ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2025 року м. Київ

Дарницький районний суд м. Києва у складі головуючого судді Маркєлової В.М.,

за участю:

секретаря судового засідання Овчаренко К.А.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача - адвоката Мазири Н.О.,

представника відповідача - адвоката Здоренка В.Є.,

розглянувши в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Інтер Авто Україна» про захист прав споживачів,

У С Т А Н О В И В:

08.09.2025 ОСОБА_1 звернувся до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Інтер Авто Україна» про захист прав споживачів.

Відповідно до протокола автоматизованого розподілу справ між суддями від 09.09.2025 для розгляду справи визначено суд у складі головуючої судді Маркєлової В.М.

Ухвалою від 12.09.2025 суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі, призначив справу в порядку загального позовного провадження. Призначив підготовче засідання на 28 жовтня 2025 року о 15 год. 30 хв., установив сторонам строки для подання заяв по суті спору.

28.10.2025 Позивач, представник позивача - адвокат Мазира Н.О. та представник відповідача - адвокат Здоренко В.Є. подали суду заяви, у яких просили закрити підготовче провадження, зазначили, що надали суду всі докази.

Ухвалою від 28.10.2025 суд закрив підготовче провадження у справі; призначив судове засідання для слухання справи по суті спору на 11.12.2025.

В судовому засіданні Позивач та його представник - адвокат Мазира Н.О. позов підтримали повністю - із зазначених у позові та відповіді на відзив підстав. Представник відповідача адвокат Здоренко В.Є. просив відмовити у задоволенні позову.

Позивач просить стягнути з Відповідача на його користь:

- матеріальну шкоду, заподіяну внаслідок надання неякісної послуги - у розмірі 1 329 790,00 грн

- моральну шкоду - у розмірі 100 000,00 грн

- судові витрати - у розмірі 100 000,00 грн.

Позовну заяву обґрунтовано наступним.

14.07.2024 його дружина, ОСОБА_2 , приїхавши на автомобілі Аudi Q5 (д.н.з. НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 ), повідомила йому про витікання рідини з-під капота та запах палива. При огляді він виявив пошкодження паливних трубок з активним витіканням палива в підкапотний простір.

Для усунення безпосередньої небезпеки Позивач тимчасово з`єднав пошкоджені трубки напряму, що припинило витікання. Проте, розуміючи необхідність кваліфікованого втручання, 15.07.2024 о 10:52 зателефонував до офіційного сервісного центру Відповідача за номером НОМЕР_7, повідомивши про проблему з паливною системою. За телефонними переговорами з майстром-приймальником ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 ) йому було запропоновано приїхати для огляду та надіслати фотографії пошкодження через VіЬег, що він і зробив об 11:10.

Приблизно з 12:00 до 13:00 15.07.2024 Позивач перебував у сервісному центрі Відповідача (що може бути підтверджено камерами відеоспостереження). Майстер-приймальник ОСОБА_4 разом з механіком протягом 2-3 хвилин провели візуальний огляд пошкодженої паливної трубки. На пряме запитання Позивача про можливість безпечної подальшої експлуатації автомобіля, ОСОБА_4 категорично заспокоїв його, заявивши: «Ви вірно вирішили проблему, можна продовжувати їздити... дизелі не горять, як бензинові автомобілі».

Також він запропонував залишити автомобіль на ніч для додаткової діагностики на холодному двигуні, але не наголошував на критичності ситуації.

Як непрофесіонал у автомобільній техніці, Позивач цілковито покладався на компетентність працівників, офіційного сервісного - центру.

Отримавши заспокійливі запевнення про безпечність експлуатації, він прийняв рішення продовжувати використання автомобіля виключно на підставі професійної консультації фахівців Відповідача.

Після візиту до СТО Позивач здійснював короткі поїздки в межах населеного пункту з інтервалами 30-40 хвилин та дистанцією 4-5 км. Жодних ознак несправності не спостерігалося.

О 16:30 15.07.2024 Позивач розпочав поїздку з села Софіївська Борщагівка до села Бобриця (відстань близько 17 км). На підході до місця призначення помітив білий дим у дзеркалі заднього виду. Зупинивши автомобіль та відкривши капот, виявив пожежу в моторному відсіку. Незважаючи на спроби гасіння вогнегасником, автомобіль повністю згорів протягом 7-10 хвилин.

