ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/818/2115/25 Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: визнання права власності
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2025 року м. Харків.

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Яцини В.Б.

суддів колегії Мальованого Ю.М., Пилипчук Н.П.,

за участю секретаря судового засідання Шевцової К.Є.,

перевіряючи матеріали справи за заявою представника ОСОБА_1 -адвоката Москаленко Наталії Іванівни про часткову відмову від апеляційної скарги представника ОСОБА_1 - адвоката Москаленко Наталії Іванівни на ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 14 січня 2025 року, у справі № 638/21296/24, за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл спільного майна подружжя,

в с т а н о в и в :

Ухвалою від 14.11.2024 відкрито загальне позовне провадження по справі № 638/21296/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл спільного майна подружжя. Підготовче засідання призначено на 9 год. 10 хв. 02.12.2024.

Підготовче судове засідання неодноразово відкладалося.

Представники Сторін у судове засідання не з`явилися.

14.01.2025 представник Позивача надав заяву про відкладення розгляду справи, у якому посилається на неможливість прибуття у судове засідання у зв`язку із відсутністю технічної можливості, та клопотання про участь у судових засіданнях в режимі відеоконференції.

14.01.2025 представник Відповідача надав клопотання про відкладення судового засідання на іншу дату, у зв`язку з перебуванням на лікарняному.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 14 січня 2025 року відмовлено в задоволенні клопотання представника Позивача про відкладення розгляду справи.

Відмовлено в задоволенні клопотання представника Відповідача про відкладення розгляду справи.

Відмовлено в задоволенні клопотання представника Позивача про участь у судових засіданнях в режимі відеоконференції.

Закрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя в частині визнання спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 об`єкта нерухомого майна - квартири АДРЕСА_1 , та визнання особистою приватною власністю вказаного об`єкту за ОСОБА_1 , на підставі пункту 2 частини першої статті 255 ЦПК України.

Закрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя в частині визнання особистою приватною власністю ОСОБА_1 об`єкту нерухомого майна - дворівневого житлового приміщення №170 типа «D» на мансардному та критому першому поверхах, квартири «А» у блоці номер 15 Житлового комплексу під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_1 », АДРЕСА_2 , загальною площею 410,38 кв. м., включаючи гаражне місце № НОМЕР_1 у підвалі блок № НОМЕР_2 , площею 13 кв.м., гаражне місце № НОМЕР_3 у підвалі блок № НОМЕР_2 площею 13 кв.м., реєстрація власності номер два Естапоні, том 1481, книга НОМЕР_4 , сторінка 171, реєстраційний номер нерухомості 64.099., кадастровий номер - 9099602UF1399NO171BS, на підставі пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України.

Роз`яснено Позивачу (його представнику) право звернутися з позовом в частині нерухомого майна, яке знаходиться на території іноземної держави, до відповідного суду за місцем знаходження такого нерухомого майна.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду першої інстанції, представник ОСОБА_1 адвокат Москаленко Наталія Іванівна через систему «Електронний суд» подала апеляційну скаргу.

