_____________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2/947/5172/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.12.2025 року

Київський районний суд м.Одеси в складі головуючого судді Бескровного Я.В., при секретарі Кондратенко Ю.Д. розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 третя особа ОСОБА_3 про визнання договору дійсним та визнання права власності

встановив :

Петоян через свого представника адвоката Григорук Г.П. звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , у якому просив визнати дійсним усний договір купівлі-продажу укладений між ОСОБА_2 таним щодо купівлі-продажу автомобілю номер НОМЕР_1 марки HUMMER H3 тип легковий універсал номер шасі (рама,кузов) НОМЕР_2 чорного кольору 2006 року випуску та визнати за ним право власності на цей автомобіль.

Позов вмотивовано тим, що в грудні 2011 року між ним та ОСОБА_4 в усній формі був укладений договір купівлі-продажу автомобіля марки HUMMER, модель Н3, реєстраційний номер НОМЕР_1 , згідно якого він отримав у власність вищевказаний автомобіль, сплативши ОСОБА_2 грошові кошти в розмірі 35000 доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ складало 868350 грн. На підтвердження договору купівлі-продажу автомобіля та отримання грошей ОСОБА_2 написала розписку та передала ОСОБА_1 ключі від автомобіля та Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу. В березні 2013 року ОСОБА_1 передав у користування ОСОБА_3 зазначений автомобіль, яким до грудня 2015 року ОСОБА_5 безкоштовно користувався. В грудні 2015 року за вимогою ОСОБА_1 ОСОБА_3 повернув йому автомобіль разом з ключами від автомобіля та Свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу. Вваажаючи свої права порушеними, звернувся до суду з даним позовом.

Судом у якості третьої особи на стороні відповідача без самостійних вимог на предмет спору залучено дійсного власника спірного транспортного засобу ОСОБА_3 .

Відповідач відзиву не надала.

Третя особа ОСОБА_6 надав суду пояснення, у яких заперечував проти задоволення позову, посилаючись на сплив строків позовної давності.

У судовому засіданні представник позивача та позивач позов підтримали, просили його задовольнити.

Третя особа проти задоволення позову заперечувала.

Вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову, з наступних підстав.

Судом встановлено, що в 2011 році між позивачем та відповідачем в усній формі був укладений договір купівлі-продажу автомобіля реєстраційний номер НОМЕР_1 марки HUMMER модель Н3 тип УНІВЕРСАЛ-В номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_3 чорного кольору, 2006 року випуску, і ОСОБА_1 передано вищевказаний автомобіль разом з ключами від нього та Свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу. Позивачу відповідачкою ОСОБА_2 написано розписку, згідно якої вона отримала від нього 35000 доларів США в рахунок оплати за спірний автомобіль.

В березні 2013 року ОСОБА_1 передав у користування ОСОБА_3 свій автомобіль HUMMER, яким ОСОБА_5 безкоштовно користувався до грудня 2015 року.

Крім того, в період користування автомобілем ОСОБА_5 , ремонт спірного автомобіля робив сам власник автомобіля ОСОБА_1 .

В грудні 2015 року за вимогою позивача, ОСОБА_3 повернув автомобіль HUMMER власнику ОСОБА_1 разом з ключами від автомобіля та Свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу.

Аналогічні обставини встановлені рішенням Апеляційного суду Одеської області у справі №522/18467/16 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання недійсним та скасування свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, визнання права власності.

Статтею 82ч.4 ЦПК України встановлено, що обставини, встановлені рішенням суду у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Загальний порядок укладення договорів будь-якими учасниками цивільних відносин визначено у главі 53 ЦК України.

До принципово важливих складових цієї процедури відносяться зміст та форма договору, спосіб, місце укладення.

Правове регулювання відносин, пов`язаних з купівлею-продажом транспортних засобів, здійснюється на підставі положень ЦК України з урахуванням загальних положень про договір та спеціальних правил, закріплених у відповідних положеннях Порядку здійснення оптової та роздрібної торгівлі транспортними засобами та їх складовими частинами, що мають ідентифікаційні номери, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2009 року № 1200 та Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 року № 1388, які визначають певні особливості укладення, виконання та правові наслідки невиконання відповідних договорів

Позивач у порушеня вимоги п.3 ч.1 ст.208 ЦК України та положення Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07.09.1998 року №1388, письмову форму договору купівлі-продажу спірного автомобіля не дотримав, право власності на автомобіль не реєстрував.

Позовна вимога Петояна про визнання дійсним вищезгаданого усного договору купівлі-продажу не підлягає задоволенню, оскільки, договір може бути визнано дійсним лише з підстави, передбаченої ст.220 ЦК України - якщо правочин повністю або частково виконаний однією зі сторін, а інша ухиляється від його нотаріального посвідчення, тоді суд відповідно до п. 2 ст. 220 ЦК за вимогою сторони, що виконала правочин, може визнати його дійсним.

