РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2025 року м. Володимир

Володимирський міський суд Волинської області в складі:

головуючого-судді Каліщука А.А.

за участю секретаря судового засідання Кравчук А.М.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача Приступи С.А. ,

третьої особи на стороні відповідача ОСОБА_3 ,

представника третьої особи - адвоката Савюк К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Володимирського міського суду цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , третіх осіб на стороні відповідача - приватного нотаріуса Володимирського нотаріального округу Волинської області Гордійчука Богдана Івановича, ОСОБА_3 про розірвання договору довічного утримання, розірвання договору дарування земельної ділянки та скасування державної реєстрації прав на нерухоме майно,

встановив:

Позивач звернувся в суд із позовом до ОСОБА_4 , третіх осіб на стороні відповідача - приватного нотаріуса Володимирського нотаріального округу Волинської області Гордійчука Б.І., ОСОБА_3 про розірвання договору довічного утримання, розірвання договору дарування земельної ділянки та скасування державної реєстрації прав на нерухоме майно.

Позовні вимоги обгрунтовує тим, що 30.01.2015 між ним та ОСОБА_4 , яка є його дочкою, було укладено договір довічного утримання, який посвідчений приватним нотаріусом Володимир-Волинського міського нотаріального округу Гордійчуком Б.І. та зареєстрований в реєстрі за №164.

Також 30.01.2015 приватним нотаріусом Гордійчуком Б.І. зареєстровано обтяження по цьому договору довічного утримання.

ОСОБА_3 дала нотаріально посвідчену згоду від 29.01.2015 на укладення даного договору, що зазначено в п. 9 договору довічного утримання.

Предметом договору довічного утримання є квартира АДРЕСА_1 , загальною площею 65,9 кв.м. Дана квартира належить позивачу на праві приватної власності та придбана під час шлюбу на підставі договору купівлі-продажу від 30.09.1992.

23.05.2015 шлюб між позивачем та ОСОБА_3 розірвано.

Відповідно до договору довічного утримання набувач ОСОБА_4 взяла на себе такі зобов`язання: забезпечення позивача житлом шляхом збереження права безоплатного пожиттєвого проживання за місцем реєстрації та фактичного проживання в АДРЕСА_1 ; прання постільної білизни - один раз в місяць; купівля потрібних продуктів та ліків за кошти позивача.

Відповідач ОСОБА_4 через декілька місяців після укладання договору почала самоусуватись від виконання умов договору та не виконує взяті на себе зобов`язання за цим договором. Не звертає уваги на потреби позивача та його стан здоров`я, відмовляється отримувати кошти та здійснювати покупки продуктів харчування та ліків, надавати допомогу у пранні постільної білизни.

Через відмову відповідачки виконувати умови договору позивач був змушений укласти договір з ПП ОСОБА_5 на надання послуг з прання білизни.

Пізніше став користуватись послугами з прання білизни в мережі хімчисток «Чисто». Через фінансову неспроможність, стала йому допомогати прати білизну та одяг ОСОБА_6 , яка є його невістка.

Після того, як відповідач самоусунулась від сплати житлово-комунальних послуг, почали надходити попередження про припинення постачання послуг, зокрема на постачання та траспортування природнього газу, водопостачання та електропостачання. У зв`язку з чим позивач був вимушений самостійно сплачувати комунальні послуги, що створювало фінансово-матеріальні труднощі.

Відповідач відповідно до Податкового кодексу України не сплачує податковий борг на нерухоме майно, про що надходять попередження. Також відповідач не проводить в квартирі ремонті роботи, що призводить до псування житла. Всі витрати по підтриманню житла у належному стані проводить самостійно позивач за свій рахунок.

На письмові вимоги щодо належного виконання договірних відносин, відповідач ніяким чином не рагувала та не відмовляється отримувати його поштові відправлення.

Впродовж 2016-2024 відповідач не відвідувала позивача, не телефонувала йому. З місця свого проживання та реєстрації відповідач вибула.

Відповідач не звертає увагу на стан здоров`я позивача, його потреби в лікуванні, постійному придбанні ліків, догляді, відмовляється отримувати поштові перекази коштів для придбання ліків та продуктів харчування, що є порушенням вимог договору довічного утримання.

Крім того, 30.01.2015 між позивачем та відповідачем ОСОБА_4 було укладено договір дарування земельної ділянки площею 525 кв.м., яка розташована у АДРЕСА_1 , на якій розташована квартира.

Ціловове призначення земельної ділянки - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд у АДРЕСА_1 .

Предметом договору дарування є земельна ділянка площею 525 кв.м. кадастровий номер :01:001:3641, що призначена для будівництва і обслуговування квартири у АДРЕСА_1 .

Користування будинком неможливе без використання земельної ділянки, достатньої для розміщення й обслуговування будинку.

