ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
Ухвала

Іменем України

19 грудня 2025 року Фастівський міськрайонний суд Київської області у складі головуючого судді Самухи В.О., за участю секретаря судового засідання Папруга А.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за скаргоюОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця Хмільницького відділу державної виконавчої служби у Хмільницькому районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), стягувач: ОСОБА_2 , заінтересована особа: ОСОБА_3 , -

Встановив:

30 вересня 2025 року на адресу Фастівського міськрайонного суду Київської області надійшла цивільна скарга ОСОБА_1 , як боржника у виконавчому провадженні, заінтересовані особи: ОСОБА_2 (стягувач), ОСОБА_3 , Хмільницький відділ Державної виконавчої служби у Хмільницькому районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на бездіяльність державного виконавця щодо відмови в проведенні перерахунку заборгованості зі сплати аліментів, виходячи із розміру середньомісячної плати працівника, встановленої для Хмільницького району Вінницької області.

Зі змісту скарги слідує, що згідно із Рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 31 жовтня 2013 року по справі № 2/381/1547/13 із скаржника, як боржника, на користь ОСОБА_4 стягуються аліменти на утримання сина ОСОБА_3 у розмірі частки всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

На підставі зазначеного вище рішення суду було видано виконавчий лист та в подальшому було відкрито виконавче провадження № 45389529.

Спочатку зазначене виконавче провадження перебувало на примусовому виконанні у Бородянському відділі ДВС у Бучанському районі ЦМУ МЮ, згодом було передано до Хмільницького відділу Державної виконавчої служби у Хмільницькому районі Вінницької області.

В період часу з 01 жовтня 2014 року до 21 березня 2024 року нараховано заборгованість зі сплати аліментів у сумі 257 094 гривні. Розрахунок заборгованості зі сплати аліментів складений, виходячи із розміру середньої заробітної плати працівника для даної місцевості. Цей розрахунок затверджений Начальником Бородянського відділу ДВС у Бучанському районі Київської області ЦМУ МЮ.

Після передачі матеріалів виконавчого провадження до Хмільницького відділу Державної виконавчої служби у Хмільницькому районі Вінницької області боржник звернувся з заявою від 25 серпня 2025 року про проведення перерахунку розміру заборгованості зі сплати аліментів, з урахуванням розміру середньої заробітної плати за місцем проживання боржника, який в період нарахування заборгованості не працював, так як розмір заборгованості визначений виходячи із середньої заробітної плати для Бучанського району Київської області, а боржник проживав у Хмільницькому районі Вінницької області.

Натомість, згідно з листом начальника Хмільницького відділу Державної виконавчої служби у Хмільницькому районі Вінницької області від 04 вересня 2025 року № 22.20-35/56875, у здійсненні відповідного перерахунку було відмовлено, так як боржником не було надано відповідних підтверджуючих документів щодо місця проживання на території Хмільницького районі Вінницької області.

З урахуванням викладеного, скаржник вважає, що існують підстави для зобов`язання державного виконавця Хмільницького відділу Державної виконавчої служби у Хмільницькому районі Вінницької області провести перерахунок заборгованості зі сплати аліментів, виходячи із розміру середньої заробітної плати за місцем проживання боржника, який в період нарахування заборгованості не працював.

Крім того, скаржник вважав, що строки звернення до суду із відповідною скаргою пропущені з поважних причин та підлягають поновленню.

02 жовтня 2025 року Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області зазначена справа була призначена до розгляду.

14 жовтня 2025 року на адресу Фастівського міськрайонного суду Київської області надійшло заперечення на скаргу від начальника Хмільницького відділу Державної виконавчої служби у Хмільницькому районі Вінницької області. За змістом цього документу стверджується про відсутність підстав для задоволення скарги.

14 жовтня 2025 року представницею ОСОБА_2 , адвокатом Русанівською Діною Дмитрівною, було подано з використанням системи «Електронний суд» письмові пояснення. Зі змісту зазначених пояснень слідує, що заінтересована особа стверджує про відсутність підстав для задоволення скарги та щодо недоведеності обставин, на які посилається скаржник, я на підставу заявлених вимог.

В судовому засіданні брали участь представник скаржника, заінтересована особа ОСОБА_2 та її представниця.