Вказала, що питання поділу спільного майна подружжя вирішується судом за місцезнаходженням найбільшої частини майна подружжя, виходячи з його вартості. Зазначене відповідає положенням ч. 1 ст. 30 ЦПК України відповідно до якої позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою. Суд взагалі не досліджував зазначений факт та не співставляв вартість об`єктів нерухомо майна внаслідок чого прийшов до помилкового висновку за наслідком якого вирішив передати за підсудністю до іншого суду Дергачівського районного суду Харківської області. Розподіл майна у цій справі стосується таких об`єктів нерухомого майна: об`єкт нерухомого майна - квартира АДРЕСА_1 ; об`єкт нерухомого майна - земельна ділянка АДРЕСА_3 для індивідуального садівництва, площею 0,0546 га, кадастровий номер :03:000:0586, розташована на території Малоданилівської селищної ради Дергачівського району Харківської області; земельна ділянка № НОМЕР_5 , для індивідуального садівництва, площею 0,0362 га, кадастровий номер :03:000:0592, розташована на території Малоданилівської селищної ради Дергачівського району Харківської області; об`єкт нерухомого майна - земельна ділянка АДРЕСА_4 , для індивідуального садівництва, площею 0,0591 га, кадастровий номер :03:000:0571, розташована на території Малоданилівської селищної ради Дергачівського району Харківської області; Відповідно до висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 03.10.2018 року у справі № 127/7029/15-ц, вартість майна, що підлягає поділу між подружжям, слід визначати виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи в суді. Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 18.04.2018 року у справі № 180/254/15-ц, від 07.11.2018 року у справі № 761/17775/15-ц, від 09.01.2019 року у справі № 643/4589/15-ц. Правила виключної підсудності, визначені у частині 1 статті 30 ЦПК України, які застосовуються до позовів з приводу нерухомого майна, та стосуються позовів, пов`язаних з правом особи на нерухоме майно (земельні ділянки, будинки, квартири тощо). Як роз`яснено у пунктах 41, 42 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ», перелік позовів, для яких визначено виключну підсудність є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. Місцезнаходження нерухомого майна має бути підтверджено документально. Згідно з положеннями статті 181 ЦК України до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Виключна підсудність особливий вид територіальної підсудності. Правила виключної підсудності забороняють застосування при пред`явленні позову інших видів підсудності загальної (стаття 27 ЦПК України), альтернативної (стаття 28 ЦПК України) підсудності пов`язаних між собою вимог. Це означає, що пред`явлення позовів по справах, перерахованих в статті 30 ЦПК України, в інші суди, крім зазначених в ній, не допускається. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 лютого 2021 року у справі № 911/2390/18 (провадження № 12-73гс20) зазначено: щодо застосування правил виключної підсудності розгляду спорів щодо стягнення заборгованості за договором оренди нерухомого майна дійшла до наступних висновків: «що словосполучення «з приводу нерухомого майна» у ч. 3 ст. 30 ГПК України необхідно розуміти таким чином, що правила виключної підсудності поширюються на будь-які спори, які стосуються прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном. У таких спорах нерухоме майно не обов`язково виступає як безпосередній об`єкт спірних правовідносин, забезпечуючи єдність у застосуванні процесуального законодавства, суди цивільної юрисдикції стало застосовували це положення таким чином, що у цьому випадку виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна (частина 1 статті 114 ЦПК). Враховуючи положення статті 181 ЦК України, зазначали, що такими є, наприклад, позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (стаття 358 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (статті 364, 367 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті 370, 372 ЦК); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини (така позиція викладена, наприклад, у пункті 42 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 березня 2013 року № 3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ», а також в подальшому Касаційним цивільним судом у складі Верховного Суду в постанові від 25 лютого 2018 року у справі № 201/12876/17 та від 11 липня 2019 року у справі № 426/7217/18). Вказаним обставинам суд першої інстанції не надав належної оцінки, не застосував правила ч. 1 ст. 30 ЦПК України за наявності декілька об`єктів

нерухомого майна та дійшов помилкового висновку про підсудність Дергачівському районному суду Харківської області Оскаржуване рішення не містить взагалі мотивів обґрунтування з цього приводу, що вже дозволяє стверджувати про незаконність прийнятого

рішення та невідповідність процесуальному законодавству.

Щодо закриття провадження у справі зазначив наступне.

Звертає увагу суду, що ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 14.11.2024 року по справі № 638/21296/24 відкрито провадження у справі та вирішено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Також звертаємо увагу, що у зазначеній справі було проведено лише 3 судових засідання: 02.12.2024 року (в якому сторони приймали участь та заявляли відповідні клопотання, використовуючи права, передбачені ЦПК України, відповідачем заявлено відвід, у задоволенні якого відмовлено, позивачем заявлено клопотання про витребування доказів, яке судом задоволено);

18.12.2024 року було призначено підготовче засідання, слухання не відбулось; 14.01.2025 року (позивачем подані заяви про дозвіл приймати участь у режимі відеоконференції, відкладення слухання по справі і заперечення проти слухання справи у відсутності позивача або його представника-день прийняття оскаржуваного рішення. Разом з цим, суд першої інстанції в своєму Оскаржуваному рішення лише зазначає про те, що підготовче судове засідання неодноразово відкладалося при цьому не зазнаючи, а ні про причини відкладень судових засідань, а ні врахування обставин військової агресії росії проти України, особливо у Харкові, яке є одним з міст в України, яке обстрілюється кожного дня через його розташування з кордоном країни- агресора. Крім цього, як зазначено в Оскаржуваному рішенні: 14.01.2025 представник Позивача надав заяву про відкладення розгляду справи, у якому посилається на неможливість прибуття у судове засідання у зв`язку із відсутністю технічної можливості, та клопотання про участь у судових засіданнях в режимі відео конференції. 14.01.2025 представник Відповідача надав клопотання про відкладення судового засідання на іншу дату, у зв`язку з перебуванням на лікарняному. Тобто, учасники судового провадження, між якими виник спір прохали суд відкласти засідання з об`єктивних причин, при цьому жодна зі сторін не створювала перешкод у розгляді справи та не зловживала своїми правами. У зв`язку з чим, зазначені дії порушили право доступу до правосуддя, оскільки не було досягнути мети підготовчого провадження взагалі. Право на суд включає, насамперед, принцип доступу до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

