Справа № 487/3564/25
Провадження № 2/487/2112/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.12.2025 м. Миколаїв

Заводський районний суд м. Миколаєва у складі

головуючого судді - Щербини С.В.,

за участі секретаря судового засідання Брижатої А.С.,

за відсутності учасників справи, належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи,

розглянувши у відкритому судовому засіданні позовну заяву товариства з обмеженою відповідальністю «ФК Кеш Ту Гоу» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості

ВСТАНОВИВ:

У травні 2025 року товариство з обмеженою відповідальністю «ФК Кеш Ту Гоу» (далі ТОВ «ФК Кеш Ту Гоу») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Обгрунтовучи позовні вимоги вказували, що 29 червня 2021 року між ТОВ «ЛІНЕУРА Україна» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 2082232 про надання коштів на умовах споживчого кредиту який відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача. Підписуючи договір Відповідач №1 підтвердив, що він ознайомився з усіма умовами, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно їх дотримуватися.

Згідно умов вказаного договору ОСОБА_1 отримав кредит в сумі 1500,00 грн., строком на 30 днів, із процентною ставкою 1,90% в день.

24 грудня 2021 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» та товариством з обмеженою відповідальністю «ФК Кеш Ту Гоу» укладено договір факторингу № 02-24122001, за яким до товариства з обмеженою відповідальністю «ФК Кеш Ту Гоу» перейшло право вимоги до боржників, в тому числі, до ОСОБА_1 за вказаним вище договором.

Посилаючись на те, що всупереч умовам кредитного договору, відповідач не виконав взятих на себе зобов`язань, у зв`язку із чим, станом на 31 січня 2025 року, у нього перед позивачем утворилася заборгованість в сумі 4920 грн., з яких 1500,00 грн. прострочена заборгованість за сумою кредиту та 3420,00 грн. прострочена заборгованість за процентам.

Враховуючи вищевикладене просили стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором № 2082232 у розмірі 4920 грн та вирішити питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 27 травня 2025 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у цій цивільній справі в порядку спрощеного позовного провадження.

19 червня 2025 року та 27 червня 2025 року від відповідача надійшов лист та довідка №1497 від 11 червня 2025 року про перебування ОСОБА_1 на військовій службі.

29 серпня 2025 року судом було роз`яснено ОСОБА_1 право на звернення із клопотанням про розгляд справи в режимі відео конференції, на подачу заперечень та клопотань, а також право на звернення до суду із клопотання про зупинення розгляду справи.

Представник позивача в судове засідання не з`явився про розгляд справи повідомлений належним чином.

Відповідач, будучи повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, до суду не з`явилась, про причини своєї неявки не повідомив. Жодних заперечень щодо розгляду справи судом не направив.

Згідно вимог статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи в їх сукупності та кожний доказ окремо, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно зі статтею 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється засадах змагальності. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Судом встановлено, що 29 червня 2021 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 було укладено договір № 2082232 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, за умовами якого товариство з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» надало ОСОБА_1 кредит в розмірі 1500,00 грн. (п. 1.2 Договору); строком на 30 днів (п. 1.3 Договору); з процентною ставкою 1,90 в день (п. 1.4 Договору); шляхом перерахування коштів кредиту за реквізитами платіжної картки № НОМЕР_1 (п. 2.1 Договору).

Крім того, п. 4.2.1 Договору передбачено, що у випадку, якщо у клієнта на дату закінчення строку кредиту наявна заборгованість за кредитом та клієнт не продовжив строк кредиту відповідно до п. 4.1.1-4.1.6 Договору, за цим Договором застосовується автоматичне продовження строку кредитування кредитом (автопролонгація) з наступного дня після запланованої дати повернення кредиту.

Загальна кількість автопролонгацій за цим Договором обмежується загальною кількістю календарних днів користування кредитом, яка не може бути більшою за 120 календарних днів, включаючи період кредитування, визначений п. 1.3 Договору (п. 4.2.5 Договору).

Вказаний договір, разом із паспортом споживчого кредиту підписано відповідачкою з використанням електронного підпису, шляхом використання одноразового ідентифікатора В656.

24 грудня 2021 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» та товариством з обмеженою відповідальністю «ФК Кеш Ту Гоу» укладено договір факторингу № 02-24122001, за яким до товариства з обмеженою відповідальністю «ФК Кеш Ту Гоу» перейшло право вимоги до боржників, в тому числі, до ОСОБА_1 за вказаним вище договором.

Згідно витягу з реєстру боржників до договору факторингу № 02-24122001, до товариства з обмеженою відповідальністю «ФК Кеш Ту Гоу» перейшло право вимоги до ОСОБА_1 за договором № 2082232.

Крім того, факт отримання відповідачко кредитних коштів в сумі 1500,00 грн. також підтверджується випискою з особового рахунка за кредитним договором № 2082232, довідкою про ідентифікацію ОСОБА_1 та листом товариства з обмеженою відповідальністю «Універсальні платіжні рішення» щодо успішного перерахування коштів на платіжну картку клієнта: 29 червня 2021 року 12:52:06 на суму 1500,00 грн., маска картки НОМЕР_2 .

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ч. 1 ст. 526 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 527 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За правилом ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною 1 ст. 611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Стаття 652 ЦК України дає визначення, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Істотними умовами договору відповідно до ч. 1 статті 638 ЦК України є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Статтею 639 ЦК України встановлено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Відповідно до ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону є оригіналом такого документа.

