Справа №701/1087/25
Номер провадження2/701/627/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 грудня 2025 року Маньківський районний суд, Черкаської області

в складі: головуючого судді - Костенка А. І.

за участю секретаря - Брітан О. О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в с-ще Маньківка справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на житловий будинок,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася в суд з позовом до відповідача про визнання права власності на житловий будинок.

На підставу своїх вимог спирається на те, що 23 жовтня 1995 року позивач та ОСОБА_2 домовились про купівлю-продаж житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 . Право власності на вказаний житловий будинок ОСОБА_2 набула в порядку спадкування за законом після своєї матері ОСОБА_3 . Відповідно до даної домовленості позивач зобов`язалася до 23 жовтня 1996 року виплатити ОСОБА_2 кошти в сумі 150 000 000 (150 мільйонів) купонів, які були платіжними засобами на той час та оплатити оформлення спадщини. ОСОБА_2 зобов`язалася підготувати документи необхідні для продажу житлового будинку та після отримання коштів за житловий будинок укласти договір-купівлі продажу, а на період до набуття позивачем права власності на житловий будинок, надала позивачу дозвіл на безоплатне проживання та користування вказаним будинком. На підтвердження домовленості ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 надала дозвіл та зареєструвала місце проживання та місце проживання позивача та її доньки у даному житловому будинку та надала ключі від житлового будинку для проживання. Також за домовленістю з ОСОБА_2 05 грудня 1995 року позивач передала її представнику - ОСОБА_4 , кошти в сумі 10 мільйонів купонів на підготовку документів необхідних для оформлення спадщини та нотаріального оформлення договору купівлі продажу житлового будинку, що підтверджується наданою письмовою розпискою ОСОБА_4 16 жовтня 1996 року позивач та ОСОБА_2 звернулися до державного нотаріуса про нотаріальне укладення договору купівлі-продажу, нотаріусом було перевірено документи та призначено дату укладення договору 10 грудня 1996 року. ОСОБА_2 на той час проживала за кордоном, приїхала тільки на два дні так як їй терміново необхідні були кошти, тому відмовилася чекати до 10 грудня 1996 року. На прохання ОСОБА_2 17 жовтня 1996 року позивач та відповідач уклали письмовий договір купівлі-продажу житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 , згідно якого продавець ОСОБА_2 визнала право власності позивача на вказаний житловий будинок, зобов`язалася до 16 жовтня 1997 року нотаріального оформити договір купівлі-продажу, а до нотаріального оформлення права власності на житловий будинок надала позивачу право володіння, проживання та користування вказаним житловим будинком та господарськими спорудами, в тому числі на свій розсуд проводити ремонті та будівельні роботи. На виконання умов договору купівлі-продажу, 17 вересня 1996 року позивач провела повну оплату вартості житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 та в присутності свідків передала кошти в сумі 1 500 грн., що по курсу відповідало обумовленій ними сумі 150 000 000 (150 мільйонів) купонів. Після отримання коштів ОСОБА_2 надала позивачу письмову розписку про отримання коштів, яку вони завірили у виконавчому комітеті Буцької селищної ради Маньківського району Черкаської області. Також ОСОБА_2 передала позивачу документи на житловий будинок, а саме свідоцтво про право на спадщину за законом від 16.01.1996 року, технічний паспорт на житловий будинок від 13.09.1995 року, домову книгу для прописки № 386 та інші. До 16 жовтня 1997 року ОСОБА_2 свої зобов`язання щодо нотаріального оформлення договору купівлі продажу не виконала, в телефонних розмовах постійно обіцяла позивачу приїхати та нотаріально оформити заключений ними договір, але обіцянки так і не виконала, а в подальшому зв`язок з нею взагалі припинився. Фактично, на підставі письмового договору купівлі-продажу, позивач з 17 вересня 1996 року відкрито, безперервно володіє житловим будинком з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 та має зареєстроване місце проживання за вказаним будинком. На момент покупки придбаний позивачем житловий будинок був глинобитний та потребував капітального ремонту. За час проживання позивач провела капітальний ремонт житлового будинку, в тому числі обклала глиняні стіни будинку цеглою та укріпила фундамент, провела ремонт кімнат та інші ремонті роботи в результаті чого його вартість значно зросла. Рішенням виконавчого комітету Буцької селищної ради від 18 лютого 2016 року вулиця Маяковського в селищі Буки Маньківського району Черкаської області перейменовано на вулицю Молодіжна. Таким чином, позивач 29 років на законних підставах відкрито володіє та розпоряджається житловим будинком з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 , сплачує за вказаний житловий будинок комунальні послуги та передбачені податки та за власні кошти ремонтує та утримує житловий будинок. Разом з тим права позивача на житловий будинок обмежені, позивач позбавлена можливості зареєструвати своє право власності, оформляти субсидію, зареєструвати в житловому будинку членів своєї родини та інше. За заявою позивача Маньківським відділком технічної інвентаризації виготовлено технічний паспорт на житловий будинок. Вартість вказаного будинку з господарськими будівлями та спорудами становить 176 500 (сто сімдесят шість тисяч п`ятсот) грн. Місце перебування ОСОБА_2 позивачу невідоме, на даний час тільки суд може захистити законні права позивача та визнати її право власності на вказаний житловий будинок, що і змусило позивача звернутись з відповідним позовом до суду.

