Справа №464/2532/25 Головуючий у 1 інстанції:Шашуріна Г.О.
Провадження №22-ц/811/3048/25 Доповідач в 2-й інстанції:Левик Я. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

судді-доповідача: Левика Я.А.,

суддів: Крайник Н.П., Шандри М.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Сихівського районного суду м.Львова в складі судді Шашуріної Г.О. від 19 серпня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Сихівський відділ державної виконавчої служби у м.Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про стягнення неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів на утримання дитини, -

в с т а н о в и л а :

рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 19 серпня 2025 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 4 715 гривень 11 копійок неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також 1 211,20 грн. судового збору.

У решті вимог позову відмовлено.

Вказане рішення оскаржила ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі просить скасувати рішення Сихівського районного суду м.Львова від 19 серпня 2025 року та ухвалити нове, яким позов задовольнити.

Вважає, що рішення прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що суд першої інстанції при визначені розміру пені використав розрахунок заборгованості по аліментах з виконавчого провадження №71433049 щодо аліментів на її утримання, що не є предметом розгляду даної справи. Звертає увагу, що у результаті пеня була розрахована не на заборгованість за аліментами на утримання дитини, а інший об?єкт правовідносин. Відповідно до розрахунку заборгованості вказаного виконавчого провадження, сума нарахованої заборгованості згідно виконавчого документу 464/5508/22 становить 122 475,19 грн. З урахуванням часткової сплати заборгованості відповідачем у розмірі 65 970,78 грн., сума заборгованості станом на 01.08.2025 становить 56 504,41 грн. Також, вважає, що при розгляді справи суд першої інстанції покликався на неналежний доказ, а саме розрахунок виконавчої служби у провадженні, який не стосується аліментів на дитину. Вказує, що виконавче провадження щодо сплати аліментів на утримання дитини має інший правовий статус та інший об?єкт стягнення. Використання цих даних для визначення пені на дитину призводить до неправомірного зменшення суми стягнення, а отже до порушення прав апелянта на справедливе та законне визначення суми заборгованості. Розмір стягнутої пені визначено некоректно, що прямо впливає на фінансові зобов`язання відповідача. Крім того, виникає ризик подальших суперечностей у виконавчому провадженні, оскільки розрахунок пені не відповідає фактичній заборгованості за аліментами на утримання дитини.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши доводи учасників справи в межах мотивів позовної заяви, письмових пояснень представника відповідача, апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Із змісту оскаржуваного рішення вбачається, що суд першої інстанції, посилаючись, зокрема, на ст.549 ЦК України, ст.ст.12, 13, 81, 211, 263, 171 ЦПК України, ст.ст.180, 196 СК України, постанову Верховного Суду від 14 грудня 2020 року у справі №661/905/19, постанову Верховного Суду від 19 січня 2022 року у справі №711/679/21, постанову Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі №572/1762/15-ц та задовольняючи позов частково, виходив з того, що позивачка та відповідач перебували в зареєстрованому шлюбі з 29.12.2021, який розірвано рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 11.09.2023. У шлюбі народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 27.07.2022. Судовим наказом Сихівського районного суду м.Львова від 09 грудня 2022 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_4 аліменти в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 10.08.2022 і до досягнення повноліття. Як вбачається із розрахунку заборгованості по аліментах у виконавчому провадженні № 71433049 станом на 01.08.2025 заборгованість відповідача по сплаті аліментів на утримання сина ОСОБА_4 становить 9 430 грн 22 коп. Позивачкою, з врахуванням методики обчислення неустойки, надано розрахунок пені за прострочення сплати аліментів, згідно якого розмір пені за період з 01.11.2022 по 01.06.2025 становить по 80 494,70 грн. Разом із тим, судом встановлено, що з часу набрання рішенням про стягнення аліментів законної сили відповідач систематично сплачував визначений судом розмір аліментів, заборгованість по таких з часу подавання позову значно зменшилася. Враховуючи часткове виконання відповідачем з часу набрання рішенням суду про стягнення аліментів своїх зобов`язань, обставини виникнення заборгованості, часткове погашення такої, суд вважав наявними підстави для зменшення розміру пені до 50% від існуючого на час пред`явлення позову розміру заборгованості, що буде достатньою санкцією за неналежне виконання зобов`язань, з огляду на те, що таке не звільняє відповідача від сплати боргу у повному обсязі. З огляду на зазначені обставини, суд дійшов висновку, що з відповідача в користь позивачки підлягає стягненню неустойка (пеня) за прострочення сплати аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 4 715,11 грн.

Колегія суддів вважає, що такі висновки суду першої інстанції частково відповідають обставинам, що мають значення для справи та вимогам закону, однак у певній частині їм не відповідають, а тому рішення суду підлягає зміні.

У квітні 2025 року ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_2 , третя особа Сихівський відділ державної виконавчої служби у м.Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про стягнення неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів на утримання дитини, в якому просила:

- стягнути з ОСОБА_2 на користь позивачки неустойку за несвоєчасну сплату аліментів на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 80 494, 70 грн. по виконавчому провадженню №464/5308/24.