Пожежна служба, була викликана о 17:37.15.07.2024 близько 17:30 відбулося повне знищення автомобіля внаслідок пожежі, що офіційно підтверджено Довідкою поліції про результати розслідування справи № 4372, 4371. Згідно з Актом про пожежу від 15.07.2024, причиною загоряння стала «розгерметизація паливної системи автомобіля». Довідка поліції додатково підтвердила, що причиною займання стала «технічна несправність зворотного клапана паливної системи» - саме та несправність, з якою Позивач звертався до СТО.

15.07.2024 під час візиту до СТО жодного акту виконаних робіт Позивачеві не було надано. Майстер ОСОБА_7 лише усно заспокоїв його словами про безпечність експлуатації та можливість продовжувати їздити.

16.07.2024, після пожежі та консультації з юристом, Позивач звернувся до СТО з проханням про письмове підтвердження проведеного огляду.

Оскільки СТО не видає акти за минулі дні, йому видали Акт виконаних робіт від 16.07.2024 № 60151015 з описом робіт за попередній день. У документі зазначено: «Замінити паливопровід + кріплення на впускному патрубку, експлуатація заборонена». Дана примітка кардинально суперечить усним запевненням, наданим Позивачу 15.07.2024 про безпечність експлуатації автомобіля.

Згідно з Висновком експертного дослідження № ЕД-19/111-25/21482-АВ від 04.06.2025, автомобіль відновленню не підлягає, розмір матеріальної шкоди становить 1 329 790,00 грн.

Обставини справи та правомірність звернення до суду додатково підтверджені офіційною відповіддю Національної поліції України (Бучанське управління поліції № 5), в якій поліція рекомендує звернутися до суду для захисту порушених цивільних прав.

15.07.2024 після проведення діагностики автомобіля на ТОВ «Порше Інтер Авто Україна», яке розташоване за адресом: с. Софіївська Борщагівка, вул. Вишнева, 1-А, посадові особи, відповідальні за контроль проведеного ремонту і відпуск автотранспортного засобу після проведеного ремонту, не надали ОСОБА_1 документів щодо здійсненого ремонту та не попередили його про заборону використовувати автомобіль.

Враховуючи невиконання своїх службових обов?язків посадовими особами ТОВ «Порше Інтер Авто Україна» і ненадання Позивачу інформації, яка безпосередньо впливає на безпеку ОСОБА_1 і безпеку його власності, автомобіль Audi Q5, державний номерний знак НОМЕР_3 15.07.2024 о 17 год. 30 хв. згорів.

Сума завданої ОСОБА_1 шкоди дорівнює 1 329 790,00 грн.

Окрім того, 16.07.2024 посадові особи ТОВ «Порше Інтер Авто Україна» видали ОСОБА_6 підроблені документи про те, що огляд автомобіля Audi Q5, державний номерний знак НОМЕР_4 був здійснений 16.07.2024 з позначкою «заборона експлуатації», а саме: замовлення на ремонт (підписаний механіком), акт виконаних робіт (підписаний механіком).

У своїй відповіді від 24.09.2024 № 01/23-09 на адвокатський запит Відповідач не заперечив факт огляду транспортного 15.07.2024, а також 16.07.2024 факт видачі документу про заборону експлуатації транспортного засобу.

Згідно зі ст. 10 Закону «Про захист прав споживачів» Виконавець зобов?язаний надавати послуги належної якості, надавати споживачеві необхідну, доступну, достовірну та своєчасну інформацію про послугу та пов?язані з нею ризики.

Порушення обов?язків Відповідачем: надання недостовірної інформації про безпечність експлуатації несправного автомобіля. Ненадання повної інформації про критичні ризики продовження експлуатації. Неналежне виконання професійних обов?язків при консультуванні споживача.

Порушення вимог безпеки дорожнього руху. Відповідно до п. 31.1 ПДР України, технічний стан транспортних засобів та їх обладнання повинні відповідати вимогам стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху.

Крім того, згідно з Розділом 31 ПДР України, забороняється експлуатація транспортних засобів при несправностях паливної системи, що супроводжуються витіканням палива.

Відповідач, як кваліфікований учасник відносин з технічного обслуговування транспортних засобів, був зобов?язаний знати та дотримуватися вимог ПДР, однак, всупереч зазначеним нормам ПДР, дозволив експлуатацію автомобіля з несправною паливною системою.

