РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2025 року

Рівненський міський суд Рівненської області в складі:

головуючого судді Тимощука О.Я.

при секретарі Ковальчук О.Б.,

за участю представника позивачки адвоката Полюхович О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в мiстi Рiвне в режимі відеоконференції цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про стягнення коштів,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ГУ ПФУ в Рівненській області, в якому просить стягнути з відповідача на її користь в порядку спадкування належну ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 суму нарахованої, але невиплаченої пенсії в розмірі 182 154,52 грн. на виконання рішення Рівненського окружного адміністративного суду у справі № 460/24641/22 від 22.09.2022 року.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що вона є донькою ОСОБА_2 .

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду у справі № 460/24641/22 позовні вимоги ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області задоволено, яким:

- визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Рівненській області, щодо ненарахування і невиплати ОСОБА_2 з 08.01.2022 року доплати до пенсії, як непрацюючому пенсіонеру, що проживає на території гарантованого добровільного відселення, передбаченої статтею 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» № 796-XII від 28.02.1991 року;

- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Рівненській області здійснити з 08.01.2022 року нарахування та виплату ОСОБА_2 доплату до пенсії, як непрацюючому пенсіонеру, що проживає на території гарантованого добровільного відселення, у розмірі визначеному статтею 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» № 796-XII від 28.02.1991 року, у розмірі, що дорівнює двом мінімальним заробітним платам (згідно із Законом про Державний бюджет України на відповідний рік).

ІНФОРМАЦІЯ_1 її мати померла і після її смерті відкрилася спадщина.

Згідно довідки № 307/02-14 від 17.09.2024 року виданої приватним нотаріусом Вараського районного нотаріального округу Рівненської області Рибоваловою О.В., після смерті ОСОБА_2 заведено спадкову справу № 157/2023, позивачка є спадкоємцем, інших спадкоємців немає.

Вважає, що нарахована, але не виплачена для померлої ОСОБА_2 пенсія у розмірі 182 154,52 грн. входить до складу спадщини, а тому вона, як спадкоємець, має право на її отримання, що змушує її звертатись з даним позовом до суду.

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 29.07.2025 року відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання.

15.08.2025 року через підсистему «Електронний суд» представником відповідача ОСОБА_3 подано відзив на позовну заяву, в якому ГУ ПФУ в Рівненській області не погоджується із доводами наведеними у позовній заяві у повному обсязі та вважає, що даний позов не підлягає до задоволення.

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 04.11.2025 року закрито підготовче провадження по справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про стягнення коштів та призначено справу до судового розгляду.

Представник позивачки адвокат Полюхович О.І. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав викладених у позовній заяві, просить їх задоволити.

Представник відповідача в судове засідання не з`явилася, повідомлялася про час та дату розгляду справи належним чином, в п. 2 прохальної частини відзиву на позовну заяву просить розгляд справи проводити у відсутність представника.

Заслухавши думку представника позивачки адвоката Полюхович О.І., дослідивши матеріали справи і наявні в них докази, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду у справі № 460/24641/22 позовні вимоги ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області задоволено, яким:

- визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Рівненській області, щодо ненарахування і невиплати ОСОБА_2 з 08.01.2022 року доплати до пенсії, як непрацюючому пенсіонеру, що проживає на території гарантованого добровільного відселення, передбаченої статтею 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» № 796-XII від 28.02.1991 року;

- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Рівненській області здійснити з 08.01.2022 року нарахування та виплату ОСОБА_2 доплату до пенсії, як непрацюючому пенсіонеру, що проживає на території гарантованого добровільного відселення, у розмірі визначеному статтею 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» № 796-XII від 28.02.1991 року, у розмірі, що дорівнює двом мінімальним заробітним платам (згідно із Законом про Державний бюджет України на відповідний рік).

ОСОБА_2 є матір`ю позивачки ОСОБА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 померла.

Після смерті ОСОБА_2 заведено спадкову справу № 157/2023, в якій спадкоємцем є позивачка.

На день смерті ОСОБА_2 і на час розгляду справи наявна заборгованість з виплати доплати до пенсії по вищевказаному рішенню суду в сумі 182 154,52 грн., яка ввійшла до обсягу спадкового майна. Вказана сума боргу підтверджена відповідачем у поданому відзиві.

