Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 грудня 2025 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючої судді Світлик О.М.,

за участю секретаря судового засідання Заяць А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Ужгороді в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник адвокат Порада Сергія Володимирович, до товариства з обмеженою відповідальністю «Закарпаттяенергозбут» про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник адвокат Порада С.В., через підсистему «Електронний суд» звернулася до суду з позовом до ТОВ «Закарпаттяенергозбут» про стягнення заборгованості.

На обґрунтування позовних вимог представник позивача посилається на те, що між ОСОБА_1 та ТОВ «Закарпаттяенергозбут» укладено договір про купівлю-продаж електричної енергії за «зеленим» тарифом приватним домогосподарством, який є додатком до договору про постачання електричної енергії постачальника універсальних послуг за місцезнаходженням приватного домогосподарства споживача, яким електрична енергія використовується для побутових потреб та/або потреб особистого селянського господарства.

Укладений договір про постачання електричної енергії є публічним договором приєднання, який встановлює порядок та умови постачання електричної енергії виключно побутовим та малим непобутовим споживачам постачальником універсальних послуг ТОВ «Закарпаттяенергозбут».

На підставі наявного договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, між позивачем та відповідачем укладено договір про купівлю-продаж електричної енергії за «зеленим» тарифом приватним домогосподарством №150412199 від 08.11.2023.

Зазначає, що предметом вказаного договору є право споживача продавати постачальнику універсальних послуг електричну енергію, вироблену з енергії сонячного випромінювання та/або енергії вітру генеруючими установками приватного домогосподарства та зобов`язання постачальника універсальних послуг купувати у споживача електричну енергію за «зеленим» тарифом, встановленим НКРЕКП, в обсязі, що перевищує місячне споживання електричної енергії приватним домогосподарством, в строки, передбачені цим договором.

На виконання вказаного договору та за результатами виробленої електричної енергії у жовтні 2024 - вересні 2025 між сторонами підписано акти купівлі-продажу електричної енергії, в яких визначено обсяг та вартість електроенергії виробленої з альтернативних джерел енергії генеруючими електроустановками приватного домогосподарства, що перевищує місячне споживання електричної енергії електроенергії та підлягає оплаті за «зеленим» тарифом, які були підписані сторонами без заперечень та зауважень.

Як зауважує представник позивач, щодо строку оплати придбаної електричної енергії позивач керується пунктом 11.3.20 Правил роздрібного ринку електричної енергії (постанова НКРЕКП від 14.03.2018 №312), згідно з яким розрахунок за придбану електричну енергію постачальник універсальних послуг здійснює не пізніше 25 числа місяця після закінчення розрахункового періоду на основі акта купівлі-продажу електричної енергії.

Всупереч вищенаведеному відповідач, як постачальник універсальних послуг, не вчиняє дії щодо вчасної оплати придбаної у позивача електричної енергії.

Наголошує, що за спірні періоди позивач відпустила на користь відповідача електричну енергію на загальну суму 206340,72 грн.

Водночас відповідач з суттєвим простроченням здійснив оплату придбаної у позивача електричної енергії за спірні періоди тільки у розмірі 125824,39 грн.

Таким чином, станом на день подання позовної заяви у відповідача наявна заборгованість перед позивачем з оплати придбаної електричної енергії у розмірі 80516,33 грн.

Звертає увагу, що обґрунтований розрахунок суми заборгованості розділений на спірні періоди із зазначенням строків оплати, дат проведення відповідачем оплат та їх розмірів, а також розміру заборгованості є додатком до позовної заяви.

Вказані обставини обумовили звернення позивача до суду із даним позовом про стягнення суми основної заборгованості, інфляційних втрат та трьох процентів річних.

На підставі наведеного та відповідно до положень ст. 625 ЦК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню: сума основної заборгованості у розмірі 80516,33 грн; інфляційні втрати у розмірі 2114,02 грн; 3% річних відповідно до ст. 625 ЦК України у розмірі 1032,36 грн.

З огляду на викладене, представник позивача просить суд стягнути з ТОВ «Закарпаттяенергозбут» на користь ОСОБА_1 заборгованість у загальному розмірі 83662,71 грн, у тому числі: суму основної заборгованості у розмірі 80516,33 грн; інфляційні втрати у розмірі 2114,02 грн; 3% річних у розмірі 1032,36 грн.

Також представник позивача просить встановити нарахування трьох процентів річних на суму основної заборгованості з оплати електричної енергії за «зеленим» тарифом, починаючи з 04.11.2025 року до повної сплати ТОВ «Закарпаттяенергозбут» заборгованості за формулою: СОБ / КДР ? 0,03 ? КДП, де: СОБ сума основної заборгованості; КДР кількість днів у році стосовно періоду, за який нараховуються проценти; КДП кількість днів прострочки.

Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 07.11.2025 прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за вказаною позовною заявою. Розгляд справи постановлено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

25.11.2025 від представника відповідача через підсистему «Електронний суд» надійшов відзив на позовну заяву, згідно з яким просить відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог.

У поданому відзиві представник відповідача зазначає, що ТОВ «Закарпаттяенергозбут» є учасником ринку електричної енергії, який на підставі ліцензії, виданої відповідно до постанови НКРЕКП від 14.06.2018 №429, провадить господарську діяльність з постачання електричної енергії споживачу. Між ТОВ «Закарпаттяенергозбут» та ОСОБА_1 укладений договір про купівлю-продаж електричної енергії за «зеленим» тарифом приватним домогосподарством №150412199 від 08.11.2023.

Щодо відсутності підстав для стягнення донарахованих сум інфляційних втрат, 3% річних та причин виникнення заборгованості відповідача представник відповідач вказує, що несвоєчасне внесення ТОВ «Закарпаттяенергозбут» платежів за договором обумовлено об`єктивно існуючими та такими, що не залежали від відповідача обставинами, що значно вплинули на фінансове становище відповідача та ускладнювали здійснення платежів згідно з умовами договору вчасно. Станом на 11.11.2025 заборгованість НЕК «Укренерго» перед ТОВ «Закарпаттяенергозбут» за надану останнім послугу із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел становить близько 262 млн., у тому числі за спірні періоди, щодо яких і заявлено вимогу позивачем. Окрім учасників ринку електричної енергії, належним чином не здійснюють розрахунки і споживачі електричної енергії. ТОВ «Закарпаттяенергозбут» є єдиним постачальником універсальної послуги на території Закарпатської області і зобов`язаний обслуговувати споживачів-фізичних осіб, об`єкти бюджетної та соціальної сфери, до складу яких входять медичні, шкільні, навчальні заклади та дитячі садки, а також інші соціально важливі об`єкти. Отже, специфіка роботи підприємства полягає в тому, що основними споживачами електричної енергії є населення та бюджетні підприємства, які мають постійну значну заборгованість за спожиту електричну енергію і мають тенденцію оплачувати заборгованість лише коли з`являться грошові кошти або ці кошти стягуються на виконання рішення суду. Загальна сума заборгованості побутових споживачів електричної енергії перед ТОВ «Закарпаттяенергозбут» станом на 01.11.2025 становить близько 91 мільйонів гривень. Наявність настільки значних сум заборгованостей перед товариством, що створені в основному у зв`язку з виконанням покладених на товариство державою спеціальних обов`язків, обов`язків постачальника універсальних послуг значним чином впливає на неможливість відповідача здійснювати розрахунки вчасно, оскільки основна частка обігових коштів товариства формується в результаті надходжень від виконання таких функцій, рівень яких під час війни є вкрай низьким. Усі зазначені вище обставини значним чином впливали і надалі впливають на фінансовий стан товариства. У зв`язку з наведеним, необхідність забезпечення роботи відповідача є критично важливою, особливо в умовах воєнного стану.

Щодо обґрунтованого розрахунку сум, що стягуються за позовом, представник відповідача наголошує, що перевіривши розрахунки, що надані позивачем до позовної заяви, то останнім невірно визначено перший день прострочення виконання відповідачем зобов`язання, а саме: 26.04.2025 та 26.07.2025 розраховано позивачем як перший день порушення сплати за розрахунковий період березень 2025 та червень 2025 відповідно. Однак, 26.04.2024 та 26.07.2025 це субота, що є вихідним днем. Відтак, Позивач повинен був розраховувати міру відповідальності, передбачену ст. 625 ЦК України, за несплату починаючи з першого робочого дня після вихідного, а саме з 28.04.2025 та 28.07.2025.

Щодо клопотання про нарахування відсотків до моменту виконання рішення представник відповідача вказує, що за приписами ч. 10 ст. 265 ЦПК України такі носять диспозитивний характер та передбачають необхідність вирішення доцільності застосування такого механізму стягнення відсотків. При цьому вказана стаття є нормою процесуального права, оскільки розміщена в процесуальному законі і до того ж не містить імперативного характеру. У відповідних нормах матеріального права таке положення не зафіксоване, а тому у суду не має обов`язку задовольняти вимогу щодо автоматичного нарахування процентів до моменту виконання судового рішення. При цьому, просять суд врахувати, що відповідач перебуває у складному фінансовому становищі, з причин, що наведені у даному відзиві, що і спричинило не здійснення своєчасної повної оплати позивачу. Зауважує, що жодних доказів того, що відповідач ухилятиметься від добровільного виконання судового рішення позивачем суду не надано.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 12.12.2025 відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача про залишення позовної заяви без розгляду на підставі п. 2 ч. 1 ст. 257 ЦПК України.