В обґрунтування заявлених вимог зазначала, що 29.12.2021 року шлюб між позивачкою та відповідачем було розірвано. З відповідачем вони мають спільного неповнолітнього сина ОСОБА_4 . Після розірвання шлюбу син проживає з позивачкою та знаходиться та її повному утриманні. Рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 09.12.2022 року відповідач зобов?язаний сплачувати аліменти на її користь на утримання сина, у розмірі частини його заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 08.11.2022 року до досягнення дитиною повноліття. Однак, відповідач тривалий час офіційно не працює і матеріальної допомоги на утримання сина сплачує не в повному обсязі. Внаслідок невиконання відповідачем рішення Сихівського районного суду м. Львова від 09.12.2022 року за ним утворилася заборгованість по виплаті аліментів на утримання сина за період з 08.11.2022 по 15.04.2025 в розмірі 61 315 грн. Зазначала, що відповідачу про дане зобов`язання було відомо. Згідно розрахунку про заборгованість ним частково сплачено заборгованість по аліментах на утримання сина за наступні періоди вказані у розрахунку. Таким чином, за проведеними розрахунками, за період з 08.11.2022 по 15.04.2025, неустойка за несвоєчасну сплату аліментів ОСОБА_2 на утримання сина становить: 80 494грн. Окрім цього, просила врахувати суд те, що відповідач є працездатною особою, не має на утриманні інших неповнолітніх дітей та непрацездатних батьків, у лікарів нарколога та психіатра на обліку не перебуває, хронічних захворювань, які б перешкоджали йому виконати свій обов?язок щодо отримання дитини - не має. Як відомо позивачці, відповідач має дохід від роботи на баштовому крані та роботі таксистом.

Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства (частина дев`ята статті 7 СК України).

Відповідно до частини другої статті 141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Обсяг відповідальності батьків не залежить від проживання їх разом чи окремо від дитини, і цей факт не звільняє від обов`язку забезпечувати такі умови життя дитини, які є достатніми для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, соціального та духовного розвитку.

Згідно із частиною четвертою статті 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 180 СК України батьки зобов`язанні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (частина третя статті 182 СК України).

Згідно ст. 196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але неї більше 100 відсотків заборгованості. У разі застосування до особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, заходів, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України "Про виконавче провадження", максимальний розмір пені повинен дорівнювати різниці між сумою заборгованості та розміром застосованих заходів примусового виконання, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України "Про виконавче провадження". Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Неустойка не сплачується, якщо платник аліментів є неповнолітнім. У разі прострочення оплати додаткових витрат на дитину з вини платника такий платник зобов`язаний на вимогу одержувача додаткових витрат сплатити суму заборгованості за додатковими витратами з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних із простроченої суми. Платник додаткових витрат вважається таким, що прострочив оплату, якщо він не виконав свій обов`язок щодо оплати додаткових витрат у строк, встановлений рішенням суду або за домовленістю між батьками, а в разі їх відсутності або у разі невстановлення такого строку після спливу семи днів після пред`явлення відповідної вимоги одержувачем додаткових витрат, який фактично їх оплатив.

Отже, відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною першою статті 196 СК України. Обов`язок доведення відсутності вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів покладається на боржника.

Неустойка (пеня) це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 квітня 2019 року у справі №333/6020/16-ц (провадження № 14-616цс18) відступила від висновків Верховного Суду України щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у раніше прийнятих постановах від 02 листопада 2016 року у справі № 6-1554цс16, від 16 березня 2016 року у справі № 6-2589цс15, від 03 лютого 2016 року у справі № 6-1477цс15 та від 16 березня 2016 року у справі № 6-300цс16, і дійшла висновку, що пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити на один відсоток.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачка ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 перебували в зареєстрованому шлюбі з 29.12.2021, який розірвано рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 11.09.2023.

Також, у шлюбі у позивачки та відповідача народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 27.07.2022.

Судовим наказом Сихівського районного суду м.Львова від 09 грудня 2022 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_4 аліменти в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 10.08.2022 і до досягнення повноліття.

Задовольняючи частково позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що із розрахунку заборгованості по аліментах у виконавчому провадженні № 71433049 станом на 01.08.2025 заборгованість відповідача по сплаті аліментів на утримання сина ОСОБА_4 становить 9 430 грн 22 коп.

Згідно наданим позивачем розрахунку пені за прострочення сплати аліментів - розмір пені за період з 01.11.2022 по 01.06.2025 становить 80 494,70 грн.

Враховуючи часткове виконання відповідачем з часу набрання рішенням суду про стягнення аліментів своїх зобов`язань, обставини виникнення заборгованості, часткове погашення такої, суд першої інстанції вважав наявними підстави для зменшення розміру пені до 50% від існуючого на час пред`явлення позову розміру заборгованості.

