Справа №442/8163/25
Провадження №2/442/2444/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 грудня 2025 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі головуючого судді Хомик А.П., розглянувши в приміщенні Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю ТзОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за договором про відкриття кредитної лінії №1120-4465 від 01.12.2022 у розмірі 48000,00 грн. та судові витрати у розмірі 2422,40 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що 01.12.2022 між ТзОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та ОСОБА_1 за допомогою веб-сайту (creditkasa.com.ua), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТзОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле, було укладено Договір про відкриття кредитної лінії №1120-4465.

Згідно умов кредитного договору, позивач взяв на себе зобов`язання надати відповідачу кредит для задоволення особистих потреб в сумі 9600,00 грн. зі строком кредитування на 300 календарних днів та встановленою процентною ставкою.

ТзОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» (через партнера AT КБ «ПРИВАТБАНК» з яким укладено договір № 4010 про надання послуг в системі LiqPay від 02 грудня 2019 року) видав Відповідачу кредитні кошти на картковий рахунок вказаний Відповідачем в особистому кабінеті, що підтверджується довідкою AT КБ «ПРИВАТБАНК» про перерахування коштів від ТО «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» через систему платежів LiqPay на підставі договору № 4010 від 02.12.2019 р. на карту отримувача (Відповідача), чим виконав свої зобов`язання Договором своєчасно та в повному обсязі.

Однак, відповідач, всупереч умовам кредитного договору, та нормам ЗУ «Про споживче кредитування» та ст.ст. 525, 526, 530, 536, 610, 612 ЦК України, порушив взяті на себе зобов`язання, не повернув у повному обсязі кредитні кошти позивачу, а також не виконав у повному обсязі всі інші свої грошові зобов`язання перед кредитодавцем навіть після спливу строку, встановленого в договорі.

Так, станом на 10.09.2025 загальний розмір заборгованості відповідача складає 95136,00 грн., з яких прострочена заборгованість за кредитом - 9600,00 гривень; прострочена заборгованість за нарахованими процентами - 85536,00 гривень.

Разом з тим повідомляють, що кредитодавцем було прийнято рішення про можливість застосування до позичальника Програми лояльності для споживачів фінансових послуг ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», а саме часткового списання заборгованості Позичальнику за нарахованими комісією та процентами у сумі 47136,00 гривень за умови погашення Позичальником решти заборгованості за Кредитним договором в розмірі 48000,00 гривень.

Враховуючи вищезазначене, кредитодавець просить суд у цьому позові стягнути з позичальника не повну суму заборгованості за Кредитним договором, а лише її частину, а саме: прострочену заборгованість за кредитом 9600,00 гривень та прострочену заборгованість за нарахованими процентами 38400,00 гривень, що разом становить 48000,00 гривень.

Ухвалою від 27.10.2025 провадження в зазначеній справі відкрито, постановлено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомленням (виклику) сторін на 21.11.2025.

Копію ухвали з позовною заявою та додатками направлено відповідачу.

19.11.2025 від відповідача надійшов відзив на позов. Вважає позов безпідставним та просить у задоволенні позовних вимог відмовити повністю як таких, що не підтверджені належними та допустимими доказами та ґрунтуються на припущеннях. Вказує, що позивач не надав суду належних і допустимих доказів на підтвердження ключових обставин, на які він посилається як на підставу своїх вимог, а саме: підписання відповідачкою кредитного договору; ознайомлення відповідачки з умовами такого договору; наявності у позивача ліцензії на провадження господарської діяльності з надання фінансових послуг; а також факту перерахування кредитних коштів у розмірі 9600 грн. на рахунок відповідачки. У разі, якщо суд дійде до висновку про наявність договірних правовідносин між сторонами, визнати розмір процентів, визначений позивачем, несправедливим, таким що суперечить ст.18 Закону України «про захист прав споживачів та принципам добросовісності та розумності. Зменшити розмір процентів за кредитом до розміру основної суми зобов`язання ( тіла кредиту), відповідно до вимог законодавства про захист прав споживачів та судової практики.

Відповіді на відзив від позивача не надходило.

У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З`ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що 01.12.2022 між ТзОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та ОСОБА_1 за допомогою веб-сайту (creditkasa.com.ua), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТзОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле, було укладено Договір про відкриття кредитної лінії №1120-4465.

У відповідності до ч. 1 ст. 13 ЗУ «Про споживче кредитування», договір був укладений в письмовій формі у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених ЗУ «Про електронну комерцію».

Згідно ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію», електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання,- в тому числі електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

Так, на виконання зазначених вимог, ОСОБА_1 було надано одноразовий ідентифікатор А6043, для підписання кредитного договору №1120-4465 від 01.12.2022 року, підтвердження ознайомлення з правилами та інших супутніх документів.