Позивач ОСОБА_1 у дане судове засідання не з`явилася, при цьому її представник адвокат Порада С.В. подав заяву від 22.12.2025, згідно з якою просить розглянути справу без їх участі. Також зазначив, що представник позивача отримав пропозицію відповідача мирно врегулювати спір. Однак позивач відхиляє таку пропозицію й просить суд ухвалити рішення у справі про повне задоволення позовних вимог.

Представник відповідача ТОВ «Закарпаттяенергозбут» у дане судове засідання не з`явися. При цьому представник товариства Кекерчень М.І. подав клопотання про відкладення розгляду справи від 22.12.2025, у якому зазначив, що ТОВ «Закарпаттяенергозбут» з метою врегулювання спору запропоновано позивачу укласти мирову угоду. Лист з пропозицією укласти мирову угоду направлено позивачу та її представнику адвокату Пораді С.В. Враховуючи наведене, просить відкласти розгляд справи для надання можливості врегулювання спору в позасудовому порядку.

Підстав для відкладення розгляду справи, про що просить представник відповідача у своєму клопотанні, з огляду на позицію представника позивача про те, що позивач відхиляє пропозицію укласти мирову угоду, суд не знайшов.

Водночас суд враховує, що Верховний Суд у постанові від 01 жовтня 2020 року у справі №361/8331/18 висловився, що якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Таким чином, враховуючи строки розгляду справи, баланс інтересів сторін у якнайскорішому розгляді справи, усвідомленість її учасників про розгляд справи, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності належно сповіщених учасників справи.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити повністю, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 08.11.2023 позивачем ОСОБА_1 подано заяву-приєднання до договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг.

08.11.2023 між ТОВ «Закарпаттяенергозбут» (постачальником) та ОСОБА_1 (споживачем) укладено договір про купівлю-продаж електричної енергії за «зеленим» тарифом приватним домогосподарством №150412199.

Відповідно до п. 1 договору споживач має право продавати постачальнику універсальних послуг електричну енергію, вироблену з енергії сонячного випромінювання та/або енергії вітру (необхідне підкреслити) об`єктами електроенергетики (генеруючими установками) приватного домогосподарства, а постачальник універсальних послуг бере на себе зобов`язання купувати у споживача електричну енергію за «зеленим» тарифом, встановленими НКРЕКП, в обсязі, що перевищує місячне споживання електричної енергії приватним домогосподарством, в строки, передбачені цим Договором.

Пунктом 2.3 договору передбачено права споживача: отримання плати за електричну енергію, вироблену з енергії сонячного випромінювання та/або енергії вітру об`єктами електроенергетики (генеруючими установками) приватного домогосподарства, за «зеленим» тарифом, відпущеної постачальнику універсальних послуг в обсязі, що перевищує місячне споживання електричної енергії приватним домогосподарством; відшкодування згідно із чинним законодавством збитків, заподіяних внаслідок порушення його прав; оплату неустойки (пені) у разі прострочення платежів за отриману Постачальником універсальних послуг електричну енергію відповідно до умов та порядку оплати, визначених цим Договором; здійснення контролю за правильністю оформлення постачальником універсальних послуг платіжних документів; продавати електричну енергію, вироблену генеруючою електроустановкою приватного домогосподарства понад власне споживання протягом розрахункового періоду, постачальнику універсальних послуг за «зеленим» тарифом.

Згідно з п. 4.1 Розділу 4 договору розрахунковим періодом є календарний місяць. Оплата за продану електричну енергію, вироблену в обсязі, що перевищує місячне споживання електричної енергії приватним домогосподарством, здійснюється постачальником універсальних послуг до 15 числа місяця, наступного за розрахунковим.

Відповідно до п. 4.2 Розділу 4 договору постачальник універсальних послуг повинен перераховувати кошти для оплати проданої Споживачем електричної енергії, виробленої з енергії сонячного випромінювання генеруючою установкою Приватного домогосподарства, на поточний рахунок Споживача відповідно до заяви-повідомлення.

