Справа № 467/1315/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.12.2025 року Арбузинський районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого судді Явіци І.В.

з участю секретаря судового засідання Рожкової Т.М.

прокурора Мокряк І.М.

представника відповідача Фоменка А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в с-щі Арбузинка клопотання першого заступника керівника Первомайської окружної прокуратури Миколаївської області Сілецької Оксани Євгенівни про скасування заходу забезпечення позову,

ВСТАНОВИВ:

Звернення умотивоване тим, що ухвалою Арбузинського районного суду Миколаївської області від 11 вересня 2024 року було забезпечено цивільний позов окружної прокуратури до Арбузинської селищної ради, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ФГ «Віра» про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою шляхом визнання незаконним та скасування рішень, скасування державної реєстрації та повернення земельних ділянок.

Зокрема, судом було застосовано заборону ОСОБА_5 вчиняти із земельною ділянкою з кадастровим номером :11:000:0245 дії, спрямовані на зміну цільового призначення, поділ або об`єднання з іншими земельними ділянками, укладання договорів та інших правочинів щодо неї.

У зв`язку з тим, що позов прокуратури було задоволено рішенням Арбузинського районного суду Миколаївської області від 03 квітня 2025 року, яке набрало законної сили 14 липня 2025 року, то є необхідність у скасуванні застосованого судом заходу його забезпечення з метою вчинення відповідних реєстраційних дій.

В судовому засіданні прокурор підтримав висунуті вимоги з підстав, що викладені у клопотанні.

Представник відповідача Арбузинської селищної ради проти задоволення клопотання не заперечував із посиланням на те, що скасування заходу забезпечення позову не порушить прав учасників справи і не матиме негативних наслідків для їх інтересів.

Представник відповідача ОСОБА_5 адвокат Порхун В.М. заявив про розгляд клопотання за його відсутності та відсутності його довірительки та одночасно висловив свою позицію відносно порушеного прокурором питання.

Зокрема, посилався на відкриття судом касаційної інстанції провадження у справі №467/1315/24 за скаргою ОСОБА_5 на рішення Арбузинського районного суду Миколаївської області від 03 квітня 2025 року та на постанову Миколаївського апеляційного суду від 17 липня 2025 року.

З цим, просив у задоволенні клопотання відмовити.

Інші учасники справи про дату, час і місце повідомлялись шляхом направлення судових повісток за вказаними у матеріалах справи адресами, але причин свого неприбуття не повідомляли, ніяких заяв і клопотань до суду не направляли.

У свою чергу, суд, при розгляді внесеного прокурором клопотання і прийнятті рішення за ним, виходив із відсутності у нього можливості перевірити викладені у клопотанні обставини, зокрема, щодо дати ухвалення рішення судом першої інстанції, а так само і дати набрання ним законної сили, у тому числі, й щодо безпосередньо застосованого судом заходу забезпечення відносно конкретної земельної ділянки із присвоєним їй кадастровим номером.

Зокрема, судового рішення, яким було застосовано захід забезпечення, заявник до клопотання не додала, так само яка і судового рішення по суті вирішеного спору з відміткою про дату набрання ним законної сили.

При цьому, прокурор був учасником цивільної справи, в межах якої було забезпечено позов, і отримував процесуальні рішення суду, принаймні, має право на їх отримання, що вказує на відсутність у нього перешкод у наданні відповідних доказів на підтвердження викладених у клопотанні обставин.

У той час, як 12 листопада 2025 року за вих. № 17923/25 матеріали цивільної справи № 467/1315/24 були направлені до Верховного суду у зв`язку із відкриттям касаційного провадження, що позбавляє суд можливості дослідити їх з метою встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного прийняття рішення по суті заявленого прокурором клопотання.

Суд відхиляє доводи прокурора про відсутність встановлених законом вимог у частині надання доказів на підтвердження викладених у клопотанні обставин, оскільки така позиція суперечить принципу диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст.13 ЦПК України).

У той час, як збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом ( ч.2 ст.13 ЦПК України).

Дана ситуація не відноситься до випадків, коли суд може збирати докази на власною ініціативою.

І суд не зобов`язаний приймати рішення на підставі самих лише по собі тверджень без їх перевірки доказами, поданими заявником у встановленому законом порядку.

Бо таке не відповідає правовому принципу «affirmanti incumbit probatio» («хто стверджує, той і доводить»), який означає, що тягар доказування лежить на особі, яка висуває твердження, щоб підтвердити його обґрунтованість.

А завдання і основні засади цивільного судочинства, визначені ст.2 ЦПК України, розповсюджуються на цій процесуальні дії суду, права та обов`язки учасників справи.

У той час, як на підставі ч.2 ст. 2 ЦПК України суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Тому доводи про те, що ЦПК України не передбачає надання заявником доказів на підтвердження викладених у клопотанні обставин, не ґрунтуються на законі.

Крім цього, за правилом ч.7 ст. 158 ЦПК України у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Тому якщо дата набрання судовим рішенням законної сили у клопотанні вказана вірно, то слід дійти висновку, що на день звернення із ним заходи забезпечення позову вже не діяли, так як з 14 липня 2025 року по 05 грудня 2025 року сплинуло більше, ніж 90 днів.

Водночас, за клопотанням учасника справи заходи забезпечення позову можуть бути скасовані або в ході розгляду справи, або ж до сплину 90 днів з дня набрання рішенням законної сили, або якщо позивач не подав позов після застосування таких заходів до його пред`явлення.

У всіх інших випадках, як і у цій ситуації, заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили.

Будь якої інформації про неможливість вчинити реєстраційні дії відносно земельної ділянки у рамках виконання рішення суду першої інстанції (внести реєстраційний запис про зняття заборони) без ухвали про скасування заходів забезпечення позову у суду немає.

Відповідно, слід дійти висновку про недостатність правових підстав для скасування заходів забезпечення позову у справі №467/1315/25 на цей час.

Тому суд ухвалює про відмову у задоволенні внесеного прокурором клопотання з мотивів, що наведені ним вище.

І не заперечує права повторного звернення із таким самим клопотанням, якщо перестануть існувати обставини, що зумовили відмову у задоволенні цього звернення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 158, 258-261 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання першого заступника керівника Первомайської окружної прокуратури Миколаївської області Сілецької Оксани Євгенівни про скасування заходу забезпечення позову відмовити.

Роз`яснити, що згідно ч.6 ст.158 ЦПК України відмова у скасуванні забезпечення позову не перешкоджає повторному зверненню з таким самим клопотанням при появі нових обставин, що обґрунтовують необхідність скасування забезпечення позову.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання письмової апеляційної скарги на неї безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом 15 (п`ятнадцяти ) днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 15 (п`ятнадцяти) днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Ірина Явіца