Укладаючи вищевказаний Кредитний договір відповідачка та ТОВ «Укр Кредит Фінанс» вчинили дії визначені ст. 11 та ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідач підписав Кредитний договір шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Підтвердженням добровільного укладення відповідачем кредитного договору є Договір про відкриття кредитної лінії №1120-4465, в якому зазначені особисті дані відповідача (серія та номер паспорта, місце проживання, ідентифікаційний номер, номер особистого електронного платіжного засобу: НОМЕР_1 , електронну адресу), а тому суд не бере до уваги заперечення відповідача про те, що нею не підписувався спірний договір та вона не була ознайомлена з умовами такого договору.

Згідно умов договору, позивач взяв на себе зобов`язання надати Відповідачу кредит для задоволення особистих потреб в сумі 9600,00 грн. на 300 календарних днів, базовий період 18 днів. Стандартна процентна ставка становить 3,00 % за кожен день користування кредитом, знижена процентна ставка 2,50% в день.

ТзОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» виконало взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши відповідачу кредит, відповідно до умов укладеного кредитного договору. Даний факт стверджується довідкою про перерахування кредитних коштів та квитанцією LIQPAY (ID операції: ) про перерахування на платіжну картку VISA № НОМЕР_2 *33 9600 грн., що спростовує твердження відповідача про відсутність доказів про перерахування кредитних коштів у розмірі 9600 грн. на рахунок відповідачки.

Відповідно до ч. 1 ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Однак в порушення зазначених вище норм закону та умов кредитного договору відповідач ОСОБА_1 зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконала та допустила заборгованість, яка станом на 10.09.2025 складає 95136,00 грн., з яких прострочена заборгованість за кредитом - 9600,00 гривень; прострочена заборгованість за нарахованими процентами - 85536,00 гривень.

Разом з тим повідомляють, що кредитодавцем було прийнято рішення про можливість застосування до позичальника Програми лояльності для споживачів фінансових послуг ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», а саме часткового списання заборгованості Позичальнику за нарахованими процентами у сумі 47136,00 гривень за умови погашення Позичальником решти заборгованості за Кредитним договором в розмірі 48000,00 гривень.

Враховуючи вищезазначене, кредитодавець просить суд у цьому позові стягнути з позичальника не повну суму заборгованості за Кредитним договором, а лише її частину, а саме: прострочену заборгованість за кредитом 9600,00 гривень та прострочену заборгованість за нарахованими процентами 38400,00 гривень, що разом становить 48000,00 гривень, вказуючи, що у разі здійснення Позичальником часткового погашення кредитної заборгованості за Кредитним договором у розмірі, який дорівнює сумі заявлених Позивачем у цій позовній заяві позовних вимог та компенсації суми судового збору, сплаченої за подачу позовної заяви, Кредитодавцем буде здійснено списання залишку заборгованості за Кредитним договором у сумі 47136,00 гривень, а дію Кредитного договору припинено у зв`язку з його частковим виконанням та частковим прощенням боргу Позичальника, то суд прийшов висновку, що позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за договором кредиту підлягають до задоволення.

Що стосується вимоги відповідача визнати розмір процентів, визначений позивачем, несправедливим, таким що суперечить ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів та принципам добросовісності та розумності та зменшити розмір процентів за кредитом до розміру основної суми зобов`язання ( тіла кредиту), відповідно до вимог законодавства про захист прав споживачів та судової практики, то суд зазначає таке.

Згідно зі статтею 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Частинами першою, третьою статті 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини (стаття 217 ЦК України).

За змістом статей 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів» до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема про встановлення обов`язкових для споживача умов, з якими він не мав реальної можливості ознайомитися перед укладенням договору; надання продавцю (виконавцю, виробнику) права в односторонньому порядку змінювати умови договору на власний розсуд або на підставах, не зазначених у договорі; передбачення зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати в договори зі споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача.

Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 18 цього Закону несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад 50% вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором.

У постанові від 02 грудня 2015 року у справі №6-1341цс15 Верховний Суд України наголосив, що Закон України «Про захист прав споживачів» застосовується до спорів, які виникли з кредитних правовідносин, лише в тому разі, якщо підставою позову є порушення порядку надання споживачеві інформації про умови отримання кредиту, типові процентні ставки, валютні знижки тощо, які передують укладенню договору.

У Рішенні Конституційного Суду України від 10 листопада 2011 року №15-рп/2011 у справі щодо офіційного тлумачення положень пунктів 22, 23 статті 1, статті 11, частини восьмої статті 18, частини третьої статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» у взаємозв`язку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України (справа про захист прав споживачів кредитних послуг) зазначено, що положення пунктів 22, 23 статті 1, статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» з подальшими змінами у взаємозв`язку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України треба розуміти так, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору.

