УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2025 року

м. Київ

справа № 736/1003/24

провадження № 61-15855ск25

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Гулейкова І. Ю. (суддя-доповідач), Лідовця Р. А., Луспеника Д. Д.,

учасники справи:

позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп»,

відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Корюківського районного суду Чернігівської області від 15 травня 2025 року у складі судді Пархомчук Т. В. та постанову Чернігівського апеляційного суду від 13 листопада 2025 року у складі колегії суддів: Шитченко Н. В., Висоцької Н. В., Мамонової О. Є.,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» (далі - ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , в якому просило стягнути солідарно з відповідачів 85 889,73 грн інфляційних втрат та 3 % річних за прострочення виконання грошового зобов`язання.

Рішенням Корюківського районного суду Чернігівської області від 15 серпня 2024 року позов ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» інфляційні втрати і 3 % річних за прострочення виконання грошового зобов`язання в сумі 85 889,73 грн; 6 500 грн витрат, понесених позивачем на правову допомогу, та 3 028 грн витрат зі сплати судового збору.

Постановою Чернігівського апеляційного суду від 26 грудня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Корюківського районного суду Чернігівської області від 15 серпня 2024 року змінено в частині розподілу судових витрат. Стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» по 3 250,00 грн з кожного у відшкодування витрат на професійну правничу допомогу та по 1 514,00 грн судового збору з кожного. В іншій частині рішення суду залишено без змін. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» 5 000,00 грн у відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції.

Ухвалою Верховного Суду від 24 березня 2025 року відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Корюківського районного суду Чернігівської області від 15 серпня 2024 року та постанову Чернігівського апеляційного суду від 26 грудня 2024 року.

У квітні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції із заявою про перегляд рішення Корюківського районного суду Чернігівської області від 15 серпня 2024 року за нововиявленими обставинами.

Вимоги заяви мотивовано тим, що 30 вересня 2014 року, пред`явивши позов про стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованості в сумі 10 658,38 євро у справі № 736/112/15-ц, ПАТ КБ «Надра» мало право пред`явити також вимогу про стягнення суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та 3 %, але цим правом не скористалось. Заявник указував, що до свого відзиву від 20 червня 2024 року на позовну заяву він приєднав копію рішення Щорського районного суду Чернігівської області від 06 червня 2022 року як таку, що протирічить суті позовної заяви ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп». У цьому рішенні зазначено, що ухвалою Корюківського районного суду Чернігівської області від 27 лютого 2015 року у справі № 736/112/15-ц залишено без розгляду позов ПАТ КБ «Надра» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором від 22 лютого 2008 року № 3/05/06/17/11/407/2008/039. Проте ці обставини залишилися поза увагою суду першої та апеляційної інстанції, хоча вони повністю змінювали суть та мотиви позовної заяви ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп».

Заявник стверджував, що на час звернення з апеляційною скаргою від 05 жовтня 2024 року матеріали позовної заяви банку ПАТ КБ «Надра» у нього були відсутні, оскільки за давністю часу, що минув, періоду російської окупації Корюківської громади та періоду воєнного стану, документи загубилися, а суд, маючи матеріали вказаних судових справ № 736/1376/14 та № 76/112/15-ц, не взяв їх до уваги.

Зазначав, що заявлені ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» вимоги могли бути пред`явлені до відповідачів ще 30 вересня 2014 року. Після отримання 05 березня 2015 року ухвали Корюківського районного суду Чернігівської області від 27 лютого 2015 року про залишення позову без розгляду у позивача розпочався відлік загальної позовної давності тривалістю у три роки, отже позов ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп», скерований 16 травня 2024 року до тих самих відповідачів пред`явлено поза строком звернення до суду. Крім того, судами не досліджувались докази сплати ним протягом 2009-2014 років кредитної заборгованості ПАТ КБ «Надра».

Ці обставини відповідач вважав особливо важливими, істотними для справи, які не були встановлені ні Корюківським районним судом, ні Чернігівським апеляційним судом та не були і не могли бути відомі ОСОБА_1 на час розгляду справи, оскільки до початку розгляду справи № 736/1003/24 він не мав даних і не міг уявити про намір позивача пред`явити позов про стягнення інфляційних витрат та 3 % річних на прострочення грошового зобов`язання після 10-річного терміну з часу попереднього позову.

ОСОБА_1 наголошував на тому, що про ці обставини він дізнався 27 березня 2025 року у день, коли отримав ухвалу Верховного Суду від 24 березня 2025 року, якою відмовлено у відкритті касаційного провадження за його скаргою, в якій він посилався на зазначені обставини, як особливо важливі, істотні для справи, що не були встановлені судами першої та апеляційної інстанцій.