В даному випадку сторони договору не мали намір укладати договір купівлі-продажу автомобіля з подальшим його нотаріальним посвідченням, отже, наслідки ст. 220 ЦК України цій ситуації не застосовуються, а отже у задоволені позову в цій частині слід відмовити.

Щодо позовної вимоги про визнання права власності на спірний автомобіль, суд зазначає наступне.

Як роз`яснюється в Постанові ВСУ (справа № 6-688цс1) від 16 грудня 2015 року, правова позиція у якій є обов`язковою до застосування судами, за правилами статті 392 ЦК України позов про визнання права власності може бути пред`явлено, по-перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою; по-друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує його право власності.

Позивачем у позові про визнання права власності є власник особа, яка має право власності на майно (тобто вже стала його власником, а не намагається ним стати через пред`явлення позову).

Отже, ураховуючи, що відповідно до статті 328 ЦК України набуття права власності це певний юридичний механізм, з яким закон пов`язує виникнення в особи суб`єктивного права власності на певні об`єкти, суд при застосуванні цієї норми повинен встановити, з яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб позивач набув право власності на спірний об`єкт та чи підлягає це право захисту в порядку, визначеному статтею 392 ЦК України.

Відповідно до п. 8 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, Державна реєстрація (перереєстрація) транспортних засобів проводиться на підставі заяв власників, поданих особисто або уповноваженим представником, і документів, що посвідчують їх особу, підтверджують повноваження представника (для фізичних осіб - нотаріально посвідчена довіреність), а також правомірність придбання, отримання, ввезення, митного оформлення (далі - правомірність придбання) транспортних засобів.

Документами, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів, їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, є оформлені в установленому порядку, (серед інших зазначених в даному в пункті документів) укладені та оформлені безпосередньо в сервісних центрах МВС у присутності адміністраторів таких органів договори купівлі-продажу, (міни, поставки), дарування транспортних засобів, а також інші договори, на підставі яких здійснюється набуття права власності на транспортний засіб.

В даному випадку договір, на підставі якого, Петоян просить визнати право власності на спірний автомобіль, не був укладений в простій письмовій формі, а у усній формі.

Порядок укладення договорів купівлі-продажу автомобілів передбачений згаданим Порядком реєстрації автомобілів… і описаний судом вище, цієї форми сторони не дотримались, отже, договір є неукладеним, а за фактом неукладеності договору у сторін не виникає жодних цивільних прав та обов`язків.

Враховуючи згадану правову позицію ВСУ та беручи до уваги порядок реєстрації автомобілів придбаних за договорами купівлі-продажу укладеними між фізичними особами, суд прийшов до висновку, про те що спірний договір купівлі-продажу, укладений не в порядку, який передбачений чинним законодавством, а отже, договір, який є неукладеним, не може бути підставою для визнання права власності на спірний автомобіль, а тому відсутні правові підстави для визнання за ОСОБА_7 права власності на спірний автомобіль.

Окремою підставою для відмови у задоволенні позову в частині визнання права власності на спірний автомобіль, суд вважає незалучення стороною відповідача до участі у справі співвідповідачем дійсного власника спірного транспортного засобу ОСОБА_3 .

Як вказувалося вище, суд за своєю ініціативою залучив ОСОБА_3 , як дійсного власника спірного транспортного засобу, третьою особою на стороні відповідача.

Пред`явлення позову до неналежного відповідача або незалучення належного відповідача є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову. Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (постанов Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц, провадження № 14-61цс18).

Згідно поданої стороною позивача копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 , спірний автомобіль належить третій особі ОСОБА_3 . Це також підтверджується відповіддю №1957224 з Єдиного державного реєстру транспортних засобів щодо наявності ТЗ за параметрами власника (а.с.180).

Щодо наданих стороною позивача у якості доказів копій протоколів допиту свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_8 (а.с.79-84) суд вважає їх недопустимими доказами, оскільки суд досліджує докази безпосередньо (ст. 213ч.1 ЦПК України), а протокол є лише формою фіксації, а не самим доказом. Клопотань про допит судом у якості свідків цих осіб стороною позивача не заявлялося.

Висновок № 2098/01 судово-почеркознавчої експертизи від 31.05.2016 року суд вважає неналежним доказом, оскільки не стосується обставин, що підтверджують заявлені позовні вимоги.

Таким чином заявлені позовні вимоги задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4-13,76-89,258-273,315-319 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржено в Одеський апеляційний суд протягом 30 днів з дня його підписання. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Я. В. Бескровний