Скаржник, представник Хмільницького відділу Державної виконавчої служби у Хмільницькому районі Вінницької області та заінтересована особа ОСОБА_3 для участі в судовому засіданні не з`явились, були повідомлені належним чином, причини неявки не повідомили, клопотань про відкладення судового засідання не подали.

В силу приписів частини 2 статті 450 ЦПК України, неявка зазначених вище осіб не перешкоджає розгляду скарги, тому судове засідання було проведеним без їхньої участі.

В судовому засідання представник скаржника підтримав доводи, викладені в скарзі, та просив її задовольнити.

Додатково повідомив, що нарахування заборгованості зі сплати аліментів для платника, який не працює, повинно бути проведеним, виходячи із середньої заробітної плати працівника за місцем проживання скаржника.

Також представник скаржника зазначив, що скаржник, як платник аліментів, не був обізнаним з обставинами щодо відкриття виконавчого провадження, про існування заборгованості зі сплати аліментів боржник дізнався в серпні 2025 року і відкажу звернувся із заявою про перерахунок заборгованості зі слати аліментів.

Заінтересована особа та її представниця в судовому засіданні заперечували щодо задоволення скарги.

Представниця заінтересованої особи зазначила, що боржник був ознайомлений з фактом існування виконавчого провадження, як мінімум станом на 24 березня 2025 року, дату подання заяви про закриття виконавчого провадження, значить знав і про існування заборгованості зі сплати аліментів.

З огляду на приписи статті 18, 20 Закону України «Про виконавче провадження» у державного виконавця відсутній обов`язок перевіряти інформацію про зміну боржником місця проживання, натомість існує прямий обов`язок боржника повідомляти виконавця про ці обставини.

Також, представниця заінтересованої особи звернула увагу на ту обставину, що довідка про реєстрацію місця проживання не фіксує інформації про фактичне місце проживання. Тому сукупність наведених доводів свідчить про відсутність підстав для задоволення скарги.

Після закінчення з`ясування обставин справи та перевірки їх доказами, суд перейшов на стадію ухвалення судового рішення, у відповідності до приписів статті 244 ЦПК України, ухвалення та проголошення судового рішення було відкладеним до 19 грудня 2025 року до 09 години 40 хвилин.

Заслухавши пояснення учасників судового засідання та дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступні обставини.

Так, судом встановлено, що згідно із Рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 31 жовтня 2013 року по справі № 2/381/1547/13 із скаржника, як боржника, на користь ОСОБА_4 стягуються аліменти на утримання сина ОСОБА_3 у розмірі частки всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

На підставі зазначеного вище рішення суду було видано виконавчий лист та в подальшому було відкрито виконавче провадження № 45389529.

Спочатку зазначене виконавче провадження перебувало на примусовому виконанні у Бородянському відділі ДВС у Бучанському районі ЦМУ МЮ, згодом було передано до Хмільницького відділу Державної виконавчої служби у Хмільницькому районі Вінницької області.

В період часу з 01 жовтня 2014 року до 21 березня 2024 року нараховано заборгованість зі сплати аліментів у сумі 257 094 гривні.

Розрахунок заборгованості зі сплати аліментів складений, виходячи із розміру середньої заробітної плати працівника для даної місцевості. Цей розрахунок затверджений Начальником Бородянського відділу ДВС у Бучанському районі Київської області ЦМУ МЮ.

Отже, для визначення розміру заборгованості зі сплати аліментів взятий до уваги середня заробітна плата працівника для Бучанського району Київської області.

Після передачі матеріалів виконавчого провадження до Хмільницького відділу Державної виконавчої служби у Хмільницькому районі Вінницької області боржник звернувся з заявою від 25 серпня 2025 року про проведення перерахунку розміру заборгованості зі сплати аліментів, з урахуванням розміру середньої заробітної плати за місцем проживання боржника, який в період нарахування заборгованості не працював.

Натомість, згідно з листом начальника Хмільницького відділу Державної виконавчої служби у Хмільницькому районі Вінницької області від 04 вересня 2025 року № 22.20-35/56875, у здійсненні відповідного перерахунку було відмовлено, так як боржником не було надано відповідних підтверджуючих документів щодо місця проживання на території Хмільницького районі Вінницької області.

