Справа № 569/4404/19
УХВАЛА

16 грудня 2025 року

Рівненський міський суд Рівненської області в складі:

головуючого судді - Тимощука О.Я.,

при секретарі Ковальчук О.Б.,

за участю представника скаржника адвоката Мороз Л.С.,

провівши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Рівне розгляд скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця Відділу державної виконавчої служби у місті Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Коломійця Максима Леонідовича, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Мороз Л.С. звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця Відділу державної виконавчої служби у місті Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Коломійця Максима Леонідовича, в якій просить:

- визнати неправомірною та скасувати постанову від 12.09.2025 року винесену державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби у місті Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Коломійцем Максимом Леонідовичем про накладення у ВП № 60938915 на нього штрафу в сумі 4 320,00 грн.;

- визнати неправомірною та скасувати постанову від 12.09.2025 року винесену державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби у місті Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Коломійцем Максимом Леонідовичем про накладення у ВП № 60938915 на нього штрафу в сумі 12 960,00 грн.;

- визнати неправомірною та скасувати постанову від 12.09.2025 року винесену державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби у місті Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Коломійцем Максимом Леонідовичем про накладення у ВП № 60938915 на нього штрафу в сумі 32 400,00 грн.

В обґрунтування своїх вимог скаржник зазначає, що на виконанні у Відділі ДВС у місті Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції перебуває виконавче провадження ВП № 60938915 на підставі виконавчого листа № 569/4404/19, виданого Рівненським міським судом Рівненської області, яким передбачено стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти на його утримання в сумі 1 800 гривень щомісячно, починаючи з 04.03.2019 року, довічно.

Зазначає, що 23.07.2025 року ним було повністю сплачено заборгованість по аліментах по даному виконавчому провадженню в сумі 96 116,10 грн.

Разом з тим, 12.09.2025 року державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби у місті Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Коломійцем Максимом Леонідовичем винесено 3 постанови про накладення на нього штрафу, тобто через півтора місяця після сплати заборгованості.

У першій постанові про накладення штрафу від 12.09.2025 року зазначається, що у зв`язку з наявною заборгованістю зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за один рік, накладено штраф на Боржника у розмірі 20% суми заборгованості зі сплати аліментів, що складає 4 320 грн.

У другій постанові про накладення штрафу від 12.09.2025 року зазначається, що у зв`язку з наявною заборгованістю зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за два роки, накладено штраф на Боржника у розмірі 30% суми заборгованості зі сплати аліментів, що складає 12 960 грн.

У третій постанові про накладення штрафу від 12.09.2025 зазначається, що у зв`язку з наявною заборгованістю зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки, накладено штраф на Боржника у розмірі 50% суми заборгованості зі сплати аліментів, що складає 32 400 грн.

Всього, відповідно до трьох постанов, застосовано штраф у сумі 49 680 грн.

Звертає увагу суду, що у вказаних постановах не зазначається коли утворилась заборгованість. Крім того, всі постанови винесені в один день, незважаючи на те, що такі постанови повинні бути винесені поступово, по мірі збільшення заборгованості.

11.11.2025 року через канцелярію Рівненського міського суду Рівненської області начальником Відділу державної виконавчої служби у місті Рівному Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Іщук Н.В. подано відзив на скаргу, в якому просить відмовити у задоволенні скарги. Зазначає, що згідно відомостей автоматизованої системи виконавчого провадження на виконанні у відділі перебуває виконавче провадження № 60938915 з примусового виконання виконавчого листа № 569/4404/19, виданого 12.12.2019 року Рівненським містким судом Рівненської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти на його утримання у твердій грошовій сумі в розмірі 1 800 гривень, починаючи з 04.03.2019 року довічно.

26.12.2019 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, яку направлено сторонам до відома за вихідним номером № 36096.

Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 31.03.2025 року в боржника була наявна заборгованість зі сплати аліментів в сумі 90 716, 00 грн.

У зв`язку з наявною заборгованістю зі сплати аліментів, було встановлено місце роботи боржника та 22.07.2025 року направлено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника.