Оскільки правовідносини у цьому випадку породжують перехід земельної ділянки за житловим будинком, то договір довічного утримання є первинним в контексті ч.1 ст. 377 ЦК України, а договір дарування земельної ділянки є похідним від первинного.

При розірванні первинного договору відбувався б перехід права власності на житловий бужинок (квартиру), тому автоматичною є вимога розірвати похідний договір дарування земельної ділянки, на якій знаходиться квартира з підстав згідно з ст. 120 ЗК України та ст. 377 ЦК України, оскільки право власності позивача на цю нерухомість вжебуло первинно зареєстровано, а тому для припинення права власності відповідача на земельну дялінку необхідне рішення суду (ст. 378 ЦК України).

З урахуванням наведеного позивач просить розірвати договір довічного утримання, укладений 30.01.2015 між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , який посвідчений приватним нотаріусом Володимир-Волинського міського ноатріального округу Годійчуком Б.І., зареєстрований в реєстрі за №164 та зобов`язати його скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та про реєстрацію обтяжень державну реєстрацію права власності ОСОБА_4 на квартиру АДРЕСА_1 (номер запису про обтяження 8556039, індексний номер 18978526 від 301.01.2015), поновити запис за попереднім власником квартири - ОСОБА_1 . Розірвати договір дарування земельної ділянки площею 525 кв.м., кадастровий номер :01:001:3641, яка розташована у АДРЕСА_1 , укладений 30.01.2015 між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , який посвідчений приватним нотаріусом Володимир-Волинського міського ноатріального округу Годійчуком Б.І., зареєстрований в реєстрі за №165 та зобов`язати його скасувати в Державному реєстрі прав власності на земельну ділянку за кадастровим номером :01:001:3641, поновити запис за попереднім власником - ОСОБА_1 , шдячхом внесення відповідних змін до Поземельної книги та відомостей до Державного земельного кадастру.

Ухвалою судді від 28.06.2024 відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 06.03.2025 закрито підготовче провадження та призначено до розгляду по суті цивільну справу.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник Приступа С.А. просили позов задовольнити, в обгрунтування надали пояснення аналогічні тим, що викладені у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилась, подала суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити у її відсутності та відмовити у задоволенні позову за безпідставністю вимог. Також просить відмовити стягненні витрат на професійну правничу допомогу, оскільки такі витрати не підтверджені належними доказами і частина їх не можуть бути внесені до складу судових витрат. У випадку часткового задоволення, просить зменшити розмір таких витрат до розміру, який відповідає склоадності справи та фактичному обсягу наданих послуг.

Третя особа на стороні відповідача ОСОБА_3 просила відмовити у задоволенні позову, оскільки ОСОБА_4 до 17.03.2022 виконувала умови договору довічного утримання. З 17.03.2022 не виконує умови цього договору, оскільки виїхала за кордон.

Представник третьої особи ОСОБА_3 - адвокат Савюк К.О. просила відмовити у задоволенні позову, оскільки відсутні докази самоусунення чи неналежного виконання договору довічного утримання.

Свідок ОСОБА_7 суду пояснила, що ОСОБА_1 є її свекор. Протягом 10 років вона йому готувала їжу, допомогала. Він жодного разу не сказав, що не потребує її допомоги, оскільки йому допомагає дочка ОСОБА_4 . У 2022 ОСОБА_1 була проведена оперція, підготовкою якої займалась вона. Після проведення операції вона забрала ОСОБА_1 до себе додому. ОСОБА_4 не брала участі в підоготовці до операції ОСОБА_1 , не піклувалась про нього після операції, не цікавилась його здоров`я, не телефонувала до нього. ОСОБА_1 звертався до ОСОБА_4 із вимогою випрати йому білизну, однак цього не було зроблено. ОСОБА_4 не виконувала і зараз не виконує умови договору довічного утримання.

Свідок ОСОБА_8 суду пояснив, що він є сином позивача ОСОБА_1 . У 2015 ОСОБА_1 уклав з ОСОБА_4 договір довічного утримання. Однак ОСОБА_9 не виконувала умови цього договору і зараз не виконує його. Відповідач не готувала позивачу їжу, не купувала йому продукти, не прала речі. На свята та в інші будні дні він разом із своєю дружиною приносили йому продукти харчування, готували їжу. ОСОБА_4 змінила номер мобільного телефона. Новий номер недавала, а тому з нею не було можливості зв`язатись. У 2022 ОСОБА_1 було проведено операцію. Підготовкою до операції займалась його дружина, оскільки він перебував на військовій службі у ЗСУ. Дружина доглядала його після операції, а потім забрала батька до себе додому.

Заслухавши пояснення сторін, їхніх представників, дослідивши і оцінивши всі докази в сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Фактичні обставини справи встановлені судом.