Скаржником надано довідку від 07 липня 2025 року № 808, підписану заступником сільського голови Уланівської сільської ради Хмільницького району Вінницької області про те, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , прибув з міста Тараща Київської області 28 жовтня 1999 року та зареєстрований в АДРЕСА_1 по даний час.

В судовому засіданні не встановлено обставин, які б свідчили, що зареєстроване місце проживання боржника не співпадає із фактичним його місцем проживання.

Згідно із наданою в судовому засіданні довідки за формою ОК-7, сформованою 28 листопада 2025 року засобами автоматичних систем ПФУ, ОСОБА_1 працював у масиві садівничих товариств «Озера-15» та в товаристві з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Міськбудінвест» в період часу з травня 2014 року до листопада 2016 року включно.

Судом не встановлено обставин, що свідчили б про працевлаштування скаржника та отримання ним заробітної плати після листопада 2016 року. Представник скаржника працевлаштування скаржника після листопада 2016 року заперечує.

Встановивши зазначені обставини, суд вважає, що спірні правовідносини урегульовані наступними правовими нормами.

Так, згідно приписів частини 1 статті 195 СК України, заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном.

Згідно приписів частини 2 цієї статті, заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою - підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості.

Згідно приписів частини 3 цієї статті, розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом.

Згідно приписів частини 1 статті 74 Закону України «Про виконавче провадження», рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Згідно приписів частини 5 цієї статті, рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів. Рішення виконавця про відкладення проведення виконавчих дій може бути оскаржене протягом трьох робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно приписів частини 1 статті 447-1 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Згідно приписів частини 1 статті 448 ЦПК України, скарга подається стороною виконавчого провадження до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Згідно приписів частини 2 статті 451 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд скасовує оскаржувані рішення та визнає оскаржувані дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Далі, згідно приписів частини 1 статті 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.

З урахуванням встановлених обставин справи та наведених вище правових норм, суд вважає, що скарга є частково обґрунтованою.

Так, суд вважає, що матеріалами справи підтверджено, що зареєстрованим місцем проживання скаржника є АДРЕСА_1 , починаючи з жовтня 1999 року.

Згідно тверджень представника скаржника, скаржник проживає за цією адресою, за виключенням періоду з 2014 року до кінця 2016 року, коли ОСОБА_1 працював на території Київської області.

Зазначені обставини не спростовані. Іншими учасниками судового розгляду не надано доказів того, що зареєстроване місце проживання боржника не співпадає з його фактичним місцем проживання.

Судом встановлено, що з грудня 2016 року скаржник не працював, відповідно, розмір аліментів, що підлягають сплаті, визначається для нього, як платника аліментів, за правилами частини 2 статті 195 СК України, виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості.

Використане словосполучення «для даної місцевості», на думку суду, повинно тлумачитись, в контексті вказівки на конкретну адміністративно-правову одиницю, де проживає платник аліментів.

В даному випадку фактично презюмується, що платник аліментів має можливість знайти роботу саме за місцем свого проживання, а отже, для цілей застосування частини 2 статті 195 СК України, розмір середньої заробітної плати повинен визначатися для працівника, виходячи із місцевості (адміністративно-територіальної одиниці) проживання цієї особи.

Встановивши, що місцем проживання боржника є АДРЕСА_1 , і починаючи з грудня 2016 року боржник офіційно не працює, суд вважає, що з грудня 2016 року до 21 березня 2024 року розрахунок заборгованості зі сплати аліментів для ОСОБА_1 повинен бути здійсненим, виходячи із середньої заробітної плати працівника у Хмільницькому районі Вінницької області.

Суд не приймає до уваги доводи ОСОБА_2 та її представниці щодо того, що довідка про зареєстроване місце проживання не свідчить про фактичне місце проживання боржника за цією адресою, так як судом не встановлено відомостей щодо іншої адреси проживання боржника.

Також, суд вважає, що не повідомлення скаржником, як платником аліментів, державного виконавця про адресу своєї реєстрації (місця проживання) в період часу з 2014 року до березня 2024 року, об`єктивно не впливає на можливість проведення перерахунку заборгованості зі сплати аліментів, враховуючи отримані в подальшому державним виконавцем дані про місце проживання боржника. Суд не вбачає юридичних перепон для проведення такого перерахунку ретроспективно.

А отже, не здійснення такого перерахунку свідчить про неправомірну бездіяльність державного виконавця.