Однак, колегія суддів не погоджується із такими висновками суду першої інстанції, оскільки, як вбачається з матеріалів справи, станом на дату подачі позову в Сихівський районний суд м.Львова заборгованість за аліментами необхідними до стягнення на утримання сина сторін у відповідача складала 61 315, 79 грн. (а.с.12-14).

Довідка ж, на яку посилався суд, із заборгованістю 9430,22 грн. не стосується даних правовідносин сторін, оскільки є заборгованістю за аліментами за іншим рішенням суду, що стосується стягнення аліментів на тримання позивачки у ВП №71333049 (а.с. 111-112) у даному ж спорі йдеться про аліменти, які нараховуються на утримання дитини у ВП 71163675.

Також, ухвалою суду від 19.08.2025 року відмовлено у прийнятті до розгляду заяви про уточнення позовних вимог де йшлося про стягнення пені за несплату аліментів на утримання позивачки та такі вимоги судом не розглядалися.

Із розрахунку заборгованості зі сплати аліментів згідно вищевказаного рішення від 09 грудня 2022 року державного виконавця, який помилково не був врахований судом при ухваленні рішення вбачається, що заборгованість відповідача ОСОБА_2 по сплаті аліментів за період з листопада 2022 року по лютий 2025 року становить 61315,79 грн., (а.с. 12-14).

З вказаного розрахунку вбачається, що не заперечується, також, і позивачкою, що відповідачем всього було сплачено 43711,90 грн.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що сума заборгованості зі сплати аліментів у ОСОБА_2 утворилась з його вини, який своєчасно належним чином не виконував свої обов`язки, що тягне відповідальність у вигляді неустойки. Доказів того, що заборгованість за аліментами виникла внаслідок несвоєчасної виплати заробітної плати, затримки або неправильного перерахування аліментів банками, матеріали справи не містять, а тому, звертаючись до суду з цим позовом, ОСОБА_5 набула право на стягнення з відповідача неустойки, виходячи із розміру заборгованості за аліментами, яка існувала на час звернення до суду з цим позовом.

Відповідно до вимог статті 196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості, про що йшлося.

Отже, з відповідача ОСОБА_2 підлягала стягненню неустойка, нарахована за період з листопада 2020 року по лютий 2025 року у розмірі не більше 61315,79 грн., що становить 100 відсотків заборгованості за аліментами за спірний період, однак була стягнута судом у меншому розмірі.

Згідно правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної від 25 квітня 2018 року, викладеної у постанові №572/1762/15-ц, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.

Вказане, також, відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 26.02.2020 року у справі №208/7353/16-ц та в постанові від 20 травня 2020 року у справі №127/20291/16-ц.

Посилання позивачки в апеляційній скарзі на те, щозагальна сума неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів складає 80494,70 грн. слід вважати помилковими, оскільки пеня не може бути більшою розміру заборгованості за аліментами станом на час звернення до суду та спростовується розрахунком заборгованості зі сплати аліментів від 15.04.2025 наданим державним виконавцем Сихівського ВДВС у м. Львові Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Львів), який ніким не оскаржувався та не спростований належними та допустимими доказами.

Зважаючи на вказане, апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення. Рішення ж суду першої інстанції слід змінити. А саме слід збільшити розмір неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів на утримання неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підлягає стягненню з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_4 на користь ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_5 з 4 715,11 грн. до 61 315,79 грн. В задоволенні решти позову слід відмовити.

Вказаним слід визнати доводи апеляційної скарги частково обґрунтованими та таку задовольнити частково, як і заявлені позовні вимоги.

Враховуючи те, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, рішення Сихівського районного суду м.Львова від 19 серпня 2025 року змінено, збільшено розмір неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів на утримання неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підлягає стягненню з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_4 на користь ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_5 з 4715,11 грн. до 61 315,79 грн. , слід пропорційно до задоволених позовних вимог, враховуючи те, що позов задоволено на 76,17%, стягнути з відповідача ОСОБА_2 в дохід держави 922,57 грн. судового збору (враховуючи те, що позивачка звільнена від сплати судового збору на підставі п.3 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір») за розгляд справи судом першої інстанції змінивши рішення і в цій частині, та відповідно, також, слід стягнути з відповідача ОСОБА_2 в дохід держави 1383,85 грн. судового збору за розгляд справи судом апеляційної інстанції.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 ч.1 п.3, 376 ч.1 п.2-4, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

п о с т а н о в и л а :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Сихівського районного суду м.Львова від 19 серпня 2025 року змінити.

Збільшити розмір неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів на утримання неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підлягає стягненню з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_4 на користь ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_5 з 4715,11 грн. до 61 315,79 грн.

В задоволенні решти позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави 922,57 грн. судового збору за розгляд справи судом першої інстанції.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави 1383,85 грн. судового збору за розгляд справи судом апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення постанови безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 18 грудня 2025 року.

Судді: Я.А. Левик

Н.П. Крайник

М.М. Шандра