Відповідно до ч. 13 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи.

Згідно ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Аналізуючи зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що договір № 2082232 від 29 червня 2021 року укладений у спосіб, визначений чинним законодавством України з повним дотриманням вимог щодо його укладення із зазначенням умов, які жодним чином не порушують вимоги Закону України «Про захист прав споживачів», порядок надання та повнота наданої інформації відповідають вимогам Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг».

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19.

Виходячи з вищенаведеного, враховуючи неналежне виконання відповідачем зобов`язань за договором, позов підлягає задоволенню у повному обсязі, так-як доказів сплати заборгованості або спростування долученого позивачем розрахунку відповідачем не надано, відсотки нараховані у визначений в договорі спосіб і за встановленою відсотковою ставкою, та в межах автопролонгованого строку користування кредитом 120 календарних днів.

Щодо стягнення витрат на правничу допомогу, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою (частина перша статті 15 ЦПК України).

Відповідно до положень частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з вимогами частин першої - п`ятої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

При зверненні з позовом у позовній заяві представником позивача Пархомчуком С.В. зазначено про наявність судових витрат у вигляді витрат на професійну правничу допомогу в сумі 10500 грн.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16 зроблений висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.

25 червня 2025 року представником ТОВ «ФК Кеш Ту Гоу» надано заяву про розподіл судових витрат разом із долученими до неї доказами.

Дослідженням наданих на підтвердження розміру цих витрат з`ясовано, що між ТОВ «ФК Кеш Ту Гоу» та адвокатом Пархомчуком С.В. 29 грудня 2023 року укладений договір про надання правової допомоги, строк дії якого продовжений Додатковою угодою №1 від 27 грудня 2024 року до 31 грудня 2025 року.

Також, ТОВ «ФК Кеш Ту Гоу» уповноважило адвоката Пархомчука С.В. представляти інтереси позивача в суді та 30 грудня 2024 року видало йому довіреність, яка є дійсною до 31 грудня 2025 року.

Право на зайняття адвокатською діяльністю Пархомчук С.В. підтверджує копія свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю серії КС №8096/10 від 18 липня 2019 року.

На доведення факту отримання правової допомоги суду наданий Акт від 24 червня 2025року, за змістом якого на означену дату вартість наданої правничої допомоги складає 10500,00 гривень, у тому числі зустріч та консультація щодо перспективи врегулювання кредитної заборгованості 2000,00 грн. (1 година), складання і подання до суду позовної заяви (підготовка доказів/додатків до позовної заяви), моніторинг і аналіз судової практики - 5000,00 грн. (2,5 години), інші клопотання, заяви до суду, складення процесуальних документів, моніторинг Єдиного державного реєстру судових рішень щодо процесуального статуту судової справи - 3000,00 грн (1,5 години), канцелярські витрати та виготовлення копій документів, відправка поштової кореспонденції - 500,00 грн; рахунок від 24 червня 2025 року та платіжна інструкція на суму 10500 грн.

Визначаючи суму витрат на правову допомогу, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача суд виходить з наступного.

10 червня 2021 року Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у справі № 820/479/18, дійшов висновку про те, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківській документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також їх розрахунку є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

У іншій постанові у справі № 922/3812/19 від 09 грудня 2021 року Верховний Суд зробив висновок, що визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність». У разі відсутності у тексті договору таких умов (пунктів) щодо порядку обчислення, форми та ціни послуг, що надаються адвокатом, суди, в залежності від конкретних обставин справи, інших доказів, наданих адвокатом, використовуючи свої дискреційні повноваження, мають право відмовити у задоволенні заяви про компенсацію судових витрат, задовольнити її повністю або частково.

Суд також враховує позицію Верховного Суду, викладену у постановах Верховного Суду у справі № 905/1795/18 від 07 листопада 2019 року та у справі № 922/2685/19 від 08 квітня 2020 року, де визначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалено рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та є неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Враховуючи типовість для позивача та його представника поданого позову і наданих до суду доказів, суд приходить до висновку, що заявлені витрати на правничу допомогу є не співрозмірними зі складністю справи, витраченим адвокатом часом та неспіврозмірними у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Суд приходить до висновку що заява про компенсацію судових витрат підлягає задоволенню частково на суму 3000,00 грн.

Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені позивачем судові витрати по судовому збору у розмірі 2422,40 грн.

Керуючись ст.ст. 4, 76-83, 141, 264, 265, 280, 284 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю «ФК Кеш Ту Гоу» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ФК Кеш Ту Гоу» () заборгованість за договором № 2082232 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 29 червня 2021 року, яка станом на 31 січня 2025 року становить 4920 (чотири тисячі дев`ятсот двадцять) грн., з яких: 1500,00 грн. прострочена заборгованість за сумою кредиту та 3420,00 грн. прострочена заборгованість за процентами.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ФК Кеш Ту Гоу» () 2422,40 (дві тисячі чотириста двадцять дві гривні 40 копійок) грн. судового збору.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ФК Кеш Ту Гоу» () 3000,00 (три тисячі) грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Рішення може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дня проголошення судового рішення апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК КЕШ ТУ ГОУ» місцезнаходження вул. Кирилівська, буд. 82, офіс 7, м. Київ, 04080, ;

Відповідач: ОСОБА_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Повний текст рішення складено 17 грудня 2025 року.

Суддя С.В. Щербина