Відповідно до ч. 1 ст. 189 ЦПК України завданнями підготовчого провадження є:

1) остаточне визначення предмета спору та характеру спірних правовідносин,

позовних вимог та складу учасників судового процесу;

2) з`ясування заперечень проти позовних вимог;

3) визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та зібрання

відповідних доказів;

4) вирішення відводів;

5) визначення порядку розгляду справи;

6) вчинення інших дій з метою забезпечення правильного, своєчасного і

безперешкодного розгляду справи по суті.

Крім цього, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у підготовчому засіданні суд:

1) оголошує склад суду, а також прізвища, імена та по батькові секретаря судового засідання, перекладача, спеціаліста, з`ясовує наявність підстав для відводів;

2) з`ясовує, чи бажають сторони укласти мирову угоду, провести позасудове врегулювання спору шляхом медіації, передати справу на розгляд третейського суду або звернутися до суду для проведення врегулювання спору за участю судді;

3) у разі необхідності заслуховує уточнення позовних вимог та заперечень проти них та розглядає відповідні заяви;

4) вирішує питання про вступ у справу інших осіб, заміну неналежного відповідача, залучення співвідповідача, об`єднання справ і роз`єднання позовних вимог, прийняття зустрічного позову, якщо ці питання не були вирішені раніше;

5) може роз`яснювати учасникам справи, які обставини входять до предмета доказування, які докази мають бути подані тим чи іншим учасником справи;

6) з`ясовує, чи повідомили сторони про всі обставини справи, які їм відомі;

7) з`ясовує, чи надали сторони докази, на які вони посилаються у позові і відзиві, а також докази, витребувані судом чи причини їх неподання; вирішує питання про проведення огляду письмових, речових і електронних доказів у місці їх знаходження; вирішує питання про витребування додаткових доказів та визначає строки їх подання, вирішує питання про забезпечення доказів, якщо ці питання не були вирішені раніше;

8) вирішує питання про призначення експертизи, виклик у судове засідання

експертів, свідків, залучення перекладача, спеціаліста;

9) за клопотанням учасників справи вирішує питання про забезпечення позову, про

зустрічне забезпечення;

10) вирішує заяви та клопотання учасників справи;

11) направляє судові доручення;

12) встановлює строки для подання відповіді на відзив та заперечення;

13) встановлює строк для подання пояснень третіми особами та відповіді учасників справи на такі пояснення;

14) встановлює строки та порядок врегулювання спору за участю судді за наявності згоди сторін на його проведення;

15) призначає справу до розгляду по суті, визначає дату, час і місце проведення судового засідання (декількох судових засідань - у разі складності справи) для розгляду справи по суті;

16) встановлює порядок з`ясування обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, та порядок дослідження доказів, якими вони обґрунтовуються під час розгляду справи по суті, про що зазначається в протоколі судового засідання;

17) з`ясовує розмір заявлених сторонами судових витрат;

18) вирішує питання про колегіальний розгляд справи;

19) здійснює інші дії, необхідні для забезпечення правильного і своєчасного розгляду справи по суті.

Однак, звертаємо увагу, що вищезазначених положень процесуального законодавства не було дотримано, не з`ясовані всі питання у підготовчому засіданні та мета підготовчого провадження не досягнута взагалі.

У письмовому відзиві просить представник відповідача Криворучко Л.С. просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги, судові засідання проводити в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою власних технічних засобів.

Вказала, що квартира АДРЕСА_1 не потребує визнання особистою приватною власністю ОСОБА_1 (код РНОКПП 32/ НОМЕР_6 ) в судову порядку, так як зазначена квартира і так належить із 19.02.2013 на праві власності позивачу ОСОБА_1 , і згідно закону не підлягає поділу так як була придбана до укладення шлюбу, в контексті зазначеного зміст вищевикладеного дозволяє констатувати абсолютно беззаперечний, абсолютно неспростовний, абсолютно юридично доказаний факт суд першої інстанції прийшов правильного висновку про відсутність предмету спору в частині визнання спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 квартири АДРЕСА_1 , із одночасним визнанням особистою приватною власністю ОСОБА_1 квартири АДРЕСА_1 .

