Провадження № 2/204/6042/25
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 грудня 2025 року м. Дніпро

Суддя Чечелівського районного суду міста Дніпра Приваліхіна А.І., розглянувши матеріали позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

У С Т А Н О В И В:

12 грудня 2025 року ТОВ «Споживчий Центр» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , із вимогами про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Ухвалою суду від 17 грудня 2025 року позовну заяву залишено без руху, позивачу надано термін на усунення недоліків.

22 грудня 2025 року на адресу суду надійшла заява представниці позивача про усунення недоліків, але недоліки, зазначені в ухвалі суду від 17 грудня 2025 року, останньою не усунуту.

Так, представниця позивача в своїй заяві про усунення недоліків зазначає про надання суду доказів про повторну направку відповідачу позовної заяви з додатками, натомість останні, в супереч вимог ч. 1 ст. 177 ЦПК України, до вказаної заяви нею не долучено, про що працівниками апарату складено відповідний акт.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 185 ЦПК України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Згідно з вимогами ч. 5 ст. 185 ЦПК України, суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи не пізніше п`яти днів з дня її надходження або з дня закінчення строку на усунення недоліків.

Відповідно до вимог ч. 7 ст. 185 ЦПК України, повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Європейський суд з прав людини у своїй практиці неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 розділу 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання. Держави-учасниці користуються у цьому питанні певною свободою розсуду.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Додержання процесуальної форми і змісту позовної заяви є однією з обов`язкових вимог національного законодавства, що забезпечує право на звернення до суду та порушення судом провадження у справі.

З огляду на викладене, зважаючи на те, що позивачем недоліки, зазначені в ухвалі суду від 17 грудня 2025 року, у повному обсязі не усунуті, доходжу висновку про повернення позовної заяви та доданих до неї додатків позивачу.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 185, 260-261, 353 ЦПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Позовну Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором вважати неподаною та повернути позивачу.

Роз`яснити позивачу його право на повторне звернення до суду з даним позовом, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення позову.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 15 днів зо дня її підписання суддею або протягом 15 днів зо дня отримання її копії учасниками справи.

Ухвала суду набирає законної сили протягом п`ятнадцяти днів зо дня її підписання суддею або протягом п`ятнадцяти днів зо дня отримання її копії учасниками справи, якщо не буде оскаржена у встановленому законом порядку.

Суддя А.І. Приваліхіна