30.01.2015 між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 укладено договір довічного утримання, який посвідчений приватним нотаріусом Володимир-Волинського міського нотаріального округу Гордійчуком Б.І. та зареєстрований в реєстрі за №164.

Відповідно до умов договору ОСОБА_1 передав у власність ОСОБА_4 належну йому на праві приватної власності квартиру АДРЕСА_1 , взамін чого ОСОБА_4 зобов`язалась надати ОСОБА_1 довічне матеріальне забезпечення.

За згодою сторін обов`язок ОСОБА_4 по наданню ОСОБА_1 довічного забезпечення визначається у вигляді: забезпечення ОСОБА_1 житлом шляхом збереження права безоплатного пожиттєвого проживання за місцем реєстрації та фактичного проживання в АДРЕСА_1 та у відчужуваній квартирі; прання постільної білизни - один раз в місяць на вимогу ОСОБА_1 ; купівля потрібних продуктів та ліків за кошти ОСОБА_1 ; ОСОБА_4 зобов`язалась у разі смерті ОСОБА_1 поховати його за власні кошти.

Відповідно до п. 9 договору довічного утримання, дружина ОСОБА_1 - ОСОБА_3 дала нотаріально засвідчену згоду від 29.01.2015 на укладення цього договору. Чоловік набувача також надав нотаріально засвідчену згоду на укладення даного договору його дружиною ОСОБА_4 .

30.01.2015 приватним нотаріусом Гордійчуком Б.І. зареєстровано накладення заборони відчуження зазначеної у договорі квартири за № 166.

Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію реєстрацію обтяжень підтверджується, що договір довічного утримання зареєстрований 30.01.2015 у цьому реєстрі, а тому відповідно до ст. 182 ЦК України ОСОБА_4 набула права власності на кв. АДРЕСА_1 .

Крім того, 30.01.2015 між ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_4 було укладено договір дарування земельної ділянки.

Відповідно до умов договору ОСОБА_1 передав безоплатно у власність ОСОБА_4 в дар земельну ділянку площею 525 кв.м., кадастровий номер :01:001:3641, яка розташована у АДРЕСА_1 .

Цільовове призначення земельної ділянки - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд у АДРЕСА_1 .

Підставою звернення до суду позивач зазначає, що відповідач ОСОБА_4 не виконує умови договору довічного утримання, а тому просить розірвати договір довічного утримання, укладений 30.01.2015 між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , який посвідчений приватним нотаріусом Володимир-Волинського міського ноатріального округу Годійчуком Б.І., зареєстрований в реєстрі за №164 та зобов`язати його скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та про реєстрацію обтяжень державну реєстрацію права власності ОСОБА_4 на квартиру АДРЕСА_1 (номер запису про обтяження 8556039, індексний номер 18978526 від 301.01.2015), поновити запис за попереднім власником квартири - ОСОБА_1 . Розірвати договір дарування земельної ділянки площею 525 кв.м., кадастровий номер :01:001:3641, яка розташована у АДРЕСА_1 , укладений 30.01.2015 між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , який посвідчений приватним нотаріусом Володимир-Волинського міського ноатріального округу Годійчуком Б.І., зареєстрований в реєстрі за №165 та зобов`язати його скасувати в Державному реєстрі прав власності на земельну ділянку за кадастровим номером :01:001:3641, поновити запис за попереднім власником - ОСОБА_1 , шдячхом внесення відповідних змін до Поземельної книги та відомостей до Державного земельного кадастру.

Застосовані норми права та мотиви суду.

Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 ЦК України).

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми (договори).

За змістом частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч.1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно з ч.1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

За договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов`язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно (стаття 744 ЦК України).

У постанові Верховного Суду від 18 серпня 2021 року у справі № 645/3284/19 (провадження № 61-15301св20) зроблено такий висновок: "Аналіз статті 744 ЦК України свідчить, що законодавець, передбачивши можливість визначення в договорі обов`язків як з утримання, так і догляду, розмежував указані поняття. Так, утримання характерне для зобов`язань майнового характеру, в той час як догляд, з-поміж іншого, може полягати в конкретних діях, турботі та опікуванні набувача над відчужувачем у силу його похилого віку та потребі в сторонній допомозі.

Як свідчить тлумачення статті 526 ЦК України цивільне законодавство містить загальні умови виконання зобов`язання, що полягають у його виконанні належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Це правило є універсальним і підлягає застосуванню як до виконання договірних, так і недоговірних зобов`язань. Недотримання умов виконання призводить до порушення зобов`язання".

Договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов`язків, незалежно від його вини (пункт 1 частини першої статті 755 ЦК України).