24.07.2025 року боржником було сплачено заборгованість зі сплати аліментів в сумі 96 116,60 грн. згідно розрахунку заборгованості від 31.03.2025 року, також сплачені поточні платежі, що сукупно становить 97 916,10 грн. та перераховано стягувачу згідно платіжної інструкції № 144499 від 24.07.2025 року.

Оскільки сукупний розмір заборгованості перевищив суму відповідних платежів за один рік, державним виконавцем 12.09.2025 року винесено постанову про накладення штрафу на боржника у розмірі 20 відсотків від суми заборгованості зі сплати аліментів на суму 4 320,00 грн. Хоча постанова була винесена 12.09.2025 року, тобто вже після погашення заборгованості, проте вона винесена за період з 01.08.2021 року по 31.07.2022 року, тобто за той період, коли заборгованість ще існувала і не була погашена.

Також, вказується, що оскільки сукупний розмір заборгованості перевищив суму відповідних платежів за два роки, державним виконавцем 12.09.2025 року винесено постанову про накладення штрафу на боржника у розмірі 30 відсотків від суми заборгованості зі сплати аліментів на суму 12 960,00 грн. Хоча постанова була винесена 12.09.2025 року, тобто вже після погашення заборгованості, проте вона винесена за період з 01.08.2021 року по 31.07.2023 року, тобто за той період, коли заборгованість ще існувала і не була погашена.

Аналогічно зазначається, що оскільки сукупний розмір заборгованості перевищив суму відповідних платежів за три роки, державним виконавцем 12.09.2025 року винесено постанову про накладення штрафу на боржника у розмірі 50 відсотків від суми заборгованості зі сплати аліментів на суму 32 400, 00 грн. Хоча постанова була винесена 12.09.2025 року, тобто вже після погашення заборгованості, проте вона винесена за період з 01.08.2021 року по 31.07.2024 року, тобто за той період, коли заборгованість ще існувала і не була погашена.

Вказує, що той факт, що державний виконавець виніс постанову вже після сплати боргу боржником, не свідчить про відсутність підстав для її винесення, а швидше визначає бездіяльність державного виконавця, яка в той же час спростовується положеннями абзацу 9 п. 10-2 розділу ХIII Прикінцеві та перехідні положення яким визначено, що на період до припинення або скасування воєнного стану в Україні, визначені цим Законом строки перериваються та встановлюються з дня припинення або скасування воєнного стану. Зазначає, що відсутні підстави вважати, що постанови про накладення штрафу від 12.09.2025 року винесені з порушенням вимог закону.

Представник скаржника адвокат Мороз Л.С. в судовому засіданні скаргу підтримала з підстав викладених у ній, просить її задоволити.

Стягувач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, повідомлявся про час та дату розгляду скарги належним чином.

Державний виконавець Відділу державної виконавчої служби у місті Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Коломієць М.Л. в судове засідання не з`явився, повідомлявся про час та дату розгляду скарги належним чином.

Заслухавши думку представника скаржника адвоката Мороз Л.С., дослідивши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується скарга, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до наступного.

Ст. 55 Конституції України встановлено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Згідно з ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

У правовій позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеній у постанові від 14.12.2021 року у справі № 2610/27695/2012 наголошено, що скарга на постанову державного виконавця про накладення штрафу у зв`язку з наявною заборгованістю зі сплати аліментів підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки така постанова не є постановою про накладення штрафу в розумінні ч. 2 ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження», яка підлягає оскарженню до суду в порядку, визначеному ч. 2 ст. 74 цього Закону, тобто в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до ч. 1 ст. 448 ЦПК України, скарга на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення подається до суду, який розглянув як суд першої інстанції.

Органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ч. 2 ст. 19 Конституції України).

Порядок стягнення аліментів визначається статтею 71 Закону України «Про виконавче провадження», частиною 14 цієї статті передбачено накладення на боржника штрафу у разі наявності заборгованості зі сплати аліментів, а саме:

- за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за один рік, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 20 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів.

- за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за два роки, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 30 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів.

- за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 50 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів.