Причинно-наслідковий зв?язок. Прямий зв?язок між неналежним виконанням обов?язків Відповідачем та настанням шкоди підтверджується: збігом часу надання консультації та пожежі (один день - 15.07.2024). Ідентичністю причини пожежі (несправність паливної системи) та виявленої несправності. Рішенням Позивача про продовження експлуатації, прийнятим виключно на підставі заспокійливих запевнень фахівців Відповідача. Офіційними документами поліції, що підтверджують обставини та причини пожежі.

Згідно з умовами частини третьої статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів», у разі виявлення недоліків у виконаній роботі (наданій послузі) споживач має право на свій вибір вимагати: 1) безоплатного усунення недоліків у виконаній роботі (наданій послузі) у розумний строк; 2) відповідного зменшення ціни виконаної роботи (наданої послуги); 3) безоплатного виготовлення іншої речі з такого ж матеріалу і такої ж якості чи повторного виконання роботи; 4) відшкодування завданих йому збитків з усуненням недоліків виконаної роботи (наданої послуги) своїми силами чи із залученням третьої особи; 5) реалізації інших прав, що передбачені чинним законодавством на день укладення відповідного договору.

Преамбулою Закону України «Про захист прав споживачів» установлено, що цей Закон регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

Згідно з ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України, підставами виникнення цивільних прав та обов?язків, зокрема, є: договори та інші правочини. Пунктом 7 ч. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що договір - усний чи письмовий правочин між споживачем і продавцем (виконавцем) про якість, терміни, ціну та інші умови, за яких реалізується продукція. Підтвердження вчинення усного правочину оформляється квитанцією, товарним чи касовим чеком, квитком, талоном, розрахунковим документом, передбаченим Законом України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», або іншими документами (розрахунковий документ).

Статтею 639 Цивільного кодексу України передбачено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Фактично між сторонами було укладено усний договір про обслуговування та ремонт автомобіля. Відповідно до вимог ст. 633 Цивільного кодексу України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов?язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв?язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо).

Одним із видів публічного договору є договір побутового підряду (ч. 2 ст. 865 ЦК України). Згідно ч. 1ст. 865 ЦК України, за договором побутового підряду підрядник, який здійснює підприємницьку діяльність, зобов?язується виконати за завданням фізичної особи (замовника) певну роботу, призначену для задоволення побутових та інших особистих потреб, а замовник зобов?язується прийняти та оплатити виконану роботу. Статтею 866 Цивільного кодексу України визначено, що договір побутового підряду вважається укладеним у належній формі, якщо підрядник видав замовникові квитанцію або інший документ, що підтверджує укладення договору. Відсутність у замовника цього документа не позбавляє його права залучати свідків для підтвердження факту укладення договору або його умов.

Предметом доказування по даній справі є, зокрема, наявність недоліків, істотних недоліків у виконуваній роботі, наявність збитків та їх розміру, наявність причинно-наслідкового зв?язку між недоліками у роботі та діями підрядника ( виконавця робіт).

У п. 12 та п. 15 ст. 1 ЗУ «Про захист прав споживачів» визначено такі поняття, як недолік та істотний недолік. 15) Недолік - будь-яка невідповідність продукції вимогам нормативно-правових актів, умовам договорів або вимогам, що пред`являються до неї, а також інформації про продукцію, наданій виробником (виконавцем, продавцем). Істотний недолік - недолік, який робить неможливим чи недопустимим використання товару відповідно до його цільового призначення, виник з вини виробника (продавця, виконавця), після його усунення проявляється знову з незалежних від споживача причин і при цьому наділений хоча б однією з нижченаведених ознак: а) він взагалі не може бути усунутий; б) його усунення потребує понад чотирнадцять календарних днів; в) він робить товар суттєво іншим, ніж передбачено договором.

Правилами надання послуг з технічного обслуговування і ремонту колісних транспортних засобів, затвердженими Наказом Міністерством інфраструктури України від 28 листопада 2014 року № 615, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17 грудня 2014 року за № 1609/26386 передбачено, що виконавець зобов?язаний, зокрема: гарантувати якість наданих послуг; відшкодовувати збитки в разі втрати, псування чи пошкодження КТ3 та їх складових частин (систем) або деталей і матеріалів, прийнятих від замовника для надання послуг, у строк, передбачений договором. Окрім того, цим наказом передбачено, що якщо для надання послуг відсутня потреба залишати КТЗ, його складові частини (системи) на відповідальне зберігання у виконавця, надання послуг оформлюється рахунком-фактурою, накладною, квитанцією тощо, а також нарядом-замовленням на надання послуг з технічного обслуговування і ремонту колісного транспортного засобу, у яких обов?язково робиться запис про гарантійні зобов?язання (у випадках, передбачених цими Правилами), який засвідчується підписом контролера якості та скріплюється печаткою виконавця (за наявності).