Тлумачення змісту пункту 1 частини першої статті 755 ЦК України свідчить, що договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду за умови доведення відчужувачем факту порушення набувачем своїх обов`язків за договором довічного утримання (догляду), що може проявлятися у вигляді неповного чи неналежного забезпечення доглядом, допомогою, харчуванням відчужувача або у вигляді повного невиконання вказаних дій.

Правовим наслідком розірвання договору довічного утримання у зв`язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов`язків за договором є повернення до відчужувача права власності на майно, яке було ним передане (частина перша статті 756 ЦК України).

Верховний Суд неодноразово звертав увагу на те, що відчужувачу за договором довічного утримання законом надано право ініціювати питання розірвання такого правочину у судовому порядку у випадку невиконання набувачем його умов. Саме відповідач мав би убезпечити себе від подальших претензій відчужувача шляхом ведення відповідного обліку та на виконання вимог статей 12, 81 ЦПК України має надати суду докази відсутності тих обставин, на які посилається позивач.

Такі висновки щодо застосування статей 755, 756 ЦК України узгоджуються з висновками Верховного Суду, викладеними, зокрема, у постановах від 28 березня 2018 року у справі № 509/513/16-ц, від 29 серпня 2018 року у справі № 755/1226/17-ц, від 06 травня 2020 року у справі № 755/1750/19, від 24 червня 2021 року у справі № 644/1566/19, від 15 серпня 2023 року у справі № 712/10192/22.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 у 2016 звертався із позовом до ОСОБА_4 про розірвання договору довічного утримання та договору дарування земельної ділянки.

Рішенням Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 27.05.2016 відмовлено у задоволенні позову, оскільки не доведено, що в період 2015-2016 ОСОБА_4 неналежно виконувала умови договору довічного утримання, а також не доведено підстав, передбачених ст. 727 ЦК України, для розірвання договору дарування земельної ділянки.

Дане рішення суду ухвалою суду апеляційного суду Волинської області від 20.04.2017 та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 08.11.2017 залишено без змін.

Підставою звернення до суду 18.06.2024 із новим позовом, позивач зазначає, що після ухвалення вищенаведеного рішення суду, відповідач ОСОБА_4 не виконує умови договору довічного утримання. Зазначає, що він звертався до відповідача із вимогами випрати йому білизну, однак його вимоги не виконана відповідачем. Також відповідач відмовляється купувати йому потрібні продукти харчування та ліки за його кошти.

Судом встановлено, що після ухвалення рішення Володимир-Волинським міським судом Волинської області від 27.05.2016, ОСОБА_1 дійсно звертався до ОСОБА_4 із вимогою №1 придбати йому та принести продукти харчування і лікарські засоби 14.05.2017. Зобов`язався надати ОСОБА_4 кошти на придбання продуктів харчування і ліків на основі наданих йому фіскальних чеків або авансом. Зазначив, якщо у вказану дату відповідач не має змоги виконати вимогу, то просить по телефону НОМЕР_1 або НОМЕР_2 узгодити зручну дату для надання цих послуг, або надіслати рекомендований лист на його ім`я, з обгрунтованою причиною невиконання послуг.

Відповідно до вимоги №2 ОСОБА_1 15.05.2017 звертався до ОСОБА_4 із проханням з`явитись до нього 21.05.2017 о 10 годині для прання його постільної білизни. Зазначив, якщо у вказану дату відповідач не має змоги виконати вимогу, то просить по телефону НОМЕР_1 або НОМЕР_2 узгодити зручну дату для надання цих послуг, або надіслати рекомендований лист на його ім`я, з обгрунтованою причиною невиконання послуг.

Дана вимога була направлена рекомендованим листом 15.05.2017, що підтверджується описом та фіскальним чеком Центру поштового зв`язку.

Із вимоги №3 вбачається, що 24.05.2017 ОСОБА_1 звертався до ОСОБА_4 із вимогою особисто з`явитись до нього 30.05.2017 о 10 годині для того, щоб придбати і принести йому продукти харчування. Зобов`язався надати ОСОБА_4 кошти на придбання продуктів харчування на основі наданих йому фіскальних чеків або авансом. Зазначив, якщо у вказану дату відповідач не має змоги виконати вимогу, то просить по телефону НОМЕР_1 або НОМЕР_2 узгодити зручну дату для надання цих послуг, або надіслати рекомендований лист на його ім`я, з обгрунтованою причиною невиконання послуги.

Відповідно до опису дана вимога була направлена ОСОБА_4 24.05.2017, що підтверджується відтиском печатки відділенням поштового зв`язку.

Із вимоги №4 вбачається, що 07.06.2017 ОСОБА_1 звертався до ОСОБА_4 із вимогою придбати йому продукти харчування. Зобов`язався надати ОСОБА_4 кошти на придбання продуктів харчування на основі наданих йому фіскальних чеків або авансом. Зазначив, якщо у вказану дату відповідач не має змоги виконати вимогу, то просить по телефону НОМЕР_1 або НОМЕР_2 узгодити зручну дату для надання цих послуг, або надіслати рекомендований лист на його ім`я, з обгрунтованою причиною невиконання послуги.