Зазначила, що об`єкт нерухомого майна - дворівневого житлового приміщення №170 типа «D» на мансардному та критому першому поверхах, квартири «А» у блоці номер 15 Житлового комплексу під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_1 », АДРЕСА_2 , загальною площею 410,38 кв. м., включаючи гаражне місце № НОМЕР_1 у підвалі блок № НОМЕР_2 , площею 13 кв.м., гаражне місце № НОМЕР_3 у підвалі блок № НОМЕР_2 площею 13 кв.м., реєстрація власності номер два Естапоні, том 1481, книга НОМЕР_4 , сторінка 171, реєстраційний номер нерухомості 64.099., кадастровий номер -9099602UF1399NO171BS, зазначений об`єкт знаходиться за межами території України в іншій державі, тому суд першої інстанції прийшов правильного висновку про те, що справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Звертає увагу, що відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", у порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-комунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів) (ч.4 ст.212 ЦПКУ). Відповідно до розд. VIІ (Обов`язки та зобов`язання) Рекомендація CM/Rec (2010) 12 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо суддів: незалежність, ефективність та обов`язки: Судді під час проведення судового розгляду повинні захищати права та свободи всіх осіб однаково, поважаючи їхню гідність (п.59); Під час розгляду всіх справ судді повинні діяти незалежно та неупереджено, забезпечувати сторонам можливість бути об`єктивно вислуханими, пояснювати за потреби процедурні питання. Судді мають діяти без будь-якого неналежного зовнішнього впливу на судовий розгляд і відповідно поводитися (п.60). Суд не може забезпечити безпеку під час дороги в судове засідання. Суд не може забезпечити безпеку під час перебування в будівлі суду під час повітряних атак, тощо. 9.З метою дотримання розумних строків судового розгляду, представник особи, щодо інтересів якої розглядається судова справа, адвокат Криворучко Л.С. бажає прийняти участь в судових засіданнях в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою сервісу ВКЗ ( ОСОБА_3 ).

18 вересня 2025 року на адресу Харківського апеляційного суду надійшла заява від представника ОСОБА_4 про часткову відмову від апеляційної скарги, згідно якої вона відмовляється від скарги у частині оскарження ухвали Дзержинського районного суду м. Харкова від 14.01.2025 року в частині: відмови в задоволенні клопотання представника Позивача про відкладення розгляду справи; відмови в задоволенні клопотання представника Відповідача про відкладення розгляду справи; відмови в задоволенні клопотання представника Позивача про участь у судових засіданнях в режимі відеоконференції; закриття провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя в частині визнання спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 об`єкта нерухомого майна - квартири АДРЕСА_1 , та визнання особистою приватною власністю вказаного об`єкту за ОСОБА_1 , на підставі пункту 2 частини першої 255 ЦПК України; передачі справи за підсудністю до Дергачівського районного суду Харківської області.

Апеляційну скаргу в частині оскарження ухвали Дзержинського районного суду м. Харкова від 14.01.2025 року в частині закриття провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя в частині визнання особистою приватною власністю ОСОБА_1 об`єкту нерухомого майна - дворівневого житлового приміщення №170 типа «D» на мансардному та критому першому поверхах, квартири «А» у блоці номер 15 Житлового комплексу під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_1 », АДРЕСА_2 , загальною площею 410,38 кв. м., включаючи гаражне місце № НОМЕР_1 у підвалі блок № НОМЕР_2 , площею 13 кв.м., гаражне місце № НОМЕР_3 у підвалі блок № НОМЕР_2 площею 13 кв.м., реєстрація власності номер два Естапоні, том 1481, книга НОМЕР_4 , сторінка 171, реєстраційний номер нерухомості 64.099, кадастровий номер - 9099602UF1399NO171BS, на підставі пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України, підтримуємо в повному обсязі.

Частиною 4 ст.364 ЦПК України передбачено, що особа, яка подала апеляційну скаргу, має право відмовитися від неї, а інша сторона має право визнати апеляційну скаргу обґрунтованою в повному обсязі чи в певній частині до закінчення апеляційного провадження. За відмови від апеляційної скарги суд, за відсутності заперечень інших осіб, які приєдналися до апеляційної скарги, постановляє ухвалу про закриття апеляційного провадження.

Визнання апеляційної скарги іншою стороною враховується судом апеляційної інстанції у частині наявності або відсутності фактів, які мають значення для вирішення справи.