Відповідно до статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є витрати, яких особа зазнала у зв?язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

За змістом ч. 1 та ч. 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Як роз?яснив Пленум Верховного Суду України в п. 2 постанови «Про судову практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» № 6 від 27 березня 1992 року, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв?язок та є вина зазначеної особи.

Окрім матеріальної шкоди, Позивачу було завдано значної моральної шкоди. Протиправними діями Відповідача моральному здоров?ю Позивача спричинено значної шкоди, тому що весь період намагання поновити порушені права Позивача, життя цивільного позивача було перенасичене негативними емоціями, психічними переживаннями. Внаслідок протиправних дій Відповідача Позивачем понесені значні моральні втрати, які призвели до позбавлення можливостей реалізації своїх звичок і бажань, які Позивач міг би реалізувати, не витрачаючи часу на підготовку заяв та судових позовів, відвідування установ органів державної влади, щоб добитися належного захисту порушених прав. Враховуючи присутність психологічно травмуючого фактору (неправомірних дій Відповідача), користуючись принципами розумності та справедливості, розмір моральної шкоди дорівнює 100 000,00 грн.

Відповідно до вимог ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв?язку з ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв?язку з протиправною поведінкою щодо неї самої; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв?язку із пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи. Частиною 1 ст. 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала. Просив задовольнити позов повністю на підставі норм ст. 4, 8 (10), 18 Закону України «Про захист прав споживачів».

26.09.2025 до суду надійшов відзив на позовну заяву. Представник Відповідача заперечив проти позовних вимог, просив відмовити у задоволенні вимог повністю, оскільки вважає їх необґрунтованими та безпідставними.

Зазначив, що звертаючись до Суду з позовом, Позивач мотивує його тим, що посадові особи відповідальні за контроль проведеного ремонту і відпуск автотранспортного засобу після проведеного ремонту не надали Позивачу документів щодо здійсненого ремонту та не попередили його про заборону використовувати автомобіля.

Однак такі твердження не відповідають дійсності та спростовуються як змістом самого позову, так і наявними доказами.

Відповідач не заперечує Факту прибуття Позивача 15.07.2024 до сервісного центру ТОВ «Порше Інтер Авто Україна», однак категорично заперечує викладені Позивачем обставини щодо здійснення фактичного ремонту та проведення діагностики транспортного засобу та тверджень відносно запевнянь співробітників СТО щодо подальшої безпечної експлуатації транспортного засобу.

Так, 15.07.2024 мало місце звернення Позивача в індивідуальному порядку до ОСОБА_7 з огляду на тривале обслуговування транспортного засобу на СТО.

Звернення в індивідуальному порядку та його подальший огляд співробітників СТО був зумовлений тим, що власник транспортного засобу не записувався на діагностику та/або ремонт, однак з урахуванням особистих дружніх взаємовідносин Позивача та ОСОБА_7 , 15.07.2024 був проведений огляд транспортного засобу та надано рекомендації щодо залишення транспортного засобу та заміни деталей.

Із письмових пояснень ОСОБА_7 , наданих в службовій записці від 29.07.2024, вбачається, що підставою звернення Позивача послугувала необхідність скидання лічильника ТО.

Також Позивачем було повідомлено ОСОБА_7 про те, що ним власноруч проведено ремонт паливопроводу, та, з урахуванням того, що Позивач прибув на СТО, він показав, як відремонтував паливопровід транспортного засобу.

В процесі огляду транспортного засобу, Позивача було повідомлено про необхідність заміни пошкоджених частин агрегатів транспортного засобу, здійснено підбір запасних частин та надано Позивачеві роздруківку «схема деталей, які необхідно замінити».

Крім того, Позивача було повідомлено про необхідність залишення транспортного засобу з метою промивки моторного відсіку від залишків палива та проведення діагностики, в тому числі виявлення слідів підтікань.