Пунктом 4.3 Розділу 4 договору обумовлено, що на дату введення в експлуатацію генеруючої установки «зелений тариф» за цим договором становить 6,4345 грн./кВт.год. (без ПДВ) постанова НКРЕКП №1216 від 30.06.2023.

Термін дії «зеленого» тарифу та покладення спеціальних обов`язків із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії на постачальника визначається відповідно до закону (п. 4.5 Розділу 4 договору).

Згідно з п. 4.6 Розділу 4 договору постачальник щомісяця до 7 числа місяця, наступного за розрахунковим, формує звіт про обсяги та напрями перетоків електричної енергії на основі даних, отриманих від оператора системи, та акт купівлі-продажу електричної енергії (за необхідності) і надає їх побутовому споживачу, у тому числі в електронному вигляді, для підписання.

Постачальник універсальних послуг несе відповідальність за: шкоду заподіяну споживачу або його майну, в розмірі і порядку, визначених відповідно до чинного законодавства; прострочення оплати за придбану електричну енергію, порушення прав споживача (п. 5.1 Розділу 5 договору).

Відповідно до п. 6.1 Розділу 6 договору цей договір набирає чинності з дня його підписання та діє протягом дії договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг №150412199 від 08.11.2023 від 08.11.2023, укладеного між ОСОБА_1 та ТОВ «Закарпаттяенергозбут».

08.11.2023 між сторонами підписано додаток №2 (відомості про засіб (засобу) обліку вимірювальної техніки електричної енергії) та додаток №3 (комерційна пропозиція №1).

Згідно з актами купівлі-продажу електроенергії з урахуванням актів корегування між ТОВ «Закарпаттяенергозбут» та ОСОБА_1 визначено обсяг та вартість електроенергії, виробленої з альтернативних джерел енергії генеруючими електроустановками приватного домогосподарства, що перевищує місячне споживання електричної енергії електроенергії та підлягає оплаті за «зеленим» тарифом.

Станом на 03.11.2025 заборгованість ТОВ «Закарпаттяенергозбут» перед ОСОБА_1 складає 80516,33 грн, а також інфляційні втрати у розмірі 2114,02 грн та 3% річних у розмірі 1032,36 грн, що підтверджується обґрунтованим розрахунком сум, доданим представником позивача до позову.

Вказаний розрахунок заборгованості представником відповідача не спростований, розрахунок заборгованості не викликає сумнівів в її правильності і обґрунтованості.

Відповідно до ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини, інші юридичні факти.

Права та обов`язки сторін у даній справі виникли на підставі договору №150412199 від 08.11.2023, який за своєю правовою природою є договором купівлі-продажу електричної енергії.

Договір укладений належним чином, підписаний повноважними особами, у встановленому порядку не визнаний недійсним, а отже є обов`язковим для сторін.

Спірні правовідносини врегульовані як загальними положеннями ЦК України, так і нормами спеціального Закону України «Про ринок електричної енергії» та низкою підзаконних нормативних актів.

Предметом розгляду у даній справі є матеріально-правова вимога про стягнення боргу за продажу електричну енергію та застосування наслідків прострочення виконання грошових зобов`язань у виді інфляційних втрат та відсотків річних

За змістом ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ч. 1 ст. 4 Закону України «Про ринок електричної енергії» учасники ринку електричної енергії провадять свою діяльність на ринку електричної енергії на договірних засадах. Для забезпечення функціонування ринку електричної енергії укладаються такі види договорів: про купівлю-продаж електричної енергії за «зеленим» тарифом (п. 18).

Абзацом 18 ч. 1 ст. 58 Закону України «Про ринок електричної енергії» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) встановлено, що приватні домогосподарства здійснюють продаж виробленої електричної енергії за «зеленим» тарифом постачальнику універсальних послуг. Інші споживачі, у тому числі енергетичні кооперативи, здійснюють продаж виробленої електричної енергії за «зеленим» тарифом гарантованому покупцю.

Відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 63 Закону України «Про ринок електричної енергії» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) постачальник універсальних послуг зобов`язаний купувати електричну енергію, вироблену генеруючими установками приватних домогосподарств, встановлена потужність яких не перевищує величину, визначену для відповідних категорій генеруючих установок приватних домогосподарств відповідно до частини двадцять третьої статті 9-1 Закону України «Про альтернативні джерела енергії», за «зеленим» тарифом в обсязі, що перевищує місячне споживання електричної енергії такими приватними домогосподарствами, та у кожному розрахунковому періоді здійснювати пріоритетну оплату її вартості.