Дану вимогу отримала ОСОБА_4 , про що свідчить її підпис у вимозі №4.

Із вимоги №5 вбачається, що 07.06.2017 ОСОБА_1 звертався до ОСОБА_4 із вимогою 12.06.2017 провести вологе прибирання у його квартирі. Зобов`язався повернути ОСОБА_4 кошти на придбання миючих засобів на основі наданих йому фіскальних чеків. Зазначив, якщо у вказану дату відповідач не має змоги виконати вимогу, то просить по телефону НОМЕР_1 або НОМЕР_2 узгодити зручну дату для надання цих послуг, або надіслати рекомендований лист на його ім`я, з обгрунтованою причиною невиконання послуги.

Із змісту вимоги встановлено, що ОСОБА_4 відмовилась від отримання цієї вимоги.

Із вимоги №6 вбачається, що 15.06.2017 ОСОБА_1 звертався до ОСОБА_4 із вимогою придбати йому продукти харчування. Зобов`язався надати ОСОБА_4 кошти на придбання продуктів харчування на основі наданих йому фіскальних чеків або авансом. Зазначив, якщо відповідач не має змоги виконати вимогу, то просить по телефону НОМЕР_1 або НОМЕР_2 узгодити зручну дату для надання цієї послуги, або надіслати рекомендований лист на його ім`я, з обгрунтованою причиною невиконання послуги.

Із змісту вимоги встановлено, що ОСОБА_4 відмовилась підписувати цю вимогу.

Із вимоги №7 вбачається, що 05.07.2017 ОСОБА_1 звертався до ОСОБА_4 із вимогою узгодити питання прання його повсякденної одежі. Зазначив, якщо відповідач не має змоги з`явитись до нього для узгодження надання цієї послуги, то просить по телефону НОМЕР_1 або НОМЕР_2 узгодити зручну дату для надання цієї послуги, або надіслати рекомендований лист на його ім`я, з обгрунтованою причиною невиконання послуги.

Дана вимога була направлена ОСОБА_4 05.07.2017 та отримана уповноваженою особою, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.40).

Із вимоги №8 вбачається, що 05.07.2017 ОСОБА_1 звертався до ОСОБА_4 із вимогою з`явитись до нього для надання інформації в письмовому вигляді про виконання роботи та понесені витрати у травні, червні місяці, для того щоб відкорегувати кошторис надання послуг на липень місяць. Зазначив, якщо відповідач не має змоги з`явитись до нього, то просить по телефону НОМЕР_1 або НОМЕР_2 узгодити зручну дату для надання цієї послуги, або надіслати рекомендований лист на його ім`я, з обгрунтованою причиною невиконання послуги.

Дана вимога була направлена ОСОБА_4 05.07.2017 та отримана уповноваженою особою, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.40).

Із вимоги від 01.05.2023 вбачається, що ОСОБА_1 звертався до ОСОБА_4 із вимогою узгодити питання прання його одежі, постільної білизни, купівлі продуктів харчування та ліків. Зазначив, якщо відповідач не має змоги з`явитись до нього для узгодження надання цих послуг, то просить по телефону НОМЕР_1 або НОМЕР_2 узгодити зручну дату для надання цієї послуги, або надіслати рекомендований лист на його ім`я, з обгрунтованою причиною невиконання послуги.

Дана вимога була направлена ОСОБА_4 рекомендованим листом та отримана уповноваженою особою, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.41).

ОСОБА_1 були направлені аналогічні вимоги ОСОБА_4 09.06.2023, 16.05.2023, 03.07.2023, 09.08.2023 рекомендованими листами, що підтверджується фіскальними чеками.

Також ОСОБА_1 звертався 09.08.2023 до Володимирського РВП ГУНП у Волинській області із заявою про розшук ОСОБА_4 . Підставою для подання заяви було те, що ОСОБА_4 , яка зобов`язалась його утримувати та надавати допомогу, впродовж 2022-2023 не заходить до нього, не телефонує йому, місце її перебування невідоме.

Таким чином, дані письмові документи підтверджують, що ОСОБА_1 впродовж 2017-2023 звертався до ОСОБА_10 із вимогами прання постільної білизни, одежі, купівлю продуктів харчування, ліків, проведення вологого прибирання у кімнатах.

Надаючи оцінку даним вимогам щодо належності їх до доказів, які містять інформацію щодо предмета доказування, то суд дійшов висновку, що не усі вимоги стосуються виконання зоб`язання по договору довічного утримання.

Зокрема, у вимозі №5 ОСОБА_1 просив ОСОБА_4 провести вологе прибирання у його квартирі.