Однак, Позивач відмовився від пропозиції співробітника СТО, зазначивши «не зараз».

Варто зауважити на тому, що співробітники СТО не робили жодних маніпуляцій паливопроводу транспортного засобу та не лагодили його, та повідомили Позивача про небезпечність експлуатації транспортного засобу за наявності проведення таких робіт власними силами без належної кваліфікації та без заміни зношених/пошкоджених деталей.

Однак, як вже зазначалось, на пропозицію лишити транспортний засіб задля можливості промивки моторного відсіку від слідів палива та проведення належної діагностики транспортного засобу, з подальшим ремонтом, - Позивач відмовився.

Уваги заслуговує і те, що із пояснень ОСОБА_8 наданих у службовій записці від 03.10.2024 вбачається, що до нього звернувся ОСОБА_7 з проханням оглянути транспортний засіб Позивача на предмет підтікання палива в моторному відсіку.

В процесі огляду Позивач показав місце ремонту паливної трубки, який ним був проведений самостійно.

Крім того, ОСОБА_8 , вказав, що ним не було виявлено підтікань пального, проте була виявлена наявність палива в моторному відсіку транспортного засобу. З огляду на що Позивачеві було рекомендовано замінити паливний шланг та помити моторний відсік за для недопущення наявності в ньому залишків палива.

ОСОБА_7. повідомив керівництво ТОВ «Порше Інтер Авто Україна» про те, що оскільки мав місце лише огляд транспортного засобу Позивача і робіт ніяких не проводилось, а були надані рекомендації механіком ( ОСОБА_8 ) щодо проведення сервісного обслуговування, - був відсутній акт наданих послуг з огляду на те, що такі дії не оплачуються клієнтом та по суті був проведений огляд, а не діагностика, та не було проведено будь-яких робіт.

Зазначені обставини підтверджуються в тому числі і тим, що 16.07.2024 при зверненні Позивача на СТО з метою отримання доказів проведеного огляду, йому було надано документ, з якого вбачається необхідність у заміні паливопроводу та кріплення на впускному патрубку, та вказано про заборону експлуатації транспортного засобу.

Тобто, надані ті ж самі рекомендації, що і 15.07.2024 при огляді транспортного засобу. При цьому, при зверненні 16.09.2024 Позивача на СТО він жодним чином не повідомив, що його транспортний засіб згорів 15.07.2024 в процесі його інтенсивної експлуатації після відвідування СТО (як зазначає сам Позивач у своєму зверненні від 01.08.2024 - він проїхав 17-20 км (останній абз. стр. 6)).

Натомість, Позивач зазначив, що йому потрібен акт виконаних робіт по проведеним 15.07.2024 роботам, так як він збирається продавати свій автомобіль.

Отже, із наданих пояснень співробітників СТО, які були викладені у службових записках та наявних матеріалів справи вбачається, шо:

- Позивача повідомили про необхідність промивки моторного відсіку транспортного засобу від залишків палива:

- Позивача повідомили про необхідність залишення транспортного засобу на СТО задля проведення належної діагностики:

- Позивача повідомили про необхідність заміни паливного шлангу транспортного засобу;

- Позивачу не надавали інформацію, а тим більше не запевняли про безпечність експлуатації транспортного засобу:

- співробітники СТО не проводили будь-яких робіт із паливною системою транспортного засобу Позивача.

Твердження Позивача про те, що транспортний засіб згорів внаслідок неналежного виконання обов`язків Відповідачем е надуманим та намаганням перекласти відповідальність за власні дії/бездіяльність на Відповідача.

Варто зауважити і на тому, що співробітники СТО не мають права забороняти або іншим чином перешкоджати власникам транспортних засобів використовувати майно, так само і примусово усувати від керування такими транспортними засобами.

Дійсно, ситуація із згорівшим транспортним засобом є прикрою, однак СТО не може нести відповідальність за дії/бездіяльність власників таких транспортних засобів, які не дотримуючись ані рекомендацій, ані Правил дорожнього руху, зазнають матеріальних збитків та наражають на небезпеку оточуючих.

Варто зауважити, що Правилами дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. із змінами та доповненнями, передбачений обов`язок учасників дорожнього руху знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил (п. 1.3.).

