Справа № 333/9643/25
Провадження № 2-о/333/562/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 грудня 2025 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючої судді: Михайлової А.В.,

присяжних: Романченко Л.Б.,

Барбаш С.П.,

за участю секретаря судового засідання: Панченко К.О.

представника заявника адвоката Ференця О.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку окремого провадження в приміщенні Комунарського районного суду м. Запоріжжі цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , Заінтересовані особи: Комунарський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про оголошення особи померлою,

ВСТАНОВИВ:

Адвокатом Ференцем О.Є., який діє в інтересах заявника, ОСОБА_1 , за допомогою підсистеми «Електронний суд» на електронну адресу суду надіслано заяву у якій просить суд оголосити ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 померлим.

Заява обґрунтована, зокрема тим, що 19 жовтня 1999 року між, ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), та ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) було розірвано шлюб, про що видано свідоцтво Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану, та складений актовий запис №457.

Від шлюбу було народжено чотирьох синів, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Після розірвання шлюбу, ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) ніякої участі в вихованні дітей не приймав, фінансово дітям не допомагав. Проживав окремо та з дітьми не бачився. В 2003 році він поїхав з міста Запоріжжя, та з того часу його більше ніхто не бачив.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 16.03.2006 р. було оголошено розшук ОСОБА_5 , як неплатника аліментів. Станом на 01.11.2006 р. місце знаходження ОСОБА_5 не було встановлено.

В подальшому, ОСОБА_1 було подано в Ленінський районний суд м. Запоріжжя заяву про визнання ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) безвісно відсутнім.

Рішенням Ленінського районного суду від 28.11.2006р. по справі №2-0-272/2006 було визнано безвісно відсутнім громадянина України ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 )

З часу визнання безвісно відсутнім ОСОБА_5 минуло майже 19 років, ніхто із родичів і знайомих ОСОБА_5 не бачив, та ніяких відомостей про нього не чув.

Згідно з ч. 1 ст. 46 Цивільного кодексу України фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років.

ІНФОРМАЦІЯ_7 у бою за нашу Батьківщину, захищаючи її від збройної агресії російської федерації, загинув старший син «Заявника» ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Оголошення ОСОБА_5 померлим необхідно для визначення кола осіб першого ступеню спорідненості для оформлення виплат, передбачених діючим законодавством по факту загибелі воїна, та в зв`язку з необхідністю оформлення спадщини, яка залишилась після загиблого сина, 1/10 частка житлового дома по вул. Меліоративній, буд.8, в м.Запоріжжя., автомобіль ВАЗ 2107 державний номер НОМЕР_1 .

За таких обставин ОСОБА_1 вимушена звернутись до суду із даною заявою.

Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 08.10.2025 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи постановлено проводити у порядку окремого провадження. Призначено судове засідання у справі.

Представник Заявника у судовому засіданні зазначив, що вимоги заяви підтримує у повному обсязі, просить суд задовольнити у повному обсязі.

Заінтересовані особи, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , будучи належним чином повідомленими про час та місце судового засідання, у судове засідання не з`явились, однак подали до суду письмові заяви у яких вимоги заяви ОСОБА_1 підтримали, просили проводити розгляд такої за їх відсутності.

Представник заінтересованої особи Комунарського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) будучи належним чином повідомленими про час та місце судового засідання, у судове засідання не з`явився, однак, подав до суду письмову заяву у якій вимоги вказаної заяви підтримав, вказав, що Відділ зауважень до наданих матеріалів немає та просить суд розглянути справу без участі їх представника.

Суд зазначає, що згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка осіб, належним чином повідомлених про час та місце засідання, не перешкоджає розгляду заяви, тому за таких обставин суд вважає за можливе розглянути заяву у їх відсутність оскільки у матеріалах справи є достатньо необхідних доказів про права та обов`язки сторін, їх взаємовідносини для постановлення судом законного та об`єктивного рішення.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про можливість ухвалення рішення про задоволення заяви, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

Статтею 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Стаття 12 ЦПК України передбачає, зокрема те, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Як передбачено ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Положеннями ст. 15, 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Встановлені судом фактичні обставини справи.

19 жовтня 1999 року між, ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), та ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) було розірвано шлюб, про що видано свідоцтво Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану, та складений актовий запис №457.

Від шлюбу було народжено чотирьох синів, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Після розірвання шлюбу, ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) ніякої участі в вихованні дітей не приймав, фінансово дітям не допомагав. Проживав окремо та з дітьми не бачився. В 2003 році він поїхав з міста Запоріжжя, та з того часу його більше ніхто не бачив.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 16.03.2006 р. було оголошено розшук ОСОБА_5 , як неплатника аліментів. Станом на 01.11.2006 р. місце знаходження ОСОБА_5 не було встановлено.

В подальшому, ОСОБА_1 було подано в Ленінський районний суд м. Запоріжжя заяву про визнання ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) безвісно відсутнім.

Рішенням Ленінського районного суду від 28.11.2006р. по справі №2-0-272/2006 було визнано безвісно відсутнім громадянина України ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 )

З часу визнання безвісно відсутнім ОСОБА_5 минуло майже 19 років, ніхто із родичів і знайомих ОСОБА_5 не бачив, та ніяких відомостей про нього не чув.

ІНФОРМАЦІЯ_7 у бою за Україну, захищаючи її від збройної агресії російської федерації, загинув старший син «Заявника» ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Оголошення ОСОБА_5 померлим необхідно Заявнику для визначення кола осіб першого ступеню спорідненості для оформлення виплат, передбачених діючим законодавством по факту загибелі воїна, та в зв`язку з необхідністю оформлення спадщини, яка залишилась після загиблого сина, 1/10 частка житлового дома по АДРЕСА_1 ., автомобіль ВАЗ 2107 державний номер НОМЕР_1 .