Ухвалою Корюківського районного суду Чернігівської області від 15 травня 2025 року заяву ОСОБА_1 залишено без руху, запропоновано протягом десяти днів з дня вручення копії ухвали подати клопотання про поновлення строку звернення до суду із зазначенням причин такого пропуску.

Суд зазначив, що ОСОБА_1 у мотивах заяви послався на наявність ухвали Корюківського районного суду Чернігівської області від 27 лютого 2015 року, якою позов ПАТ КБ «Надра» залишено без розгляду. Отже, заявнику було відомо про існування такого позову, і про те, що зверненням до суду ПАТ КБ «Надра» перервало строк позовної давності, ще 20 червня 2024 року, однак до суду із заявою про перегляд справи за нововиявленими обставинами він звернувся лише 23 квітня 2025 року, тобто з порушенням тридцятиденного терміну.

Водночас, ОСОБА_1 не указав у заяві причин пропуску строку та підстави для його поновлення, а також не додав до заяви клопотання про поновлення такого строку. Наведене свідчить про невідповідність заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами вимогам законодавства, а тому її залишено без руху з наданням заявнику строку на усунення вказаних недоліків.

12 травня 2025 року ОСОБА_1 через систему «Електронний суд» подано клопотання, в якому він просив суддю Корюківського районного суду Чернігівської області Пархомчук Т. В. відмовитись від продовження розгляду в справі № 736/1003/24 та заявити самовідвід, оскільки ухвала про залишення його заяви про перегляд рішення Корюківського районного суду Чернігівської області від 15 серпня 2024 року за нововиявленими обставинами без руху є нікчемною, сфабрикованою за своїм змістом.

ОСОБА_1 зазначив, що дійсно, подавши відзив на позовну заяву ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» у справі № 736/1003/24 20 червня 2024 року, додав до нього рішення Щорського районного суду Чернігівської області від 06 червня 2022 року, у якому йдеться про ухвалу Корюківського районного суду Чернігівської області від 27 лютого 2015 року у справі № 736/112/15-ц за позовом ПАТ КБ «Надра» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором від 22 лютого 2008 року № 3/05/06/17/11/407/2008/039, якою позов залишено без розгляду. Заявник стверджував, що у заяві про перегляд судового рішення від 23 квітня 2025 року за нововиявленими обставинами він пояснює, що судом умисно не досліджувалися докази у справі № 736/1003/24, які були відомі на час вирішення спору, зокрема, що позовну заяву ПАТ КБ «Надра» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості було залишено без розгляду.

Скаржник зазначив, що нововиявленою обставиною є не наявність ухвали Корюківського районного суду від 27 лютого 2015 року, а існуюче право попередника нинішнього позивача ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» - ПАТ КБ «Надра» при зверненні в 2014-2015 роках до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 пред`явити позовні вимоги про стягнення інфляційних витрат та 3 % річних за прострочення виконання грошового зобов`язання.

Вважав, що судом вигадано про пропуск заявником строку на подання заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами.

Ухвалою Корюківського районного суду Чернігівської області від 15 травня 2025 року заяву ОСОБА_1 визнано неподаною і повернуто позивачу через те, що у поданій ним заяві від 12 травня 2025 року не зазначено підстав для поновлення строку звернення до суду, клопотання не містить посилань щодо причин такого пропуску, не зазначено чому заявник вважає процесуальний строк не пропущеним. Інших клопотань про поновлення строку звернення із зазначенням причин такого пропуску від ОСОБА_1 на адресу суду не надходило.

Постановою Чернігівського апеляційного суду від 13 листопада 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Ухвалу Корюківського районного суду Чернігівської області від 15 травня 2025 року залишено без змін.

У грудні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на ухвалу Корюківського районного суду Чернігівської області від 15 травня 2025 року та постанову Чернігівського апеляційного суду від 13 листопада 2025 року, в якій, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права, просить суд скасувати оскаржувані судові рішення та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції».

У своїй касаційній скарзі ОСОБА_1 посилається на протиправні дії Чернігівського апеляційного суду.

Перевіривши доводи касаційної скарги ОСОБА_1 , колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Із оскаржуваних судових рішень, доданих до скарги матеріалів убачається, що касаційна скарга є необґрунтованою, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності оскаржуваних ухвали та постанови.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається Цивільним процесуальним кодексом України (далі - ЦПК України) та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови виконання процесуальних дій, сукупність цивільних процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та гарантій їх реалізації.

У статті 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з частиною першою статті 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 423 ЦПК України підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Статтею 426 ЦПК України передбачено, що заява про перегляд судового рішення суду за нововиявленими або виключними обставинами за формою і змістом повинна відповідати вимогам цього Кодексу щодо оформлення заяв до суду першої інстанції.

