактором, однак на цьому етапі не створює безпосередньої загрози життю чи здоров`ю малолітньої, яка б вимагала негайного розриву сімейних зв`язків без спроби їх збереження.

Гостра соціальна необхідність у позбавленні батьківських прав виникає тоді, коли подальше збереження батьківських прав суперечить інтересам дитини настільки, що завдає їй реальної шкоди. У цій справі поведінка матері характеризується пасивною бездіяльністю та самоусуненням, а не активними шкідливими діями по відношенню до дитини (насильство, жорстоке поводження, втягнення у злочинну діяльність тощо). За таких обставин, застосування крайнього заходу впливу є непропорційним до характеру порушення, оскільки потенціал для виправлення поведінки відповідачки ще не вичерпано.

При цьому, суд в розрізі встановлених обставини даної справи не приймає до уваги висновок органу опіки та піклування від 08 серпня 2025 року, оскільки він має рекомендаційний характер та такий висновок має бути оцінений у сукупності з іншими доказам і сам по собі не є правовою підставою для застосування до матері такої крайньої міри відповідальності, як позбавлення батьківських прав.

Оцінюючи доводи сторони позивача щодо зловживання відповідачкою ОСОБА_2 спиртними напоями та наркотичними засобами, суд керується нормами ч. 2 ст. 78 ЦПК України про те, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Так, судом не досліджено доказів, які б свідчили про вказані позивачем та його представником обставини.

Позивачем також не доведено та не надано суду доказів, в чому полягає захист інтересів дитини шляхом позбавлення матері по відношенню до доньки батьківських прав.

Суд переконаний, що позбавлення батьківських прав відповідачки стосовно її малолітньої дитини не буде сприяти захисту інтересів останньої, як і не буде стимулювати відповідачку до належного виконання своїх обов`язків.

Суд критично оцінює наведені позивачем доводи як безумовну підставу для позбавлення батьківських прав, так як розірвання сімейних зв`язків є невиправданим без попередньої спроби корекції поведінки матері.

Оскільки під час судового розгляду встановлені певні прояви неналежного виконання відповідачкою батьківських обов`язків, яких у своїй сукупності недостатньо для позбавлення цієї особи батьківських прав відносно її дитини, що є крайнім заходом впливу, необхідність та пропорційність застосування якого за обставин цієї справи не доведено, суд уважає за необхідне з метою подальшої зміни ставлення матері до своєї дитини попередити ОСОБА_2 про необхідність зміни свого ставлення до обов`язку по вихованню дитини ОСОБА_4 та покласти на орган опіки та піклування Бабинської сільської ради Рівненської області контроль за виконанням відповідачкою своїх батьківських обов`язків.

На думку суду, таке рішення буде в інтересах дитини, адже позбавлення матері на будь-який зв`язок з дитиною, а останньої - права на материнське піклування та виховання, є крайнім, тобто останнім зі всіх можливих заходом, який не може бути виправдано виключно посиланням на ненадійність ситуації, адже такі проблеми можна вирішити за допомогою менш радикальних засобів, не вдаючись до роз`єднання сім`ї. Таке рішення надасть можливість відповідачці змінити свою поведінку, яка перешкоджає належному забезпеченню та вихованню дитини, а дитині - зберегти свої родинні зв`язки, реалізувати природне право на батьківське піклування та підтримку.

Розподіл судових витрат

Враховуючи вимоги ст. 141 ЦПК України та у зв`язку з відмовою в позові, судові витрати позивача відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст. 12, 13, 81, 141, 263-265, 268 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, - орган опіки та піклування Бабинської сільської ради Рівненської області, ІНФОРМАЦІЯ_1 про позбавлення батьківських прав - відмовити.

Попередити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про необхідність зміни ставлення до виховання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , і покласти на орган опіки та піклування Бабинської сільської ради Рівненської області контроль за виконанням нею батьківських обов`язків.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи:

-позивач ОСОБА_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ;

-відповідач ОСОБА_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 ;

-треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, - орган опіки та піклування Бабинської сільської ради Рівненської області, місцезнаходження: 35431, Рівненська область, Рівненський район, с. Бабин, вул. Незалежності, 1, ; ІНФОРМАЦІЯ_1 , місцезнаходження: АДРЕСА_4 .

Повне судове рішення складено 17 грудня 2025 року.

Суддя Ю.В. Оленич