Позивач до суду не з`явилася, але в своїй позовній заяві просила справу слухати у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином (шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України), причини неявки визнані поважними невідомі, заяв та клопотань про розгляд справи у її відсутності чи відкладення розгляду справи не надходило, але її неявка не перешкоджає розгляду справи по суті у її відсутність на підставі зібраних доказів. Європейський суд з прав людини у рішенні «Пономарьов проти України» від 03.04.2008 року зазначив, що сторони в розумні інтервалу часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Враховуючи вищевикладене та приписи ст. 223 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без участі осіб, які в судове засідання не з`явилися, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини:

23 жовтня 1995 року позивач та ОСОБА_2 домовились про купівлю-продаж житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 . Право власності на вказаний житловий будинок ОСОБА_2 набула в порядку спадкування за законом після своєї матері ОСОБА_3 . Відповідно до даної домовленості позивач зобов`язалася до 23 жовтня 1996 року виплатити ОСОБА_2 кошти в сумі 150 000 000 (150 мільйонів) купонів, які були платіжними засобами на той час та оплатити оформлення спадщини. ОСОБА_2 зобов`язалася підготувати документи необхідні для продажу житлового будинку та після отримання коштів за житловий будинок укласти договір-купівлі продажу, а на період до набуття позивачем права власності на житловий будинок, надала позивачу дозвіл на безоплатне проживання та користування вказаним будинком. На підтвердження домовленості ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 надала дозвіл та зареєструвала місце проживання та місце проживання позивача та її доньки у даному житловому будинку та надала ключі від житлового будинку для проживання. Також за домовленістю з ОСОБА_2 05 грудня 1995 року позивач передала її представнику - ОСОБА_4 , кошти в сумі 10 мільйонів купонів на підготовку документів необхідних для оформлення спадщини та нотаріального оформлення договору купівлі продажу житлового будинку, що підтверджується наданою письмовою розпискою ОСОБА_4 , (а.с. 12). 16 жовтня 1996 року позивач та ОСОБА_2 звернулися до державного нотаріуса про нотаріальне укладення договору купівлі-продажу, нотаріусом було перевірено документи та призначено дату укладення договору 10 грудня 1996 року. На прохання ОСОБА_2 17 жовтня 1996 року позивач та відповідач уклали письмовий договір купівлі-продажу житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 , згідно якого продавець ОСОБА_2 визнала право власності позивача на вказаний житловий будинок, зобов`язалася до 16 жовтня 1997 року нотаріального оформити договір купівлі-продажу, а до нотаріального оформлення права власності на житловий будинок надала позивачу право володіння, проживання та користування вказаним житловим будинком та господарськими спорудами, в тому числі на свій розсуд проводити ремонті та будівельні роботи (а.с. 10). На виконання умов договору купівлі-продажу, 17 вересня 1996 року позивач провела повну оплату вартості житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 та в присутності свідків передала кошти в сумі 1 500 грн., що по курсу відповідало обумовленій ними сумі 150 000 000 (150 мільйонів) купонів. Після отримання коштів ОСОБА_2 надала позивачу письмову розписку про отримання коштів, яку вони завірили у виконавчому комітеті Буцької селищної ради Маньківського району Черкаської області (а.с. 11). Також ОСОБА_2 передала позивачу документи на житловий будинок, а саме свідоцтво про право на спадщину за законом від 16.01.1996 року (а.с. 8), технічний паспорт на житловий будинок від 13.09.1995 року, домову книгу для прописки № 386 та інші (а.с. 15-17). До 16 жовтня 1997 року ОСОБА_2 свої зобов`язання щодо нотаріального оформлення договору купівлі продажу не виконала. Фактично, на підставі письмового договору купівлі-продажу, позивач з 17 вересня 1996 року відкрито, безперервно володіє житловим будинком з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 та має зареєстроване місце проживання за вказаним будинком. Рішенням виконавчого комітету Буцької селищної ради від 18 лютого 2016 року вулиця Маяковського в селищі Буки Маньківського району Черкаської області перейменовано на вулицю Молодіжна. Таким чином, позивач 29 років на законних підставах відкрито володіє та розпоряджається житловим будинком з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 , сплачує за вказаний житловий будинок комунальні послуги та передбачені податки та за власні кошти ремонтує та утримує житловий будинок. Разом з тим права позивача на житловий будинок обмежені, позивач позбавлена можливості зареєструвати своє право власності, оформляти субсидію, зареєструвати в житловому будинку членів своєї родини та інше. За заявою позивача Маньківським відділком технічної інвентаризації виготовлено технічний паспорт на житловий будинок (а.