З матеріалів справи вбачається, що позивач за спірні періоди (жовтень 2024 року - вересень 2025) продав відповідачу електроенергію, вироблену з альтернативних джерел енергії генеруючими електроустановками приватного домогосподарства, яка прийнята останнім без заперечень та зауважень, що підтверджується актами купівлі-продажу електроенергії та актами корегування.

Разом з тим, відповідач не в повному обсязі здійснив виплати, у зв`язку з чим утворилася заборгованість перед позивачем.

Суд вважає доведеним факт наявності заборгованості за договором у розмірі 80516,33 грн, що підтверджується актами купівлі-продажу електроенергії, актами коригування купівлі-продажу електроенергії та виписками з банківського рахунку позивача.

Відповідач у відзиві на позовну заяву не заперечив щодо існування заборгованості перед позивачем за спірні періоди та не спростував її наявність відповідними доказами.

Згідно з абзацом 3 п. 11.3.20 ПРРЕЕ встановлено, що розрахунок за придбану електричну енергію постачальник універсальних послуг здійснює не пізніше 25 числа місяця після закінчення розрахункового періоду на основі акта купівлі-продажу електричної енергії.

Розрахунок інфляційних втрат та 3% річних позивачем проведений відповідно до вимог абзацу 3 п. 11.3.20 ПРРЕЕ.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст. 611 ЦК України).

Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних в порядку ст. 625 ЦК України є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

За загальним правилом, визначеним ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, що є одним із основоположних його принципів. За змістом частини третьої зазначеної норми, обов`язок доведення обставин, які мають значення для справи і на які посилається особа як на підставу своїх вимог або заперечень, покладається на кожну із сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно із ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України).

У частинах 1-3 ст. 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

У постанові від 18 березня 2020 року у справі №129/1033/13 Велика Палата Верховного Суду наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджувальної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс.

Пріоритет у доказуванні надається не тому, хто надав більшу кількість доказів, а першочергово їх достовірності, допустимості та достатності для реалізації стандарту більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджувальної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим ніж протилежний.

Доводи представника відповідача, викладені у відзиві на позов, суд вважає безпідставними та такими, що спростовуються матеріалами справи.

За таких обставин, суд вважає, що позов є обґрунтованим та з ТОВ «Закарпаттяенергозбут» на користь ОСОБА_1 слід стягнути заборгованість у розмірі 83662,71 грн, з яких: сума основної заборгованості 80516,33 грн; інфляційні втрати 2114,02 грн; 3% річних 1032,36 грн.

Вирішуючи питання щодо застосування положень ч. 10 ст. 265 ЦПК України, про що просить представник позивача у позові, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 10 ст. 265 ЦПК України суд, приймаючи рішення про стягнення боргу, на який нараховуються відсотки або пеня, може зазначити в рішенні про нарахування відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення з урахуванням приписів законодавства України, що регулюють таке нарахування.

Своєю чергою, згідно з ч. 11 ст. 265 ЦПК України остаточна сума відсотків (пені) у такому випадку розраховується за правилами, визначеними у рішенні суду, органом (особою), який здійснює примусове виконання рішення суду і відповідні дії (рішення) якого можуть бути оскаржені в порядку, передбаченому розділом VII цього Кодексу.

Тобто, при ухваленні рішення про стягнення боргу, на який нараховуються відсотки або пеня, суд може вирішити питання нарахування відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення.

Однак, це є правом суду, а не обов`язком, та має вирішуватися з урахуванням обставин конкретної справи.

З огляду на викладене, оскільки ухвалення рішення в цій частині є правом суду, а позивачем не обґрунтовано доцільності застосування цієї норми, суд не вбачає підстав для її задоволення.

У відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути документально підтвердженні понесені витрати щодо сплати судового збору у розмірі 968,96 грн.

Керуючись ст. 4, 12, 13, 76, 80, 81, 89, 141, 258, 259, 263-265, 273, 354, 355 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Позовну заяву задовольнити повністю.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Закарпаттяенергозбут» на користь ОСОБА_1 заборгованість у розмірі 83662 (вісімдесят три тисячі шістсот шістдесят дві) гривні 71 копійку, з яких: сума основної заборгованості 80516,33 грн; інфляційні втрати 2114,02 грн; 3% річних 1032,36 грн.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Закарпаттяенергозбут» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 968 (дев`ятсот шістдесят вісім) гривень 96 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: товариство з обмеженою відповідальністю «Закарпаттяенергозбут», , місцезнаходження: пл. Жупанатська, 18, м. Ужгород, Закарпатська область.

Дата складення повного судового рішення 22 грудня 2025 року.

Суддя Ужгородського міськрайонного суду

Закарпатської області О.М. Світлик