У заяві зазначаються: 1) найменування суду, якому адресується заява; 2) ім`я (найменування) особи, яка подає заяву, місце її проживання чи місцезнаходження, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету; 3) інші учасники справи; 4) дата ухвалення і зміст судового рішення, про перегляд якого подано заяву; 5) нововиявлені або виключні обставини, якими обґрунтовується вимога про перегляд судового рішення, дата їх відкриття або встановлення; 6) посилання на докази, що підтверджують наявність нововиявлених або виключних обставин.

До заяви додаються: 1) копії заяви відповідно до кількості учасників справи, крім випадків, якщо така заява подається в електронній формі через електронний кабінет. У разі подання заяви в електронній формі через електронний кабінет до неї додаються докази надсилання її копії іншим учасникам справи з урахуванням положень статті 43 цього Кодексу; 2) документ про сплату судового збору; 3) докази, що підтверджують наявність нововиявлених або виключних обставин; 4) документ, що підтверджує повноваження представника особи, яка подає заяву, - якщо заява підписана таким представником; 5) клопотання особи про витребування копії рішення міжнародної судової установи, юрисдикція якої визнана Україною, в органу, відповідального за координацію виконання рішень міжнародної судової установи, якщо її немає у розпорядженні особи, яка подала заяву, - у разі подання заяви про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої пунктом 2 частини третьої статті 423 цього Кодексу; 6) у разі пропуску строку на подання заяви - клопотання про його поновлення.

Відповідно до частини третьої статті 427 ЦПК України, до заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 426 цього Кодексу, а також подана особою, яка відповідно до частини шостої статті 14 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу.

Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод проголошено право на справедливий судовий розгляд.

Разом з тим, згідно з усталеною практикою ЄСПЛ право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням. Це право може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави. Однак такі обмеження не можуть обмежувати реалізацію цього права у такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено.

Процедура перегляду остаточного судового рішення за нововиявленими обставинами не є тотожною новому розгляду справи та не передбачає повторної оцінки всіх доводів сторін. Суд має переглянути раніше ухвалене рішення лише в межах нововиявлених обставин. Підставою такого перегляду є не недоліки розгляду справи судом (незаконність та (або) необґрунтованість судового рішення, постанови чи ухвали, неправильне застосування судом норм матеріального права, порушення норм процесуального права), а те, що на час ухвалення рішення суд не мав можливості врахувати істотну обставину, яка могла суттєво вплинути на вирішення справи, оскільки її учасники не знали про цю обставину та, відповідно, не могли підтвердити її в суді.

Тобто перегляд справи у зв`язку з нововиявленими обставинами спрямований не на усунення судових помилок, а на перегляд судового рішення у вже розглянутій справі з урахуванням обставини, про існування якої стало відомо після ухвалення такого рішення (постанова Великої Палати Верховного Суду від 30 червня 2020 року у справі № 19/028-10/13).

Однією з обов`язкових вимог, що ставляться до змісту заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, є зазначення нововиявлених обставин, якими обґрунтовується вимога про перегляд судового рішення, дата їх відкриття або встановлення.

Судами встановлено, що у поданій ОСОБА_1 заяві про перегляд рішення за нововиявленими обставинами зазначено, що нововиявленою обставиною він вважає те, що при вирішенні спору судом не досліджено рішення Щорського районного суду Чернігівської області від 06 червня 2022 року. Наведена обставина, на думку заявника, протирічить суті позовної заяви ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп»:

- у рішенні наявне посилання на ухвалу Корюківського районного суду Чернігівської області від 27 лютого 2015 року у справі № 736/112/15-ц, якою залишено без розгляду позов ПАТ КБ «Надра» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором від 22 лютого 2008 року №3/05/06/17/11/407/2008/039 у якому вимоги про стягнення інфляційних втрат та 3% річних не ставились;

- поданням цього позову ПАТ КБ «Надра» перервало строк загальної позовної давності у три роки, про застосування якого він просив у відзиві на позову заяву у справі №736/1003/24, однак цю обставину не перевірено судом;

- на час подачі апеляційної скарги в жовтні 2024 року матеріали позовної заяви банку ПАТ КБ «Надра» у нього були відсутні за минуванням тривалого періоду часу, згодом - російської окупації Корюківської громади та у зв`язку з воєнним станом; документи загубилися, а суд, маючи матеріали судових справ №736/1376/14 та №76/112/15-ц, не взяв їх до уваги;

- судами не досліджувались докази сплати ним на протязі 2009-2014 років кредитної заборгованості ПАТ КБ «Надра».