Також у вимозі №7 ОСОБА_1 звертався до ОСОБА_4 із вимогою вирішити питання побутого характеру та узгодити питання прання його повсякденної одежі, а не постільної білизни, як це передбачено договором довічного утримання.

У вимозі №8 ОСОБА_1 просив ОСОБА_4 з`явитись до нього для надання інформації в письмовому вигляді про виконання роботи та понесені витрати у травні, червні місяці, для того щоб відкорегувати кошторис надання послуг на липень місяць.

Однак відповідно до п. 6 договору довічного утримання ОСОБА_4 не зобов`язувалась проводити вологе прибирання у квартирі в якій проживає ОСОБА_1 , а також з`являтись до ОСОБА_1 для надання інформації в письмовому вигляді про виконання роботи та понесені витрати у травні, червні місяці 2017 з метою відкорегування кошторису надання послуг на липень місяць.

Оскільки зазначені у цих документах вимоги ОСОБА_1 не є обов`язками ОСОБА_4 , які вона зобов`язана виконувати за умовами договору довічного утримання, а тому їх невиконання ОСОБА_4 не тягне жодних правових наслідків, в тому числі розірвання договору.

Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи іпідлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Оскільки вимоги №5, 7, 8 не містять інформацію щодо предмета доказування, а тому не є належними доказами невиконання умов договору довічного утримання і не беруться судом до уваги.

Враховуючи, що вимоги №1, 2, 3, 4, 6 є фактично обов`язками, передбачені умовами договору довічного утримання, містять інформацію щодо предмета доказування, а тому є належними доказами і беруться судом до уваги.

Крім того, ОСОБА_1 надав суду договір про надання послуг прання для фізичних осіб, укладений між ПП ОСОБА_5 та ОСОБА_1 від 21.10.2016, товарні чеки від 26.10.2016, 29.12.2016 квитанцію з хімчистки «Чисто» від 27.03.2017.

Дані документи підтверджують факт надання послуг прання його постільної білизни ПП ОСОБА_5 та хімчисткою «Чисто» та невиконання ОСОБА_4 умови договору довічного утримання - прання постільної білизни один раз на місяць (п.6 договору).

Судом встановлено, що ОСОБА_4 17.03.2022 перетнула державний кордон України та з цього часу не поверталась в Україну. Дана обставина підтверджується довідкою Державної прикордонної служби України від 28.11.2024, а також поясненнями третьої особи ОСОБА_3 .

Згідно з частинами першою та другою статті 752 ЦК України у разі неможливості подальшого виконання фізичною особою обов`язків набувача за договором довічного утримання (догляду) з підстав, що мають істотне значення, обов`язки набувача можуть бути передані за згодою відчужувача члену сім`ї набувача або іншій особі за їхньою згодою. Відмова відчужувача у наданні згоди на передання обов`язків набувача за договором довічного утримання (догляду) іншій особі може бути оскаржена до суду. У цьому разі суд бере до уваги тривалість виконання договору та інші обставини, які мають істотне значення.

Суду не надано жодних доказів, що у зв`язку із виїздом ОСОБА_4 закордон та неможливості з цієї підстави виконувати обов`язки, передбачені договором довічного утримання, ОСОБА_4 зверталась до ОСОБА_1 із вимогою надати згоду на передання обов`язків набувача за цим договором члену сім`ї набувача або іншій особі, однак їй було відмовлено у цьому.

Окрім наведених доказів, ОСОБА_1 надані повідомлення про наявність заборгованості за електричну енергію в квартирі де проживає позивач і яка є предметом договору довічного утримання, досудове попередження ТзОВ «Волиньгаз Збут», вимога ТОВ «ГК «Нафтогаз України» про сплату заборгованості за спожитий газ, рахунки за спожитий газ та плати за розподіл природного газу, акт звірки №2562458-в від 26.04.2023, повідомлення про сплату за електричну енергію, квитанцію про оплату заборгованості за ці послуги ОСОБА_1 .

Однак дані документи не є доказами невиконання умов договору довічного утримання, а підтверджують невиконання ОСОБА_4 інших зобов`язань, які не стосуються договору довічного утримання.

Сплачувати кошти за надані житлово-комунальні послуги, ОСОБА_4 , як власник квартири в яку надаються такі послуги, зобов`язана не за договором довічного утримання, а на підставі договорів, укладених із підприємствами, які надають такі послуги у її квартиру.

У випадку наявності у ОСОБА_4 заборгованості за надані житлово-комунальні послуги у її квартиру, остання несе відповідальність не перед ОСОБА_1 , а перед підприємствами, які надають такі послуги, які вправі звернутись до неї із вимогою стягнути дану заборгованість в судовому порядку.

