Номер провадження 2-з/522/669/25
У Х В А Л А

19 грудня 2025 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Науменко А.В.,

за участю секретаря Зелінська К.Ю.,

розглянувши у судовому засіданні заяву про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення сервітуту

ВСТАНОВИВ:

В провадженні суду слухається цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення сервітуту.

17.12.2025 року від позивача надійшла заява про забезпечення позову.

Заявник обґрунтовує заяву тим, що у провадженні Приморського районного суду міста Одеси перебуває справа № 522/17672/25-Е за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення сервітуту щодо права проходу до нежитлових приміщень офісу № 550 через коридор, що належить відповідачу. Необхідність вжиття заходів забезпечення позову зумовлена систематичним перешкоджанням з боку ОСОБА_2 у доступі позивача до його власності, що підтверджується фактами встановлення сторонніх замків на двері приміщення позивача та блокуванням вхідних дверей будинку під час відключень електроенергії. Зокрема, 16.12.2025 дії відповідача призвели до зриву призначеного обстеження об`єкта судовим експертом Чорною Ю.П. у межах виконання договору про проведення експертизи № 37-25, попри завчасне повідомлення про дату та час огляду. З огляду на триваючий характер правопорушення та активну протидію відповідача у зборі доказів і користуванні майном, існує реальна загроза того, що невжиття заходів у вигляді заборони обмежувати доступ до приміщень зробить неможливим ефективний захист порушених прав позивача та виконання майбутнього рішення суду. Заявлений захід забезпечення позову шляхом заборони відповідачу та іншим особам чинити перешкоди у проході позивача, його представників та експерта є співмірним із позовними вимогами та спрямований на збереження балансу інтересів сторін до вирішення спору по суті..

Дослідивши заяву про забезпечення позову, матеріали позовної заяви у межах вирішення зазначеної заяви позивача, судом встановлено, що у задоволенні такої слід відмовити з наступних підстав.

У відповідності до ч.1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Згідно з ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

У заяві про забезпечення позову позивач просить суд вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) та іншим особам вчиняти дії щодо обмеження та ненадання ОСОБА_1 , його представникам та судовому експерту Чорній Юлії Петрівні доступу до нежитлових приміщень офісу № 550, загальною площею 427.3 кв.м, за адресою: АДРЕСА_1 , які належать на праві приватної власності ОСОБА_1 , через єдині вхідні двері будинку та коридор, розташований на 1 поверсі, загальною площею 13.1 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно п. 2, ч.1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується шляхом забороною вчиняти певні дії.

Предметом позову є безпосередньо матеріально-правова вимога позивача до відповідача, щодо якої особа звертається до суду за захистом своїх прав чи інтересів.

Предметом даного позову є встановлення безоплатного безстрокового сервітуту частини нежилого приміщення.

Суд звертає увагу, що відповідно до п. 10 ст. 150 ЦПК України не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Метою сервітуту є задоволення потреб зацікавленої особи для ефективного використання належного їй майна.

Оскільки предметом даного спору є встановлення права користування чужим майном (сервітуту) для забезпечення доступу до нежитлових приміщень, то вимога про заборону відповідачу обмежувати такий доступ шляхом забезпечення вільного проходу через спірний об`єкт нерухомості призведе до фактичного та передчасного виконання рішення суду до завершення розгляду справи по суті. Задоволення заяви у такий спосіб фактично є задоволенням позовних вимог, так як до ухвалення рішення по справі т а вирішення спору по суті дозволить позивачу використовувати це майно. Таким чином, заява про забезпечення позову є прямо суперечить імперативній забороні, встановленій п. 10 ч. 1 ст. 150 ЦПК України.

Відповідно до абзацу другого пункту 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року N 9 розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Заявником не надано обґрунтування, яка є загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.

Щодо недопущення відповідачем експерта до місця проведення експертизи, то суд зазначає, що відповідно до ст. 106 ЦПК України учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення.

В той же час, відповідно до ст. 105 ЦПК України Призначення експертизи судом є обов`язковим у разі заявлення клопотання про призначення експертизи обома сторонами. Призначення експертизи судом є обов`язковим також за клопотанням хоча б однієї із сторін, якщо у справі необхідно встановити:

1) характер і ступінь ушкодження здоров`я;

2) психічний стан особи;

3) вік особи, якщо про це немає відповідних документів і неможливо їх одержати.

Відповідно до ст. 109 ЦПК України у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні.

Розглядаючи доводи заявника щодо перешкоджання відповідачем у доступі до об`єкта дослідження судовому експерту, суд зазначає, що інститут забезпечення позову є виключним механізмом запобігання невиконанню рішення суду, а не засобом сприяння у зборі доказів. Процесуальні питання, пов`язані з неможливістю проведення експертизи на замовлення учасника справи (ст. 106 ЦПК України), не можуть бути усунені шляхом вжиття заходів забезпечення позову, оскільки для таких випадків законодавець передбачив інший порядок дій.

Зокрема, суд зауважує, що у разі неможливості отримання висновку експерта через дії інших осіб, сторона не позбавлена права ініціювати питання призначення експертизи безпосередньо судом (ст. 105 ЦПК України). У такому разі правовим наслідком протиправного перешкоджання проведенню дослідження стає застосування положень ст. 109 ЦПК України.

Таким чином, належним способом реагування на процесуальну поведінку відповідача є не вжиття заходів забезпечення позову, а використання спеціальних правових наслідків, передбачених за ухилення від участі в експертних дослідженнях, що призначаються у встановленому законом порядку. Більше того, зафіксований факт недопуску експерта до об`єкта дослідження може бути додактовою підставою для звернення до суду з клопотанням про призначення судової експертизи.

Таким чином, суд дослідивши матеріали заяви вважає вимоги заяви про забезпечення позову такими, що не підлягають задоволенню у повному обсязі.

Керуючись ст. ст.149-154, 353 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні заяву про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення сервітуту відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя А.В. Науменко

19.12.25