Так, згідно п. 3 1.1. Правил дорожнього руху, технічний стан транспортних засобів та їх обладнання повинні відповідати вимогам стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища, а також правил технічної експлуатації, інструкцій підприємств-виробників та іншої нормативно-технічної документації.

Приписами п.п. 31.4.6. п. 31.4. Правил дорожнього руху передбачено, що забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам (Двигун):

а) вміст шкідливих речовин у відпрацьованих газах або їх димність перевищують установлені стандартами норми;

б) негерметична паливна система;

в) несправна система випускання відпрацьованих газів.

Так, згідно приписів ст. 33 Закону України «Про дорожній рух» обов`язок щодо забезпечення належного технічного стану транспортних засобів покладається на їх власників або інших осіб, які їх експлуатують, згідно з чинним законодавством.

Отже, із вказаних приписів вбачається, шо з огляду на наявність проблем із паливною системою, Позивач не мав права експлуатувати транспортний засіб та пересуватись ним до проведення належного ремонту із Заміною необхідних запчастин.

Однак, як вбачається із позовної заяви та обставин справи, Позивач допустив порушення, прибувши на СТО, та здійснюючи подальшу експлуатацію транспортного засобу, незважаючи на рекомендації, надані співробітниками СТО, та без проведення належних ремонтних робіт.

Більш того, Позивач сам вказує і на те, шо ним після візиту до СТО здійснювались поїздки, шо вкотре підтверджує відсутність вини співробітників СТО.

Так, в акті про пожежу вказано про те, що причиною загоряння стала «розгерметизація паливної системи».

Тобто, з урахуванням того, що при огляді транспортного засобу не було виявлено підтікань, а роботи співробітниками СТО не проводились, та після залишення СТО Позивач неодноразово експлуатував транспортний засіб, - можна стверджувати про те, що розгерметизація паливної системи відбулась не до відвідування СТО і не внаслідок проведених робіт співробітниками СТО, а вже після того, як Позивач покинув територію СТО.

Крім того, з урахуванням того, шо Позивач сам ремонтував паливну систему до приїзду на СТО, цілком ймовірним є те, що після отримання переліку деталей до заміни, можливо він сам проводив якісь роботи в тому числі із заміни паливного шлангу внаслідок чого мала місце розгерметизація паливної системи, шо спричинило загоряння.

Також, варто зауважити і на тому, що 15.07.2024 був доволі спекотний день і цілком ймовірним могло бути загорання залишків пального в моторному відсіку, на що неодноразово вказувалось співробітниками СТО та пропонувалось здійснити промивку.

Отже, вищевказані обставини свідчать про відсутність вини, як співробітників СТО, так і Відповідача, в загорянні транспортного засобу, а тому в даному випадку відсутнє порушення як вимог Закону України «Про захист прав споживачів», так і відсутні правові підстави для стягнення з Відповідача матеріального збитку.

Також, варто звернути увагу на те, що Відповідачем було отримане звернення Позивача від 01.08.2024 з вимогою про компенсацію йому оціночної вартості автомобіля в 34 000 доларів США.

На вказане звернення Відповідачем було направлено відповідь від 07.08.2024 № 01/07-08 на відому адресу Позивача, яку він також вказав у своїй Позовній заяві, з повідомленням про вручення, але відповідь повернулась у зв`язку із закінчення термінів зберігання. Іншої поштової адреси Позивач не зазначав та не вказував свою електронну адресу для можливості дублювання відповіді. У своїй відповіді Відповідач обґрунтував відсутність законних підстав для задоволення вимог Позивача.

В подальшому до Відповідача звернувся адвокат Позивача з адвокатським запитом по даній ситуації, який був отриманий 17.09.2024. На вказаний запит Відповідач надав відповідь від 23.09.2024 № 01/23-09, що була отримана адвокатом особисто 11.10.2024.

Після вказаних подій Позивач намагався порушити кримінальну справу про те, що «не встановлені особи вчинили кримінальне правопорушення». Але, за результатами проведення перевірки інформації, викладеної у зверненні Позивача, співробітники поліції не виявили ознак кримінального правопорушення.

Таким чином, з часу закінчення перевірки поліції а ж до часу подання позовної заяви, Позивач не звертався до Відповідача по зазначеним подіям.

Отже, вважає, що Позивач будь-яким чином намагається перевести вину за вчинені ним діяння (дії/бездіяльність) на Відповідача без законних на те підстав.

