печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2025 року Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Бусик О.Л.

при секретарі судових засідань Романенко Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду в м. Києві заяву відповідача ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову в рамках цивільної справи за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про повернення безпідставно набутих коштів,-

ВСТАНОВИВ:

29 липня 2025 року до Печерського районного суду м. Києва надійшла позовна заява ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про повернення безпідставно набутих коштів.

Ухвалою судді від 5 серпня 2025 року цивільну справу прийнято до провадження для розгляду в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою судді від14 серпня 2025 року забезпечено позов шляхом накладення арешту на грошові кошти, які належать ОСОБА_1 y розмірі 1 756 831,32 грн. та які обліковуються на банківському рахунку: IBAN НОМЕР_1 , відкритому в АТ «Приватбанк», а також на будь-яких інших рахунках, відкритих на ім`я ОСОБА_1 в банках або інших фінансових установах, незалежно від валюти рахунку.

Ухвалою судді від 23 жовтня 2025 року заяву представника позивача про забезпечення позову у вказаній цивільній справі задоволено. Накладено арешт на нерухоме майно, що належить ОСОБА_1 , а саме на:

- квартиру, реєстраційний номер майна 1172036, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальна площа 64,5 кв.м.;

- житловий будинок, реєстраційний номер майна 12901603, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , загальна площа 53,8 кв.м.

Ухвалою судді від 19 листопада 2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду.

12 грудня 2025 року від відповідача ОСОБА_1 надійшла заява про скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою Печерського районного суду м. Києва від14 серпня 2025 року, якою накладено арешт на грошові кошти, які належать ОСОБА_1 y розмірі 1 756 831,32 грн. та які обліковуються на банківському рахунку: IBAN НОМЕР_1 , відкритий в АТ «Приватбанк», а також на будь-яких інших рахунках, відкритих на ім`я ОСОБА_1 в банках або інших фінансових установах, незалежно від валюти рахунку.

В обґрунтування якої зазначає, що розрахунковий рахунок № НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_3 відкритий в АТ «КБ ПРИВАТБАНК» використовується останньою для отримання аліментів на утримання неповнолітньої ОСОБА_4 у виконавчому провадження № 70686175 на виконання ухвали Печерського районного суду м. Києва.

А відтак, внаслідок вжиття заходів забезпечення шляхом накладення арешту на рахунок ОСОБА_5 порушуються не тільки її права, але й права її неповнолітньої доньки. Оскільки, вона позбавлена можливості використовувати кошти, які надішли як аліменти на утримання дитини.

Зазначає, що ухвала Печерського районного суду м. Києва від 14.08.2025 перебувала на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Хорішка О.О. у виконавчому провадженні № НОМЕР_2. Однак, постановою приватного виконавця від 04.12.2025 виконавче провадження № НОМЕР_2 було закінчено. Однак, при цьому, заходи забезпечення скасовані не були. Таким чином, ОСОБА_6 позбавлена можливості звернутися з клопотанням про зняття арешту до виконавця у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

16 грудня 2025 року від представника позивача ОСОБА_7 надійшли заперечення на заяву про скасування заходів забезпечення позову, у яких остання зазначила, що фактичною власницею коштів, які позивач сплачує відповідачці є їх донька ОСОБА_8 , яка звернулася до матері з окремим позовом через те, що вона використовує аліменти не на її користь. Крім того, матеріали справи не містять доказів того, що рахунок у АТ «Приватбанк» має виключно аліментне призначення. Отже обставини, які не були повідомлені відповідачкою суду, свідчать про відсутність фактичної мети матері на отримання аліментів для забезпечення потреб неповнолітньої ОСОБА_8 . Крім того, згідно наданих ОСОБА_1 роздруківок зарахувань, рахунок в АТ КБ «Приватбанк» не є виключно цільовим для отримання аліментів, отримання яких оскаржує донька, в зв`язку з нецільовим використанням матір`ю (стягувачем). На банківський рахунок ОСОБА_1 зараховуються й інші кошти, що підлягають забезпеченню у справі № 757/35518/25-ц. Отже, обставини, якими заявниця обґрунтовує необхідність скасування заходів забезпечення позову ОСОБА_2 , у зв`язку з порушенням нібито прав неповнолітньої ОСОБА_8 , не відповідає дійсності. Поведінка відповідачки в зазначених обставинах у своїй сукупності свідчить, що вона уникає виконання зобов`язань як перед ОСОБА_2 щодо повернення сплачених ним коштів після скасування 17.04.2025 Верховним Судом вироку Чернігівського апеляційного суду у справі №759/23571/19, так і перед донькою щодо її виховання та забезпечення. Таким чином, наявні обставини, які свідчить, що ОСОБА_1 здійснює дії для уникнення відповідальності та виконання своїх зобов`язань, і подальше виконання рішення про стягнення безпідставно збережених коштів ОСОБА_2 , без забезпечення позову, буде утруднене.