09.04.2025 року приватним нотаріусом Вараського районного нотаріального округу Рівненської області Рибоваловою О.В. на ім`я позивачки видано свідоцтво про право на спадщину за законом на суму боргу (недоотриманої суми) 182 154,52 грн. нарахованої на ім`я її матері, згідно вищевказаного рішення суду від 22.09.2022 року.

09.04.2025 року позивачкою подано заяву до відповідача, відповідно до визначеної форми, якою вона просила відповідача виплатити недоотриману суму пенсії, яка ввійшла в спадкову масу.

Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області 1700-0202-8/37504 від 23 травня 2025 року повідомлено ОСОБА_1 про те, що сума коштів, нарахованих (не виплачених) ОСОБА_2 на виконання рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 22.09.2022 року у справі № 460/24641/22, постанови про відкриття виконавчого провадження Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Рівненській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) від 20.03.2023 року ВП № 71187329, окремої ухвали Рівненського окружного адміністративного суду від 19.06.2023 року за період з 08.01.2022 року по 31.07.2023 року становить 182 154,52 грн.

Відповідач не виплатив для позивачки вказану суму коштів, про що вказав у відзиві, з підстав відсутності відповідного фінансування.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, спричинена поведінкою іншої особи.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина першастатті 16 ЦК України).

Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту.

Конституцією України (стаття 41) та статтею 1 Першого протоколу доКонвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Частиною 1 ст. 316 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України), крім прав і обов`язків що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: 1) особисті немайнові права; 2) право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; 3) право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 4) права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; 5) права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 ЦК України (стаття 1219 ЦК України).

За змістом ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені устаттях 1261-1265 цього Кодексу.

За нормами ст. 1227 ЦК України суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини (ст. 1227 ЦК України).

У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст. 1261 ЦК України).

В силу ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно з ч. 1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. Нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Згідно ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали. Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 91 Закону України «Про пенсійне забезпечення» суми пенсії, що належали пенсіонеру і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності входять до складу спадщини.

Отже, положення ч.ч. 2, 3 ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», не обмежують право на отримання сум пенсії, що належала пенсіонерові і не була ним отримана у зв`язку з його смертю. Ці положення тільки визначають подію, умови, час, коло осіб і їх правове становище, предмет правовідносин, із настанням яких можлива виплата недоотриманої пенсії померлого пенсіонера. Приміром, недоотримана пенсія померлого пенсіонера виплачується як пенсія членам його сім`ї за умови, якщо саме ці суб`єкти правовідносин звернулися за її виплатою упродовж шести місяців з дня відкриття спадщини, а якщо у цей проміжок часу не звернулися, сума недоотриманої пенсії набирає іншої правової якості - переходить у спадщину, яку члени сім`ї та/або інші особи, але вже як спадкоємці, можуть отримати як спадщину.

Зазначене узгоджується з правовими висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 23 вересня 2020 року у справі № 428/6685/19, від 30 січня 2024 року у справі № 420/8604/21.

Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 14 лютого 2022 року у справі № 243/13575/19 (провадження № 61-11268сво20) зазначив, що «тлумачення статті 1227 ЦК України доводить, що:

- цією правовою нормою встановлено сингулярне правонаступництво членів сім`ї спадкодавця на отримання належних йому та не отриманих ним за життя грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат. Указані суми включаються до складу спадщини лише у разі відсутності у спадкодавця членів сім`ї чи їх відмови від права на отримання вказаних сум. Специфіка правонаступництва прав на отримання сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат обґрунтовується необхідністю: а) створення умов для охорони майнових інтересів членів сім`ї спадкодавця в разі, коли вони не є його спадкоємцями; б) забезпечення можливості реалізації права на одержання членами сім`ї спадкодавця належних йому грошових коштів без дотримання передбаченої ЦК України процедури оформлення спадщини;