Відповідач не заперечує, що Правилами надання послуг з технічного обслуговування і ремонту колісних транспортних засобів, затвердженими Наказом Міністерством інфраструктури України від 28 листопада 2014 року № 615, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17 грудня 2014 року за № 1609/26386 передбачено, що виконавець зобов`язаний, зокрема; гарантувати якість наданих послуг; відшкодовувати збитки в разі втрати, псування чи. пошкодження КТЗ та їх складових частин (систем) або деталей і матеріалів, прийнятих від замовника для надання послуг, у строк, передбачений договором.

Однак, з урахуванням подій, які відбувались 15.07.2024 на території СТО, та того, що співробітники СТО не проводили жодних робіт в транспортному засобі Позивача, положення Правил надання послуг з технічного обслуговування і ремонту колісних транспортних засобів є незастосовними до ситуації, що склалась.

А Відповідач, в свою чергу, не може нести відповідальність за дії/бездіяльність власника/володільця транспортного засобу, який допустив експлуатацію несправного транспортного засобу.

Крім того, в силу приписів ЦК України, доведення факту наявності збитків та їх розміру, а також причинно-наслідкового зв`язку між правопорушенням і збитками покладено на позивача.

Причинно-наслідковий зв`язок як обов`язковий елемент відповідальності за заподіяні збитки полягає в тому, що шкода повинна бути об`єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди. Отже, доведенню підлягає факт того, що протиправні дії заподіювача є причиною, а збитки є наслідком такої протиправної поведінки.

Отже, для застосування такого заходу відповідальності як стягнення збитків необхідна наявність усіх елементів складу правопорушення:

1) протиправної поведінки (дії чи бездіяльності) особи (порушення зобов`язання);

2) шкідливого результату такої поведінки - збитків;

3) причинно-наслідкового зв`язку між протиправною поведінкою та збитками;

4) вини особи, яка заподіяла шкоду.

У разі відсутності хоча б одного із цих елементів відповідальність у вигляді відшкодування збитків не настає.

Зазначені елементи відсутні, а тому правових підстав для задоволення позову немає.

Позивач посилаючись на приписи ст. 22 ЦК України вказує про право на відшкодування збитків, в той же час, матеріали справи не містять доказів належності транспортного засобу Позивачеві.

Щодо заявленого до стягнення розміру моральної шкоди, Відповідач категорично заперечує проти задоволення такої вимоги.

Так, приписами з п.1 ст. 23 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Відповідно до п. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Згідно ст. 1167 ЦК України, моральна шкода відшкодовується особою, яка її завдала, за наявністю її вини.

Тобто, моральна шкода відшкодовується за умови доведення факту її заподіяння та вини заподіювача.

В той же час, з матеріалів справи не вбачається ані факту заподіяння Позивачеві моральної шкоди, ані доказів в обґрунтування заявленого до стягнення розміру.

Як вбачається із позовної заяви, Позивачем перелічені загальні риси моральної шкоди без зазначення в чому полягає шкода, якими саме неправомірними діями чи бездіяльністю ц заподіяно, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкода, та якими доказами це підтверджується.

06.10.2025 Позивач подав до суду Відповідь на відзив. Зазначив наступне.

Перш за все потрібно зауважити на тому, що Відповідач, постійно намагається перекласти відповідальність на Позивача, посилаючись на його думку «ПОПЕРЕДНІЙ РЕМОНТ», та у відзиві на позовну заяву постійно наголошує на факті «ТИМЧАСОВОГО РЕМОНТУ», що здійснювався Позивачем. Це твердження є маніпулятивним і спрямоване на відвернення уваги суду від суті справи.

З метою встановлення правильної правової кваліфікації обставин не має жодного значення, ким і за яких умов здійснювалось попереднє втручання в паливну систему.

Юридично значущим фактом є те, що 15.07.2024 Позивач прибув до офіційного сервісного центру Відповідача, з транспортним засобом у конкретному поточному і технічному стані.

Одним із основних завдань Відповідача, як професійного виконавця (надавача) послуг, було оцінити саме цей поточний стан та надати кваліфікований висновок щодо можливості його подальшої безпечної експлуатації.

Також Відповідач стверджує, що ремонт був неякісним, і це є Основним підтвердженням вини Відповідача, адже його фахівці бачили результати цього втручання, та за їхніми словами були повідомлені про наявність палива в моторному відсіку, та після чого не забороняли подальшу фактичну експлуатацію, запевнивши Позивача у відсутності будь якої небезпеки.