У разі закриття апеляційного провадження у зв`язку з відмовою від апеляційної скарги на судове рішення повторне оскарження цього рішення особою, що відмовилася від скарги, не допускається.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши подану представником ОСОБА_1 - адвоката Москаленко Наталії Іванівни заяву, колегія суддів приходить до висновку про її задоволення, оскільки відмова від апеляційної скарги є диспозитивним правом учасника справи.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.

Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

В силу положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судова колегія, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені в заяві доводи, колегія суддів вважає, що заява про часткову відмову від апеляційної скарги підлягає задоволенню.

Із поданої заяви від 18.09.2025 вбачається, що представник ОСОБА_4 підтримує подану апеляційну скаргу тільки у частині оскарження ухвали Дзержинського районного суду м. Харкова від 14.01.2025 року в частині закриття провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя в частині визнання особистою приватною власністю ОСОБА_1 об`єкту нерухомого майна - дворівневого житлового приміщення №170 типа «D» на мансардному та критому першому поверхах, квартири «А» у блоці номер 15 Житлового комплексу під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_1 », АДРЕСА_2 , загальною площею 410,38 кв. м., включаючи гаражне місце № НОМЕР_1 у підвалі блок № НОМЕР_2 , площею 13 кв.м., гаражне місце № НОМЕР_3 у підвалі блок № НОМЕР_2 площею 13 кв.м., реєстрація власності номер два Естапоні, том 1481, книга НОМЕР_4 , сторінка 171, реєстраційний номер нерухомості 64.099, кадастровий номер - 9099602UF1399NO171BS, на підставі пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України.

Суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження особа, яка подала апеляційну скаргу, заявила клопотання про відмову від скарги, за винятком випадків, коли є заперечення інших осіб, які приєдналися до апеляційної скарги (п.1 ч.1 ст.362 ЦПК України).

Таким чином, ЦПК України прямо передбачено вирішення питання про відмову від апеляційної скарги до закінчення апеляційного провадження та закриття апеляційного провадження у разі подання заяви про відмову від скарги.

Прийняття відмови від апеляційної скарги не пов`язується з обов`язком апеляційного суду перевіряти, чи у зв`язку з такою відмовою не порушуються права будь-яких осіб, оскільки право особи на відмову від апеляційної скарги не обмежене. При цьому апеляційний суд, відповідно до п. п. 3, 4 ч. 5 ст. 12 ЦПК України, має роз`яснити передбачені ч. 4 ст. 364 ЦПК України наслідки прийняття відмови від апеляційної скарги.

Прийнявши відмову від апеляційної скарги, суд закриває апеляційне провадження за цією скаргою, а за наявності інших апеляційних скарг - продовжує апеляційне провадження за цими скаргами (скаргою).

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що відмова представника ОСОБА_1 - адвоката Москаленко Наталії Іванівни від частини апеляційної скарги, не суперечить вимогам закону, а відтак, таку відмову слід прийняти і апеляційне провадження по даній справі у вищевказаній частині - закрити, роз`яснивши сторонам про те, що, відповідно до ч. 5 ст. 364 ЦПК України, повторне оскарження цього судового рішення у вищевказаній частині особою, що відмовилась від апеляційної скарги, - не допускається.

Керуючись ст.ст. 255, 362, 389 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

постановив:

Заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Москаленко Наталії Іванівни про часткову відмову від апеляційної скарги представника ОСОБА_1 - адвоката Москаленко Наталії Іванівни на ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 14 січня 2025 року у вищевказаній частині - прийняти.

Апеляційне провадження за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 -адвоката Москаленко Наталії Іванівни на ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 14 січня 2025 року у частині оскарження ухвали суду щодо відмови в задоволенні клопотання представника Позивача про відкладення розгляду справи; відмови в задоволенні клопотання представника Відповідача про відкладення розгляду справи; відмови в задоволенні клопотання представника Позивача про участь у судових засіданнях в режимі відеоконференції закрити.

Роз`яснити, представнику ОСОБА_1 -адвокату Москаленко Наталії Іванівни що, відповідно до ч. 5 ст. 364 ЦПК України, повторне оскарження судового рішення з тих самих підстав не допускається.

Апеляційне провадження за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 -адвоката Москаленко Наталії Іванівни на ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 14 січня 2025 року у частині закриття провадження у справі продовжити.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складене 22 грудня 2025 року.

Головуючий В.Б. Яцина.

Судді колегії Ю.М. Мальований.

Н.П.Пилипчук.