- право на одержання грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат виникає у членів сім`ї спадкодавця внаслідок вказівки закону (стаття 1227 ЦК України) та додаткового юридичного факту - смерті спадкодавця. Окрім цього, звичайно, необхідно, щоб спадкодавець не реалізував належне йому право на отримання певних сум. Причини, через які ці суми не були отримані, можуть бути різноманітними, але закон не надає їм юридичного значення. Моментом, з якого виникатимуть права на отримання виплат, буде момент смерті спадкодавця. Законодавець не вказує, що перехід права на отримання цих сум є спадкуванням, а члени сім`ї - спадкоємцями. Це має важливе значення, оскільки дозволяє зробити висновок, що на набуття права на одержання грошових сум відповідно достатті 1227 ЦК Українине поширюються норми про спадкування за заповітом або законом, зокрема, щодо усунення від спадкування (стаття 1224 ЦК України), прийняття, строків прийняття та оформлення спадщини, врахування цих сум при визначенні розміру обов`язкової частки (стаття 1241 ЦК України), задоволення вимог кредиторів (стаття 1281 ЦК України). Відповідно, при включенні зазначених прав до складу спадщини їх спадкування має відбуватися за правилами, встановленими для спадкування за заповітом або законом;

- право на перерахунок певних виплат, яке мав винятково спадкодавець, що був їх одержувачем, оскільки така можливість пов`язана з його суб`єктивним правом (зокрема право на страхові виплати). Саме тому у членів сім`ї спадкодавця або ж у спадкоємців не виникає права вимагати перерахунку відповідних сум. Теж саме стосується і випадку вимагати призначення тієї чи іншої виплати. Тому потрібно відмежовувати ситуації при застосуванні положеньстатті 1217 ЦК України, за яких члени сім`ї чи спадкоємці вимагають перерахунку чи призначення певних виплат, та випадки, за яких спадкодавцю неправомірно припиняють ті чи інші виплати».

Для приватного права апріорі властивою є така засада, як розумність. Розумність характерна як для оцінки/врахування поведінки учасників цивільного обороту, тлумачення матеріальних приватно-правових норм, що здійснюється при вирішенні спорів, так і для тлумачення процесуальних норм (див., зокрема, постанову Верховного Суду від 16 червня 2021 року у справі № 554/4741/19, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2022 року у справі № 520/1185/16-ц, постанову Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року у справі № 209/3085/20).

Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом. Судові рішення не можуть бути переглянуті іншими органами чи особами поза межами судочинства, за винятком рішень про амністію та помилування (частини друга, четверта, сьомастатті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами (частина першастатті 18 ЦПК України).

Тлумачення ст. 1227 ЦК України, з урахуванням принципу розумності, свідчить, що невиконання рішення суду, яке ухвалено за життя спадкодавця та набрало законної сили, про зобов`язання пенсійного фонду здійснити перерахунок та виплату спадкодавцю пенсії, не позбавляє його спадкоємця (спадкоємців) можливості спадкувати право на отримання грошових сум пенсії. У розумінні положеньстатті 1227 ЦК Україниці суми вважаються такими, що належали до виплати спадкодавцю. Правопорядок не може допускати ситуації коли нівелюється законна сила судового рішення. Очевидно, що такий підхід дозволяє отримати результати, яких розум і справедливість могли б очікувати.

Як встановлено судом, за життя мати позивачки ОСОБА_2 оскаржувала бездіяльність ГУ ПФУ у Рівненській області щодо відмови у нарахуванні доплати до пенсії, рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 22.09.2022 року у справі № 460/24641/22, яке ухвалене за життя спадкодавця, зобов`язано ГУ ПФУ у Рівненській області здійснити ОСОБА_2 нарахування та виплату доплати до пенсії, однак сума доплати до пенсії, що належала ОСОБА_2 залишилася недоодержаною у зв`язку з її смертю, тому суд доходить висновку, що позивачка успадкувала належну її матері суму доплати до пенсії відповідно до положень ст. 1227 ЦК України, а відтак належним та ефективним способом захисту її прав буде стягнення з відповідача суми доплати до пенсії, яка належала її матері та була нарахована на виконання рішення Рівненського окружного адміністративного суду у справі № 460/24641/22, але не була нею отримана за життя.

За таких обставин, суд доходить висновку, що поданий позивачкою ОСОБА_1 позов є обґрунтованим та підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 7, 10, 76, 263- 265, 268, 273, 354ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про стягнення коштів задоволити.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області на користь ОСОБА_1 в порядку спадкування суму коштів в розмірі 182 154 грн. 52 коп., яка нарахована, але не виплачена померлій ОСОБА_2 на виконання рішення Рівненського окружного адміністративного суду у справі № 460/24641/22 від 22.09.2022 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Рівненського апеляційного суду через Рівненський міський суд шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ).

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (33028, м. Рівне, вул. О.Борисенка, 7, код ЄДРПОУ - 21084076).

Суддя Рівненського

міського суду О.Я. Тимощук