Ухвалою Корюківського районного суду Чернігівської області від 29 квітня 2025 року указану заяву залишено без руху через її невідповідність вимогам пункту 6 частини третьої статті 426 ЦПК України, зокрема, запропоновано протягом десяти днів з дня вручення позивачу копії ухвали надати суду клопотання про поновлення строку звернення з заявою, зважаючи на те, що зміст його заяви свідчить про те, що про нововиявлену обставину, на яку посилається ОСОБА_1 , він був обізнаний ще 20 червня 2024 року, проте звернувся до суду лише 23 квітня 2025 року.

У клопотанні на виконання вимог ухвали ОСОБА_1 наполягав на тому, що для нього нововиявленою обставиною є не наявність ухвали Корюківського районного суду від 27 лютого 2015 року, а існуюче право попередника нинішнього позивача ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» - ПАТ КБ «Надра» при зверненні в 2014-2015 роках до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 пред`явити позовні вимоги про стягнення інфляційних витрат та 3 % річних за прострочення виконання грошового зобов`язання.

Те, що ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» звернулося до нього та ОСОБА_2 з позовом про стягнення інфляційних витрат та 3 % річних за прострочення виконання грошового зобов`язання, ОСОБА_1 дізнався принаймні 05 червня 2024 року, коли отримав копію позовної заяви з додатками ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» та ухвалу суду про відкриття провадження у даній справі.

Повертаючи заяву ОСОБА_1 без розгляду, суд першої інстанції керувався тим, що ОСОБА_1 , викладаючи у заявах різні обставини, які визначив як нововиявлені і які стосувались минулого періоду часу, що охоплював більше, ніж 30 днів до звернення до суду, не зазначив причин пропуску строку звернення до суду і не звернувся з клопотанням про його поновлення, зокрема і протягом строку наданого судом для усунення недоліків скарги.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначав, що про існування ухвали Корюківського районного суду Чернігівської області від 27 лютого 2015 року, якою залишено без розгляду позовну заяву ПАТ КБ «Надра», і про існування цього позову йому було відомо ще 28 лютого 2015 року. Про те, що звернення з цим позовом перервало строк позовної давності, заявнику стало відомо 20 червня 2024 року, оскільки про це ним зазначено у відзиві на позовну заяву ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп».

Апеляційний суд, погоджуючись із висновком суду першої інстанції, зазначив, що заява ОСОБА_1 від 12 травня 2025 року є беззмістовною стосовно винесеної ухвали про усунення недоліків, оскільки не містить підстав для поновлення строку звернення до суду, причин такого пропуску, клопотання про його поновлення або обґрунтованих доводів того, чому заявник вважає процесуальний строк не пропущеним.

Отже, зважаючи на відсутність клопотання про поновлення строку на подання заяви про перегляд рішення Корюківського районного суду Чернігівської області від 15 серпня 2024 року за нововиявленими обставинами та невиконання вимог ухвали цього суду від 29 квітня 2025 року, суд першої інстанції обґрунтовано визнав заяву неподаною і повернув її заявнику.

Доступ до суду, як елемент права на справедливий судовий розгляд, не є абсолютним і може підлягати певним обмеженням у випадку, коли такий доступ особи до суду обмежується законом і не суперечить пункту першому статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод; якщо воно не завдає шкоди самій суті права і переслідує легітимну мету за умови забезпечення розумної пропорційності між використаними засобами і метою, яка має бути досягнута.

ЄСПЛ сформував практику, відповідно до якої національними судами пріоритетність має надаватися дотриманню встановлених процесуальним законом строків звернення до суду, також строків апеляційного та касаційного оскарження судових рішень, а поновлення пропущеного строку допускається лише у виняткових випадках, коли мають місце не формальні та суб`єктивні, а об`єктивні та непереборні причини їх пропуску.

Такий підхід є складовою частиною принципу правової визначеності у площині запобігання перегляду остаточних судових рішень за відсутності вагомих для цього підстав.

Інші доводи касаційної скарги ґрунтуються на неправильному тлумаченні норм процесуального права й висновків суду першої та апеляційної інстанцій не спростовують, на законність судових рішень не впливають.

Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Оскільки правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення, тому колегія суддів вважає, що касаційна скарга є необґрунтованою та у відкритті касаційного провадження слід відмовити.

Керуючись частиною четвертою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Корюківського районного суду Чернігівської області від 15 травня 2025 року та постанову Чернігівського апеляційного суду від 13 листопада 2025 року за заявою ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Корюківського районного суду Чернігівської області від 15 серпня 2024 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення інфляційних витрат та трьох процентів річних за прострочення виконання грошового зобов`язання,.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді:І. Ю. Гулейков
Р. А. Лідовець
Д. Д. Луспеник