Факт наявності такої заборгованості у ОСОБА_9 і оплата її ОСОБА_1 не свідчить про невиконання ОСОБА_9 перед ОСОБА_1 обов`язків по договору довічного утримання.

З наведених підстав, суд вважає їх неналежними доказами у справі і не бере їх до уваги.

Суд враховує той факт, що ОСОБА_1 є особою похилого віку та укладаючи договір довічного утримання, розраховував на допомогу ОСОБА_4 , яка порушивши умови цього договору, значною мірою позбавила ОСОБА_1 того, на що він розраховував при укладенні договору.

Відповідно до ст.ст. 12, 89 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

На підтвердження обставин систематичного невиконання ОСОБА_4 умов договору довічного утримання, без поважних причин, позивач надав суду вимоги №1, 2, 3, 4, 6, які повністю підтверджують факт звернення і необхідності у надані зазначених у ній послуг та факт невиконання відповідачем обов`язків за цим договором.

Також факт систематичного, тривалого невиконання ОСОБА_4 умов договору довічного утримання підтвердили в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , які повністю узгоджуються з наданими позивачем належними доказами.

При цьому на виконання вимог ст.ст. 12,81 ЦПК України, відповідач не надав суду жодних доказів відсутності тих обставин, на які посилається позивач як на підставу своїх вимог.

Таким чином, відповідач не спростував належними, достатніми, достовірними доказами невиконання нею умов договору довічного утримання, зокрема, щодо систематичного непридбання потрібних продуктів харчування, ліків за кошти ОСОБА_1 та не виконання обов`язку прання постільної білизни один раз на місяць на вимогу відчужувача.

З огляду на викладене вище, суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, дійшов висновку про наявність підстав для задоволення вимоги про розірвання договору довічного утримання.

Вирішуючи вимогу про зобов`язання приватного нотаріуса скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та про реєстрацію обтяжень державну реєстрацію права власності ОСОБА_4 на квартиру АДРЕСА_1 (номер запису про обтяження 8556039, індексний номер 18978526 від 301.01.2015), поновити запис за попереднім власником квартири - ОСОБА_1 , то суд вважає її безпідставною виходячи з наступного.

Відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, регулюються Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (пункт 1 частини першої статті 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень").

Речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації (частина друга статті 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень").

Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію реєстрацію обтяжень підтверджується, що договір довічного утримання зареєстрований 30.01.2015 у цьому реєстрі, а тому відповідно до ст. 182 ЦК України ОСОБА_4 набула права власності на кв. АДРЕСА_1 .

Також 30.01.2015 приватним нотаріусом Гордійчуком Б.І. зареєстровано накладення заборони відчуження зазначеної у договорі квартири за № 166.

Відповідно до ч.1 ст. 756 ЦК України у разі розірвання договору довічного утримання (догляду) у зв`язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов`язків за договором, відчужувач набуває право власності на майно, яке було ним передане, і має право вимагати його повернення.

Таким чином, правовим наслідком розірвання договору довічного утримання у зв`язку з невиконанням набувачем обов`язків за договором є повернення до відчужувача права власності на майно, яке було ним передане.

Відповідно до ч. 3 ст. 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію зміни, припинення речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження повертаються у стан, що існував до відповідної державної реєстрації, шляхом державної реєстрації змін чи набуття таких речових прав, обтяжень речових прав, що здійснюється державним реєстратором або, у випадку скасування рішення Міністерства юстиції України, прийнятого відповідно до пункту 1 частини сьомої статті 37 цього Закону, посадовою особою Міністерства юстиції України. При цьому дата і час державної реєстрації набуття речових прав, обтяжень речових прав, що були припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації та наявні в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, залишаються незмінними.

Таким чином, розірвання судом договору довічного утримання, на підставі якого було проведено державну реєстрацію прав власності ОСОБА_4 , призводить до припинення її речових прав та повернення відповідного права власності позивача на квартиру, яке існувало у нього до відповідної державної реєстрації та на внесення державним реєстратором до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомостей про речове право позивача на спірне нерухоме майно на підставі судового рішення.

Це повністю відновлює становище та право позивача, яке існувало у нього до прийняття державним реєстратором рішення про державну реєстрацію прав на спірне нерухоме майно. Зазначене відповідає способу захисту, передбаченому п. 4 ч. 2 ст. 16 ЦК України.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що єфективним способом захисту позивача за вимогою про розірвання договору довічного утримання є його розірвання і не потребує зобов`язувати нотаріуса скасовувати реєстрацію права власності ОСОБА_4 на спірну квартиру, обтяження та поновлювати запис за ОСОБА_1 , а тому відмовляє у задоволенні цієї вимоги.