Відповідно, в силу приписів частини 2 статті 451 ЦПК України, існують підстави для зобов`язання державного виконавця здійснити перерахунок заборгованості зі сплати аліментів, виходячи із середньої заробітної плати працівника у Хмільницькому районі Вінницької області.

При цьому, враховуючи встановлені обставини щодо офіційного працевлаштування боржника та отримання ним заробітної плати в період часу з травня 2014 року до листопада 2016 року, заборгованість зі сплати аліментів за цей період повинна бути визначена за правилами частини 1 статті 195 СК України, виходячи із розміру його фактичного заробітку (доходу).

Тому, суд вважає, що перерахунок заборгованості за правилами частини 2 статті 195 СК України повинен бути проведеним для боржника за період часу, коли він офіційно не працював з грудня 2016 року до 20 березня 2024 року.

Далі, аналізуючи підстави для поновлення строку на оскарження бездіяльності державного виконавця, суд виходить з наступного.

Так, суд вважає, що право на оскарження виникає в цьому випадку від дати отримання скаржником, як платником аліментів, відмови у здійсненні перерахунку заборгованості зі сплати аліментів.

Лист про відмову у проведенні перерахунку датований 04 вересня 2025 року, згідно з даними поштового штемпеля на конверті, яким був направлений цей лист, відправка здійснена «05» числа, інформацію про конкретний місяць встановити не можливо, однак, очевидно цей був вересень, так як 24 вересня 2025 року скаржником вже було подано скаргу до суду.

Представник скаржника зазначав, що скарга подана в межах 10-денного строку від дати отримання листа відмови.

Суд погоджується з відповідними твердженнями, так як іншими учасниками судового розгляду не було надано інших відомостей та підтверджуючих документів щодо дати отримання цього листа.

При цьому, згідно пункту «а» частини 1 статті 449 ЦПК України, скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи.

Отже, оскільки скаржник дізнався про порушення свого права після отримання листа від Хмільницького відділу Державної виконавчої служби у Хмільницькому районі Вінницької області, і скарга подана в межах десятиденного строку від дати отримання цього листа, строк на оскарження не є пропущеним та, відповідно, відсутні підстави для його поновлення.

Далі, відповідно до роз`яснень, що містяться у п.14 постанови пленуму ВСС «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» від 7.02.2014 №6, ураховуючи, що виконання судових рішень є завершальною і невід`ємною частиною (стадією) судового провадження у конкретній справі, в якій провадження за скаргою не відкривається, а за подання позовної заяви сплачено відповідний судовий збір, ні ЦПК України, ні законом «Про судовий збір» (ч.1 ст.3) не передбачено необхідності сплати судового збору за подання скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби, за подання скарги судовий збір не сплачується.

Зазначена позиція підтримана в Постанові ВС від 14 лютого 2018 року по справі №589/6044/2013.

При цьому, скаржником за подання скарги сплачений судовий збір у сумі 1 211 гривень 20 копійок.

З урахуванням викладеного, суд не проводить розподіл судових витрат за правилами статті 141 ЦПК України та роз`яснює скаржнику його право ініціювати питання повернення помилково сплаченого судового збору у відповідності до процедури, передбаченої Порядком повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2013 №787.

Враховуючи вище наведене, керуючись приписами статті 29 ЦК, статті 195 СК, статті 12, 81, 448-451 ЦПК України, -

Постановив:

Скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця задовольнити частково.

Визнати неправомірною бездіяльність службових осіб Хмільницького відділу Державної виконавчої служби у Хмільницькому районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), що полягає у нездійсненні в межах виконавчого провадження № 45389529 перерахунку заборгованості зі сплати аліментів за період часу з грудня 2016 року до 20 березня 2024 року, виходячи із розміру середньої заробітної плати працівника у Хмільницькому районі Вінницької області.

Зобов`язати службових осіб Хмільницького відділу Державної виконавчої служби у Хмільницькому районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), що здійснюють виконавчі дії у виконавчому провадженні № 45389529, здійснити перерахунок заборгованості зі сплати аліментів для боржника ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , за період часу з грудня 2016 року до 20 березня 2024 року, виходячи із розміру середньої заробітної плати працівника у Хмільницькому районі Вінницької області.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя В.О.Самуха