У подальшому постанова про накладення штрафу у розмірі, визначеному абзацом першим цієї частини, виноситься виконавцем у разі збільшення розміру заборгованості боржника на суму, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за один рік.

Суми штрафів, передбачених цією частиною, стягуються з боржника у порядку, передбаченому цим Законом, і перераховуються стягувачу.

Окрім Закону України «Про виконавче провадження» підлягає застосуванню Інструкція з організації примусового виконання рішень, затв. Наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 № 512/5 (у ред. наказу Міністерства юстиції України від 29.09.2016 № 2832/5) (далі Інструкція з організації примусового виконання рішень), яка визначає окремі питання організації виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб), що відповідно до Закону підлягають примусовому виконанню містить окремий розділ XVI з 10 статей, присвячений особливостям виконання рішень про стягнення аліментів.

П. 8 гл. XVI Інструкції з організації примусового виконання рішень визначено, що виконавець накладає на боржника штраф у розмірі та у випадках, визначених ч. 14 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження».

Постанова про накладення штрафу оформлюється відповідно до вимог п. 7 розділу І Інструкції з організації примусового виконання рішень та містить відомості про розмір заборгованості, яка утворилася з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання та суму штрафу.

Однак, у порушення вимог даного законодавства, у жодній із оскаржуваних постанов, винесених 12.09.2025 року державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби у місті Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Коломійцем Максимом Леонідовичем,не зазначається період, за який утворилася заборгованість.

У вказаних постановах зазначається, що з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання у ОСОБА_1 утворилась заборгованість зі сплати аліментів у сумі 21 600,00 грн., у сумі 43 200,00 грн., у сумі 64 800,00 грн.

Однак, не зазначається станом на яку дату утворилася дана заборгованість, а натомість, замість вказаної дати стоять прочерки.

Суд не бере до уваги копії постанов від 10.11.2025 року, які було долучено до відзиву на скаргу про виправлення помилки у процесуальному документі, де зазначається дата, на яку утворилась заборгованість зі сплати аліментів, оскільки вказана постанова винесена після того, як ОСОБА_1 оскаржив постанови державного виконавця до суду.

Окрім того, наявність прочерку замість дати утворення заборгованості не можна розцінювати як помилку у процесуальному документі державного виконавця.

У відзиві на скаргу зазначається, що постанови винесені за період з 01.08.2021 року по 31.07.2022 року, з з 01.08.2021 року по 31.07.2023 року, з 01.08.2021 року по 31.07.2024 року.

Проте, як зазначено у п. 7 розділу І Інструкції з організації примусового виконання рішень, у постанові повинні міститися відомості про розмір заборгованості, яка утворилася з дня пред`явлення виконавчого документа, а в даному випадку, це з 24.12.2019 року, а не з 01.08.2021 року, як зазначається у відзиві.

З розрахунку заборгованості, долученому до матеріалів скарги, вбачається, що заборгованість зі сплати аліментів погашена у липні 2025 року, станом на 12.09.2025 року заборгованості за сплати аліментів не існувало.

Суд зауважує, що відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Ч. 4 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця, а також проводити індексацію розміру аліментів відповідно до ч. 1 цієї статті.

Саме нормами Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання» від 03.07.2018 року № 2475-VIII, який набрав чинності 28.08.2018 року, було посилено відповідальність за несвоєчасну сплату аліментів, зокрема, додано до ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» ч. 14, якою запроваджено нарахування штрафів за наявності заборгованості зі сплати аліментів.

З розрахунку заборгованості вбачається, що заборгованість по аліментах в розмірі 21 600,00 грн. ( сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за один рік) існувала станом на 01.01.2022 року, у розмірі 43 200,00 грн. (сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за два роки) існувала станом на 01.01.2023 року, у сумі 64 800,00 грн. (сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки), існувала на 01.01.2024 року.

Однак, державний виконавець у вказані терміни ніяких заходів щодо погашення вказаної заборгованості не вживав. Штрафу до ОСОБА_1 станом на 01.01.2022 року, 01.01.2023 року, 01.01.2024 року не застосував.