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою.

Відповідно до ст. 305 ЦПК України заява про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою подається до суду за місцем проживання заявника або за останнім відомим місцем проживання (перебування) фізичної особи, місцеперебування якої невідоме, або за місцезнаходженням її майна.

Згідно з ч. 1 ст. 308 ЦПК України суд розглядає справу за участю заявника, свідків, зазначених у заяві, та осіб, яких сам суд визнає за потрібне допитати, і ухвалює рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або про оголошення її померлою.

Відповідно до ч. 1 ст. 46 Цивільного кодексу України фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку - протягом шести місяців.

Оголошення особи померлим має своїм призначенням усунення невизначеності, яка склалася щодо правовідносин за участю особи, яка тривалий час є відсутньою за місцем свого постійного проживання і місце перебування якої невідоме.

Рішення про оголошення фізичної особи померлою приймається судом за наявності таких підстав: 1) відсутність особи в місці її постійного проживання; 2) відсутність відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона зникла безвісті за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку - протягом шести місяців.

Особливості цієї категорії справ, є те що висновок суду про оголошення громадянина померлим ґрунтується на юридичному припущенні смерті особи.

Як роз`яснено у п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року за № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів,що мають юридичне значення», слід звернути увагу суду на необхідність відрізняти оголошення особи померлою від встановлення факту смерті особи. Оголошення фізичної особи померлою - це ствердження судовим рішенням припущення про смерть даної особи, тобто констатація високого ступеня ймовірності смерті. Встановлення факту смерті можливо, якщо суд на підставі незаперечних доказів ствердить, тобто доведе обставини, які вірогідно свідчать про смерть особи у точно визначений час, обставини, за яких настала смерть і факт неможливості реєстрації органом державної РАЦС факту смерті.

Порядок оголошення фізичної особи померлою встановлюється ЦПК України.

При цьому заявник має мати особисту цивільну-правову заінтересованість і зміні правового стану особи, яку він просить оголосити померлою. Для підтвердження цього повинні бути наведені обставини, які свідчать про те, що між заявником та особою, яку він просить оголосити померлою існують особисті або майнові правовідносини-матеріально-правовий зв`язок або за відсутності такого зв`язку - дані про те, що відсутність фізичної особи є для заявника перешкодою у реалізації суб`єктивних прав або виконання обов`язків.

Відповідно до ст. 47 ЦК України правові наслідки оголошення фізичної особи померлою прирівнюються до правових наслідків, які настають у разі смерті. Спадкоємці фізичної особи, яка оголошена померлою, не мають права відчужувати протягом п`яти років нерухоме майно, що перейшло до них у зв`язку з відкриттям спадщини. Нотаріус, який видав спадкоємцеві свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно, накладає на нього заборону відчуження.

Відповідно до ст. 48 ЦК України, у випадку, якщо фізична особа, яка була оголошена померлою, з`явилась, або якщо одержано відомості про місце її перебування, суд за місцем перебування цієї особи, або суд, що постановив рішення про оголошення її померлою, за заявою цієї особи або іншої заінтересованої особи скасовує рішення суду про оголошення фізичної особи померлою.

Згідно ч. 3 ст. 46 ЦК України фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це.

Матеріалами справи підтверджується, що місце знаходження ОСОБА_5 невідоме, він не виходить на зв`язок з рідними, а отже ймовірно є особою, що померла, але юридично це не оформлено.

Суд звертає увагу на те, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права (ч. 1 ст. 8 Конституції України). Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (ч. 1 ст. 129 Конституції України).

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Так, у рішенні «Belletv.France»(«Беллепроти Франції») від 04.12.1995 року Європейський суд з прав людини зазначив, що ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод містить гарантії справедливого судочинства, одним із аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

Такий висновок суду узгоджується із позицією Верховного Суду висловленою у постанові № 733/324/21 від 15.09.2021 року.

Враховуючи вище викладене, оцінивши наведені заявником обставини та мету, з якою їй необхідно оголосити особу померлою, є підстави для висновку про наявність між заявником та особою, яку вона просить оголосити померлою, матеріально-правового зв`язку, а саме, з метою реалізації спадкового права.

З урахуванням наведеного, у суду не має підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, повідомлених заявниками у заяві та в судовому засіданні. Задоволення заяви має для заявника юридичне значення.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що заява про оголошення фізичної особи померлою є обґрунтованою і підлягає задоволенню.

При цьому, суд вважає за необхідне роз`яснити заявнику, що у випадку, якщо фізична особа, яка була оголошена померлою, з`явилася або якщо одержано відомості про місце її перебування, суд за місцем перебування цієї особи або суд, що постановив рішення про оголошення її померлою, за заявою цієї особи або іншої заінтересованої особи скасовує рішення суду про оголошення фізичної особи померлою.

Згідно ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 10, 89, 259, 263, 264, 265, 268 ЦПК України, ст. 46 ЦК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , Заінтересовані особи: Комунарський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про оголошення особи померлою задовольнити.

Оголосити померлим громадянина України ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , з часу набрання законної сили рішенням суду.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення (ч. 1 ст. 354 ЦПК України).

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду (ч. 2 ст. 354 ЦПК України).

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 ЦПК України (ч. 3 ст. 354 ЦПК України).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано (ч. 1 ст. 273 ЦПК України).

У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч. 2 ст. 273 ЦПК України).

Суддя А.В.Михайлова

Присяжні: Л.Б.Романченко

С.П.Барбаш