17 грудня 2025 року від представника відповідача - ОСОБА_9 надійшли письмові пояснення, у яких остання зазначила, що відповідач, через свого представника звернулася до приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Хорішка О. із заявою про визначення банківського рахунку IBAN: НОМЕР_1 , відкритого в АТ «ПРИВАТБАНК», на ім`я ОСОБА_10 як рахунку для видаткових операцій.

Листом від 12.12.2025 №6070 приватний виконавець Хорішко О. повідомив адвоката, що п. 10-2 Прикінцевих та перехідних положень до Закону України «Про виконавче провадження» передбачає право боржників здійснювати видаткові операції коштами, на які накладено арешт виключно виконавцями, а відтак у задоволенні заяви про визначення рахунку для видаткових операцій було відмовлено.

Враховуючи зазначене, оскільки внаслідок застосування заходу забезпечення у вигляді арешту грошових коштів, які містяться на розрахункових рахунках ОСОБА_1 вона позбавлена можливості використовувати кошти, які надходять як аліменти від позивача для утримання їхньої спільної неповнолітньої доньки ОСОБА_8 , чим порушується її право на законні інтереси, гарантовані Конституцією України, Законом України « Про охорону дитинства».

Зауважує, що у випадку скасування арешту, накладеного на розрахунковий рахунок ОСОБА_11 жодним чином не порушуються права та інтереси позивача, оскільки ухвалою Печерського районного суду. м. Києва від 23.10.2025 було задоволено заяву представника позивача про застосування заходів забезпечення позову у вигляді арешту на нерухоме майно, яке належить на праві приватної власності ОСОБА_1 . Таким чином, у випадку задоволення позовних вимог позивача, рішення може бути виконано за рахунок іншого арештованого майна.

Дослідивши матеріали справи та матеріали заяви, суд дійшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що ухвалою судді від14 серпня 2025 року заяву представника позивача про забезпечення позову у вказаній справі - задоволено. Забезпечено позов шляхом накладення арешту на грошові кошти, які належать ОСОБА_1 y розмірі 1 756 831,32 грн. та які обліковуються на банківському рахунку: IBAN НОМЕР_1 , відкритий в АТ «Приватбанк», а також на будь-яких інших рахунках, відкритих на ім`я ОСОБА_1 в банках або інших фінансових установах, незалежно від валюти рахунку.

Відповідно до ч. 1 ст. 158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

У відповідності до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно із ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові активи, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

З аналізу ст. 149 - 150 ЦПК України можна дійти висновку, що забезпечення позову це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

З наведених положень закону вбачається, що застосування у справі заходів забезпечення позову є виправданим, якщо з обставин справи встановлено об`єктивну можливість вчинення відповідачем дій, які можуть утруднити чи унеможливити виконання рішення суду в разі задоволенні позову.

При цьому варто враховувати, що підтвердити за допомогою реально існуючих доказів подію, яка ймовірно настане або може настати в майбутньому, фактично неможливо, а тому наявність чи відсутність підстав для забезпечення позову оцінюються судом в залежності від кожного конкретного випадку, з урахуванням фактичних обставин справи і змісту позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Скасування заходів забезпечення позову передбачає зняття застосованих судом обмежень, покликаних забезпечити можливість виконання судового рішення, у випадку зміни ситуації в порівнянні з тією, що існувала при застосуванні таких обмежень, коли в результаті такої зміни потреба в застосованих обмеженнях припинила своє існування.

Вжиті судом заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Зважаючи на це, суд при задоволенні позову не вправі скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились обставини, що зумовили його застосування.

Тобто, скасування заходів забезпечення позову судом, який їх застосував, можливе, якщо відпали підстави, з яким закон пов`язує можливість застосування таких заходів або змінилися обставини, що зумовили його застосування.

За змістом даних норм скасування заходів забезпечення позову пов`язане не із правомірністю їх вжиття, а із результатом розгляду справи і вирішенням спору по суті, чи залишенням позову без розгляду, або закриттям провадження у справі.

Таким чином заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

Встановлено, що на час розгляду заяви відповідача про скасування заходів забезпечення позову цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про повернення безпідставно набутих коштів по суті не вирішена, рішення у цій справі судом не прийнято.

За таких обставин, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви про скасування заходів забезпечення позову, оскільки скасування заходів забезпечення позову до розгляду даної справи по суті та ухвалення судом відповідного рішення, суперечитиме меті заходів забезпечення позову.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 158, 258-260, 271, 353, 354, 355, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви відповідача ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову в рамках цивільної справи за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про повернення безпідставно набутих коштів - відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання.

Апеляційні скарги подаються учасниками справи до Київського апеляційного суду.

Суддя О.Л. Бусик