Справа № 570/4513/25
Номер провадження 2/570/2120/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 грудня 2025 року Рівненський районний суд Рівненської області у складі:

судді Гнатущенко Ю.В.

з участю секретаря судових засідань Іллюк С.Р.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі судових засідань Рівненського районного суду Рівненської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Служба у справах дітей Білокриницької сільської ради,про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини, -

в с т а н о в и в :

05.09.2025 р. позивачка ОСОБА_1 звернулася до Рівненського районного суду Рівненської області із позовом до відповідача ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Служба у справах дітей Білокриницької сільської радита просить розірвати шлюб, зареєстрований 27.05.2012 р. Виконавчим комітетом Бронницької сільської ради Рівненського району Рівненської області, актовий запис №4; визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з матір`ю.

В обґрунтування позовних вимог вказує, що 27.05.2012 р. між сторонами укладено шлюб, від якого мають спільну дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , спільне життя у них з відповідачем не склалося через несхожість характерів та відсутність спільних поглядів на життя у зв`язку з чим виникла необхідність у зверненні до суду із заявою про розірвання шлюбу. Їй з чоловіком не вдавалося спільно вирішувати сімейні питання шляхом домовленості. Тому виникали час від часу непорозуміння та конфлікти. Вважає, що спільне життя та збереження сім`ї неможливим. Вони з сином проживають за різними адресами від відповідача. В добровільному порядку не змогли досягнути згоди, щодо визначення місця проживання їхнього сина. Просить звернути увагу, що вона займається вихованням сина з моменту його народження, як мама з сином має тісний зв`язок. Син проживає з нею у будинку, який належить її батьку ОСОБА_4 . Для сина створені усі умови для проживання, розвитку.

Ухвалою Рівненського районного суду Рівненської області від 14.10.2025 р. відкрито загальне позовне провадження, призначено підготовче судове засідання та залучено орган опіки та піклування, представлений Службою у справах дітей Білокриницької сільської ради Рівненського району Рівненської області в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору.

Ухвалою Рівненського районного суду Рівненської області від 17.11.2025 р. витребувано від Служби у справах дітей Білокрининцької сільської ради Рівненського району Рівненської області висновок щодо розв`язання спору про визначення місця проживання дитини.

У підготовче засідання позивачка не з`явилася, від її представника - адвоката Тимошенко О.В. надійшло клопотання вх. 24375 від 17.12.2025 р., в якому вона просить розгляд справи провести у відсутності позивачки та її представника, позовні вимоги підтримує повністю, не заперечує проти ухвалення рішення у підготовчому засіданні, просить витрати на правничу допомогу не стягувати з відповідача.

Відповідач ОСОБА_2 в підготовче засідання не з`явився, був належним чином повідомлений про дату, час та місце його проведення. У заяві вх. 21324 від 11.11.2025 р. просить задоволити позов, розгляд справи у підготовчому засіданні та усіх наступних засіданнях під час розгляду справи по суті просить проводити за його відсутності, позовні вимоги про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини визнає.

Представник третьої особи - Служби у справах дітей Білокриницької сільської ради Рівненського району Рівненської області І. Козлюк у клопотанні вх. ЕП-8187 від 17.12.2025 р. просить долучити до матеріалів справи Рішення виконавчого комітету Білокриницької сільської ради від 11.12.2025 р. "Про затвердження висновку щодо визначення місця проживання дитини" та розглядати справу без їх участі.

Згідно з ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, суд приходить до наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів справи, шлюб між сторонами був зареєстрований 27.05.2012 р. Виконавчим комітетом Бронницької сільської ради Рівненського району Рівненської області, актовий запис № 4, свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 .

Судом встановлено, що сторони є батьками малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується засвідченою позивачкою копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 .

Як убачається з довідки Відділу "ЦНАП" Білокриницької сільської ради Рівненського району Рівненської області №468/09-01/25 від 25.08.202025 р., ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дійсно проживає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 з 01.06.2022 р. по даний час. Указаний будинок належить на праві приватної власності батьку позивачки - ОСОБА_4 , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №125680895 від 30.05.2018 р., свідоцтва про народження серія НОМЕР_3 .

Позивач ОСОБА_1 працевлаштована, працює в ТОВ "Култранс" на посаді логіст з 19.10.2022 р. (згідно наказу №3-ос від 18.10.2022 р.) по теперішній час, про що свідчить засвідчена позивачкою копія довідки вих.№1/08-25 від 25.08.2025 р. директора ТОВ "Култранс" ОСОБА_5 ; та в ФОП ОСОБА_5 на посаді логіст з 25.08.2025 р. (згідно наказу №1-ос від 25.08.2025 р.) по теперішній час, про що свідчить засвідчена позивачкою копія довідки вих. №1/08-25 від 25.08.2025 р. ФОП ОСОБА_5 .

Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Згідно із ст.24 СК України шлюб ґрунтується на добровільній згоді жінки та чоловіка.

При з`ясуванні фактичних взаємин подружжя встановлено, що їхня сім`я розпалась остаточно, сторони проживають окремо, шлюб існує формально, суперечить інтересам сторін. Судом встановлено, що наміру відновлювати подружні стосунки сторони не мають. Таким чином, позовна вимога про розірвання шлюбу підлягає до задоволення.

Згідно зі ст. 157 Сімейного кодексу України питання виховання дитини вирішується батьками спільно.

Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

За ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Згідно зі ч. 1 ст. 161 Сімейного кодексу України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

У принципі 6 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН від 20.11.1959 року, проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою та відповідальністю своїх батьків і у всякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості, малолітня дитина не повинна крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю.

Крім того, відповідно до ч.1,2 ст.27 Конвенції про права дитини 1989 року, яка була ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ч.3 ст. 160 СК України, якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Відповідно до ст.3 Конвенції про права дитини 1989 року, яка була ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів, а також забезпечують, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини (ст.9 Конвенції).

За практикою ЄСПЛ врахування того, що слугує найкращим інтересам дитини, має вирішальне значення в кожній справі такого типу («Ельшольц проти Німеччини»). Наразі існує широкий консенсус на підтримку ідеї того, що в усіх рішеннях щодо дітей мають переважати їхні найкращі інтереси («Нойлінґер і Шурук проти Швейцарії»). При визначенні найкращих інтересів дитини в конкретній справі слід брати до уваги два фактори: по-перше, збереження її зв`язків з сім`єю, окрім випадків, коли доведено, що сім`я непридатна або явно дисфункціональна; і по-друге, забезпечення її розвитку в безпечному, надійному і стабільному середовищі та в середовищі, що не є дисфункціональним («Мамчур проти України»). В окремій думці у справі «М.С. проти України» суддя Карло Ранзоні наголошує, що, згідно з позицією ЄСПЛ, батьки повинні мати рівні права в спорах про опіку («Зоммерфельд проти Німеччини») і що найкращі інтереси дитини, залежно від їхнього характеру і серйозності, можуть переважати інтереси батьків ( «Сахін проти Німеччини»). При розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах. Рівність прав батьків є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини у ситуації спору, а вже тільки потім - і якщо це не порушуватиме права та інтереси дитини - підлягають врахуванню інтереси батьків. (Постанова Верховного Суду від 23 грудня 2020 року у справі № 712/11527/17 (провадження № 61-18882св19).

Верховний Суд у даній категорії справ зауважує, що при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати особливу увагу на її вік та з`ясувати з ким із батьків вона бажає проживати. Вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо, про те, з ким із них дитина залишається, суд, виходячи із рівності прав та обов`язків батька й матері щодо своїх дітей, повинен ухвалити рішення, яке відповідало б якнайкращим інтересам дитини. При цьому суд враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дітей.

Як убачається з Висновку органу опіки та піклування Білокриницької сільської ради щодо розв`язання спору про визначення місця проживання малолітньої дитини, який затверджений рішенням Виконавчого комітету Білокриницької сільської ради №219 від 11.12.2025 р., керуючись ст.ст. 34, 40, 59 ЗК "Про місцеве самоврядування в Україні", ст.ст. 19, 159, 161 СК України, ст.ст. 5,8,12 ЗУ "Про охорону дитинства", Постановою КМУ від 24.09.2008 р. №866 "Питання діяльності органів опіки та піклування, пов`язаної із захистом прав дитини", з метою захисту прав, свобод та законних інтересів малолітньої дитини, взявши до уваги всі вищевказані факти, враховуючи, що вагомі підстави для зміни місця їх проживання відсутні, орган опіки та піклування Білокриницької сільської ради вважає за доцільне визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із матір`ю ОСОБА_1 .

Таким чином, сукупністю встановлених судом доказів, встановлено, що малолітній син сторін постійно проживає за місцем проживання матері, що відповідачем визнається, між дитиною та матір`ю встановлені сталі соціальні зв`язки. Дійсно, судом не встановлено заперечень з боку відповідача щодо даного постійного місця проживання малолітньої дитини за місцем проживання матері та заперечень щодо подальшого проживання дитини з матір`ю до суду не надходило, проте, суд вважає, що з метою урегулювання юридичних питань відповідно до положень ЦК України, СК України, пов`язаних з місцем проживання малолітньої дитини, слід ухвалити рішення суду та визначити судовим рішенням місце проживання дитини. Таким чином, за наведених обставин на підставі належних та допустимих доказів встановлених судом, суд прийшов до висновку про задоволення позову та визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір`ю ОСОБА_1 , що на думку суду відповідає інтересам дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Відповідно до ч.3 та ч.4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.

Згідно з ч.4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Зважаючи на підтримання стороною позивача позовних вимог та визнання їх відповідачем, відсутності заперечень третьої особи суд приходить до висновку про можливість ухвалення рішення за результатами підготовчого провадження.

Відповідно до ч.1 ст.142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Отже, позивачці підлягає повернення з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Керуючись ст. ст. 12, 89, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Служба у справах дітей Білокриницької сільської ради про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини - задоволити повністю.

Шлюб між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрований 27.05.2012 р.н., Виконавчим комітетом Бронницької сільської ради Рівненського району Рівненської області, актовий запис № 4 - розірвати.

Визначити місце проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір`ю ОСОБА_1 .

Повернути ОСОБА_1 1211,20 грн. сплаченого відповідно до платіжної інструкції 27.08.2025 р. судового збору.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 1211,20 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Рівненського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Сторони справи:

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_5 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_2 .

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Служба у справах дітей Білокриницької сільської ради Рівненського району Рівненської області, місце знаходження вул. Рівненська, буд.94, с.Біла Криниця Рівненського району Рівненської області, 35342, .

Суддя Гнатущенко Ю.В.