Щодо вимоги про розірвання договору дарування земельної ділянки, то суд вважає її безпідставною, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов`язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 727 ЦК України дарувальник має право вимагати розірвання договору дарування нерухомих речей чи іншого особливо цінного майна, якщо обдаровуваний умисно вчинив кримінальне правопорушення проти життя, здоров`я, власності дарувальника, його батьків, дружини (чоловіка) або дітей. Дарувальник має право вимагати розірвання договору дарування, якщо обдаровуваний створює загрозу безповоротної втрати дарунка, що має для дарувальника велику немайнову цінність.

Таким чином, підстави для розірвання договору визначені у ст. 727 ЦК України.

Однак в порушення вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України позивач ненадав доказів на підтвердження того, що відповідачумисно вчинив кримінальне правопорушення проти життя, здоров`я, власності дарувальника, його батьків, дружини (чоловіка) або дітей чи створив загрозу безповоротної втрати дарунка, що має для дарувальника велику немайнову цінність.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що позивач не довів наявність обставин, передбачених ст. 727 ЦК України, які є правовими підставами для розірвання договору дарування.

Вимога про розірвання договору дарування не є похідною від вимоги про розірвання договору довічного утримання, а тому задоволення вимоги про розірвання договору довічного утримання не є автоматичною підставою для розірвання договору дарування.

За таких обставин суд дійшов висновку, що не доведені підстави для розірвання договору дарування земельної ділянки, які передбачені ст. 727 ЦК України, а тому суд відмовляє у задоволенні цієї вимоги та вимоги зобов`язати нотаріуса скасувати в Державному реєстрі речових прав на земельну ділянку перерестрацію права власності на ОСОБА_4 та поновити запис за ОСОБА_1 .

Окрім визначених ст. 727 ЦК України підстав для розірвання договору дарування, ЦК України також визначено загальні підстави розірвання договору дарування: розірвання договору за згодою сторін, у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом (ст. 651 ЦК України) та у зв`язку з зміною обставин (ст. 652 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦК України суд розглядає справи не інакше як за зверенням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Спосіб захисту, який просить застосувати позивач, обирає сам позивач і суд не має права обирати його замість позивача (принцип диспозитивності).

Суд звертає увагу, що позивач вправі звернутись до суду за захистом права власності на земельну ділянку, обравши інший ефективний спосіб, передбачений положеннями ЦК України.

Вирішуючи питання стягнення витрат на професійну правничу допомогу, суд

виходить з наступних мотивів.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України від 05 липня 2012 року N 5076-VI "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" (далі - Закон N 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону N 5076-VI встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону N 5076-VI).

Відповідно до статті 19 Закону N 5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону N 5076-VI).

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.

Разом із тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу та інші, пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, згідно зі ст. 137 ЦПК України несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має з`ясувати склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання такої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

При стягненні витрат на правничу допомогу необхідно враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору.

Розмір витрат на оплату правничої допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає таку допомогу.

Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Із матеріалів справи вбачається, що наявність договірних відносин між адвокатом Приступою С.А. та ОСОБА_1. у справі, що розглядається, підтверджується ордером серії АС №1111042 виданого на підставі договору про надання професійної правничої допомоги від 11.05.2023, актом виконаних робіт від 10.07.2025, який визначає перелік виконаних адвокатом послуг і робіт.

Квитанцією від 10.07.2025 підтверджується факт отримання адвокатом Приступою С.А. від ОСОБА_1 13880 грн за надання професійної правничої допомоги у даній цивільній справі.

При вирішенні розміру витрат на оплату послуг адвоката суд бере до уваги ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України відповідно до якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки судом частково задоволено вимоги позивача (50%), а тому відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України із відповідача підлягають стягненню на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу пропорційно розміру задоволених позовних вимог, що становить 6940 гривень (13880х50%:100).

Оскільки позивач сплатив 2422,40 грн судового збору за подання позовної заяви і позов задоволено частково (50%), а тому відповідно до вимог ч.1 ст. 141 ЦК України з відповідача підлягає стягненню в користь позивача судовий збір, пропорційно розміру задоволених позовних вимог, що становить 1211,20 гривень.

Керуючись ст.ст. 12,81,89,265 ЦПК України, суд,

ухвалив:

Позов задовольнити частково.

Розірвати договір довічного утримання, укладений 30.01.2015 між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , який посвідчений приватним нотаріусом Володимир-Волинського міського ноатріального округу Годійчуком Б.І., зареєстрований в реєстрі за №164.

У задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Стягнути із ОСОБА_4 в користь ОСОБА_1 1211,20 грн судового збору та 6940 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНКОПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована у АДРЕСА_3 .

Третя особа: приватний нотаріус Володимирського міського нотаріального округу Гордійчук Богдан Іванович, Волинська область, м. Володимир, вул. Поштова 1/3.

Третя особа: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживає у АДРЕСА_3 .

Головуючий: А.А Каліщук