У постанові Верховного Суду України від 11.09.2013 року у справі №6-40цс13 зроблені такі висновки: «Визначення поняття «несправедливі умови договору» закріплено в ч. 2 ст. 18 цього Закону - умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Аналізуючи норму ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», можна дійти висновку, що для кваліфікації умов договору несправедливими необхідна наявність одночасно таких ознак: по-перше, умови договору порушують принцип добросовісності (п. 6 ч. 1 ст. 3, ч. 3 ст. 509 ЦК України); по-друге, умови договору призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов`язків сторін; по-третє, умови договору завдають шкоди споживачеві».

З огляду на викладене, ОСОБА_1 , будучи ознайомленою з умовами кредитного договору щодо розміру процентів за користування кредитом та строків користування кредитом, не сплачувала заборгованість за кредитним договором. Розмір процентів за користування кредитними коштами сторонами договору визначено за спільною згодою, що відповідає принципу свободи договору, закріпленому ст. 627 ЦК України.

Крім того, проценти за користування кредитом визначено відповідно до статей 1048, 1056-1 ЦК України, вони не є компенсацією за невиконання зобов`язань за договором в розумінні вищевказаного положення закону.

ОСОБА_1 , підписуючи договір була ознайомленою з його умовами, відповідно розуміла їх зміст та розмір процентів, і надала свою згоду на отримання кредитних коштів.

Сума заборгованості за кредитом незначна і відповідно відповідачка, ознайомившись з умовами договору, мала змогу розуміти, що розмір процентів буде залежати від строку, за який вона поверне кредит.

У цій справі до звернення позивача до суду з позовом про стягнення кредитної заборгованості ОСОБА_1 не зверталась до суду з вимогами про визнання недійсними певних пунктів кредитного договору, на момент укладення договору не заявляла додаткових вимог щодо умов договору. Банк перед укладенням кредитного договору повідомив позичальника та ознайомив з усіма його умовами, а також надав йому інформацію щодо сукупної вартості кредиту, з урахуванням відсоткової ставки за ним та її складових. Також позичальник не звертався до банку з пропозицією про внесення будь-яких змін до запропонованої редакції договору, за роз`ясненням положень, які були би йому незрозумілі, або за додатковою інформацією щодо умов кредитування, тим самим погоджуючись зі всіма умовами такого договору.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі №2-383/2010 зроблено висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.

Суд зважає на те, що оспорюваний кредитний договір підписано сторонами, які досягли згоди з усіх істотних умов договору, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності та досягли згоди з усіх істотних умов договору, волевиявлення сторін було вільним і відповідало їх внутрішній волі. У текстах договору зазначено, що позичальник повністю розуміє всі умови договору, свої права та обов`язки за цим договором та погоджується з ними.

Відтак, у суду відсутні підстави визнавати несправедливими умови договору щодо встановленого розміру відсотків за користування кредитом.

Схожі висновки викладено і в постанові Верховного Суду від 24 травня 2023 року у справі №686/1696/15 (провадження №61-6727св21).

Зважаючи на вище викладене, суд вважає, що доводи представника відповідача про те, що розмір нарахованих відсотків за несвоєчасно виконані зобов`язання за кожен день прострочення є несправедливими у розумінні ст. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів», спростовуються матеріалами справи, оскільки проценти за користування кредитом позивачем нараховано відповідно до статей 1048, 1054, 1056-1 ЦК України, умов кредитного договору та не є компенсацією у разі невиконання зобов`язань за договором в розумінні положень п.5 ч.3 ст.18 ЗУ «Про захист прав споживачів», яким визначено, що несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором. Крім того, дана норма стосується вимог про нарахування пені, яку позивач не нараховував.

Переконливих та істотних доводів щодо несправедливості умов кредитного договору, існування суттєвого дисбалансу між договірними правами і обов`язками сторін на шкоду споживачеві, позивачем не наведено, а тому з відповідача слід стягнути заборгованість за процентами за вищевказаним кредитним договором в розмірі 38400,00 грн., нарахованих за програмою лояльності для споживачів фінансових послуг ТОВ «Укр Кредит Фінас».

Оскільки позов задоволено, відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача слід стягнути в користь позивача 2 422,40 грн. судового збору.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 76, 80, 81, 141, 247, 259, 263, 264, 265 ЦПК України, ст.ст. 3, 11, 15, 16, 22, 525, 526, 530, 546, 549, 598, 610, 1046-1054 ЦК України, суд

ухвалив:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» суму заборгованості за кредитним договором № №1120-4465 від 01.12.2022 в розмірі 48000,00 (сорок вісім тисяч) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» 2 422,40 грн. судового збору.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, але не пізніше строку закінчення карантину.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Сторони:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», ідентифікаційний код юридичної особи (код за ЄДРПОУ) 38548598, місцезнаходження: бульвар Лесі Українки 26, офіс 407, м. Київ, 01133.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Повне рішення суду складено 18.12.2025 року, що є датою його ухвалення, ухваленого за відсутності учасників справи, як це передбачено ч.6 ст.259, ч.5ст.268 ЦПК України.

Суддя А.П. Хомик