Натомість, 12.09.2025 року державний виконавець в один день виніс три постанови про застосування штрафу до ОСОБА_1 , не вказавши період, за який виникла заборгованість, та в той час, коли заборгованість уже була погашена.

Відповідно до п. а) ч. 1 ст. 449 ЦПК України скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи.

Ч. 2 ст. 449 ЦПК України встановлено, що пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Відповідно до ч.ч. 1-5 ст. 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду. Якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку, встановленого законом, розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк, а заява про продовження процесуального строку, встановленого судом, - судом, який встановив строк, без повідомлення учасників справи. Одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подана заява, скарга, документи тощо), щодо якої пропущено строк. Пропуск строку, встановленого законом або судом учаснику справи для подання доказів, інших матеріалів чи вчинення певних дій, не звільняє такого учасника від обов`язку вчинити відповідну процесуальну дію.

Верховний Суд у постанові від 21 червня 2022 року у справі № 2610/16140/2012 зазначив, що строки на подання скарги є процесуальними, можуть бути поновлені за наявності поважних для цього причин за заявою заявника, яка подається одночасно зі скаргою або викладається у скарзі у вигляді клопотання. При вирішенні питання про поновлення строку на подання скарги на рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби суд має виходити з того, що у відповідному законодавстві не міститься перелік таких поважних причин, їх з`ясовують у кожному конкретному випадку залежно від обставин справи. З`ясування обставин дотримання заявником процесуального строку на звернення до суду зі скаргою на дії чи бездіяльність державного виконавця, наявності клопотання про його поновлення зазначеного строку та поважних причин для його поновлення має першочергове значення, оскільки правовим наслідком недотримання встановленого законом строку звернення із скаргою на дії чи бездіяльність державного виконавця, відсутності клопотання про поновлення зазначеного строку та поважності причин для його поновлення, є залишення скарги без розгляду та повернення її заявникові.

У постанові від 07 липня 2022 року у справі № 712/12377/17 Верховний Суд вказав, що згідно з частиною п`ятою статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів. Рішення виконавця про відкладення проведення виконавчих дій може бути оскаржене протягом трьох робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.

Системний аналіз вказаних процесуальних норм свідчить про те, що перебіг десятиденного строку для оскарження рішення, дій чи бездіяльності починається з наступного дня після настання події, з якою пов`язано його початок, тобто після фактичної або можливої обізнаності особи про порушення її прав і свобод.

Оскільки оскаржувані постанови ОСОБА_1 отримав 14.10.2025 року, суд вважає, що вказаний строк пропущений ним з поважних причин, а тому підлягає поновленню у відповідності до до ч.ч. 1-5 ст. 127 ЦПК України.

Таким чином, суд приходить до висновку про обґрунтованість скарги ОСОБА_1 та наявності підстав для її задоволення.

Керуючись ст.ст. 447-451 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Поновити ОСОБА_1 строк на подання скарги на дії державного виконавця Відділу державної виконавчої служби у місті Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Коломійця Максима Леонідовича.

Скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Відділу державної виконавчої служби у місті Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Коломійця Максима Леонідовича - задоволити.

Визнати неправомірними дії державного виконавця Відділу державної виконавчої служби у місті Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Коломійця Максима Леонідовича при винесені постанов від 12.09.2025 року про накладення штрафів на ОСОБА_1 у ВП № 60938915.

Скасувати постанову від 12.09.2025 року винесену державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби у місті Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Коломійцем Максимом Леонідовичем про накладення у ВП № 60938915 на ОСОБА_1 штрафу в сумі 4 320,00 грн.

Скасувати постанову від 12.09.2025 року винесену державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби у місті Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Коломійцем Максимом Леонідовичем про накладення у ВП № 60938915 на ОСОБА_1 штрафу в сумі 12 960,00 грн.

Скасувати постанову від 12.09.2025 року винесену державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби у місті Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Коломійцем Максимом Леонідовичем про накладення у ВП № 60938915 на ОСОБА_1 штрафу в сумі 32 400,00 грн.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом 15 днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду, якщо апеляційна скарга подана протягом 15 днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Рівненського

міського суду О.Я. Тимощук