с. 19-24). Вартість вказаного будинку з господарськими будівлями та спорудами становить 176 500 (сто сімдесят шість тисяч п`ятсот) грн. Місце перебування ОСОБА_2 позивачу невідоме, на даний час тільки суд може захистити законні права позивача та визнати її право власності на вказаний житловий будинок.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. За ч. 4 ст. 202 ЦК України, дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін. За вимогами ст. 209 ЦК України правочин, який вчинений у письмовій формі підлягає нотаріальному посвідченню лише у випадках, встановлених законом або домовленістю сторін. Договір купівлі-продажу об`єкта нерухомості підлягає нотаріальному посвідченню. Однак, титульний власник фактично ухилилася від нотаріального посвідчення договору, що робить неможливим нотаріальне посвідчення договору в даний час, оскільки фактично всі умови правочину виконано майно позивачу передано, кошти за нього сплачено власнику. Якщо навіть припустити нове посвідчення договору, це зробить цей договір нікчемним, позаяк він (договір) як правочин є вже вчиненим. Відповідно до ч. 1 ст. 181 ЦК України, до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Відповідно до ч. 1 ст. 377 ЦК України, до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Віповідно до ч. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. В процесі виконання домовленостей щодо купівлі-продажу майна позивачем дотримано всіх необхідних умов для цього. Відсутність в даному випадку належного оформлення правочину внаслідок ухилення від його нотаріального посвідчення перешкоджає реєстрації та здійсненню права власності позивача на майно, яке набуто у незаборонений спосіб. Відповідно до ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. За ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. За ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власність зобов`язує. За ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 325 ЦК України, суб`єктами права приватної власності є фізичні та юридичні особи. За ст. 386 ЦК України Держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Статтею 204 ЦК України встановлено презумпцію правомірності правочину, відповідно до якої, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. У відповідності до ч. 5 ст. 12 ЦК України, якщо законом встановлені правові наслідки недобросовісного або нерозумного здійснення особою свого права, вважається, що поведінка особи є добросовісною та розумною, якщо інше не встановлено судом. Тобто, позивач є добросовісним набувачем майна за договором, і відсутні правові підстави позбавлення її права власності за відсутності таких підстав. За ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини, а також завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. Цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства ст. 14 ЦК України. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Статтею 16 ЦК України надано право кожній особі звертатися до суду за захистом свого особистого немайнового та майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав може бути визнання права. Відповідно до ч. 1 ст. 20 ЦК України, право на захист особа здійснює на свій розсуд. Частина 4 ст. 319 ЦК України визначає, що власність зобов`язує. Згідно ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Проаналізувавши вищевикладене, суд приходить до висновку про наявність в матеріалах справи поданих позивачем достовірних доказів, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи та достатність доказів, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність обставин справи, які входять до предмета доказування, що дає суду змогу дати відповідну належну оцінку доказам та ухвалити законне, обгрунтоване рішення по суті спору, тому заявлені вимоги підлягають до задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 4, 12, 30, 50, 77, 78, 81, 263, 265 ЦПК України, ст. ст. 11, 12, 14, 15, 16, 20, 24, 202, 204, 317, 319, 321, 322, 328, 377, 380, 381, 386 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задоволити.

Визнати право власності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , (зареєстрованої та жительки АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами розташований по АДРЕСА_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження.

Суддя А. І. Костенко