Таким чином, прямою причиною загоряння автомобіля є не втручання в систему, а недбалий та помилковий висновок Відповідача щодо безпечності експлуатації транспортного засобу в тому стані, в якому він був представлений для технічного огляду.

Окрім того, зауважує щодо грубого порушення Відповідачем процедури надання послуг та спроби спотворити характер правовідносин.

Ключовим, юридично значущим фактом у даній справі є те, що Відповідач, всупереч прямим вимогам Розділу V «Правил надання послуг з технічного обслуговування і ремонту колісних транспортних засобів» (Наказ Мінінфраструкіури № 615), не склав жодного первинного документа (наряду-замовлення, акту огляду), який би фіксував обставини надання послуги 15.07.2024. Відсутність такого документа, який Відповідач був зобов`язаний скласти за законом, повністю спростовує його твердження про нібито «відмову» Позивача від залишення авто.

Твердження Відповідача про «дружні взаємовідносини» є спробою уникнути відповідальності. Позивач звернувся до отримання кваліфіковано офіційного сервісного центру з метою отримати послуги з діагностики та достовірні відомості щодо можливості подальшої безпечної експлуатації транспортного засобу. Надання послуги здійснювалось співробітником Відповідача на робочому місці при виконанні ним службових обов`язків, що свідчить, що візит 15.07.2024 мав характер беззаперечно офіційного надання послуги, яка, всупереч вимогам законодавства, не була належним чином задокументована Відповідачем.

Щодо створення доказів заднім числом та самовикриття Відповідача. Не маючи жодного належного доказу від 15.07,2024, Відповідач ґрунтує свою позицію на службових записках зацікавлених співробітників, складених пост фактум. Видавши ж 16.07.2024 Акт з приміткою «експлуатація заборонена», Відповідач, таким чином, фактично підтвердив, що такий висновок про небезпеку був зроблений ще за результатами огляду 15.07.2024.

Зазначене є прямим доказом того, що посадові особи Відповідача, будучи обізнаними про критичну небезпеку, всупереч своїм професійним обов`язкам, допустили випуск в експлуатацію технічно несправного транспортного засобу.

Щодо заяви Відповідача про наявність відеодоказів. У своїй офіційній відповіді від 23.09.2024 Відповідач стверджує, що обставини візиту 15.07.2024 «зафіксовані камерами відео спостереження». Позивач вважає за необхідне дослідити цей ключовий доказ, у зв`язку з чим відповідне клопотання про витребування зазначених відеозаписів буде подано до Суду.

Щодо реального змісту рекомендацій та введення Позивача в оману. Дійсні обставини справи полягали в тому, що після повідомлення про двотижневе очікування запчастин, єдиною рекомендацією було «приїхати зранку на холодний двигун», що фактично є дозволом на подальшу експлуатацію.

Рішення Позивача продовжити рух було прямо спричинене заспокійливою фразою співробітника Відповідача «дизелі не горять, як бензинові автомобілі», що ввело Позивача в оману щодо дійсного рівня небезпеки.

Щодо внутрішньої суперечливості та абсурдності позиції Відповідача. Позиція Відповідача є внутрішньо суперечливою та нелогічною: він одночасно стверджує про надання Позивачу «схеми деталей, які необхідно замінити» (що свідчить про завершену діагностику) і водночас - про необхідність «залишити авто для проведення належної діагностики».

Щодо інших безпідставних заперечень Відповідача. Твердження про те, що спір не регулюється Законом «Про захист прав споживачів», є безпідставним та суперечить нормам чинного законодавства.

Заперечення щодо моральної шкоди спростовуються фактом реально пережитого Позивачем страху за власне життя, коли автомобіль загорівся під час руху.

Зауваження щодо права власності та страховки спростовуються доданою до цієї відповіді копією свідоцтва про реєстрацію та тим фактом, що договір КАСКО укладений не був.

Вимогу про стягнення з Позивача 130 000,00 грн витрат на правничу допомогу слід розцінювати як спробу здійснення процесуального тиску.

На підставі вищевикладеного, Позивач вважає, що Відповідач не надав жодного належного доказу на спростування своєї вини, презумпція якої встановлена ст. 1166 ЦК України.

20.10.2025 представник Відповідача подав суду заперечення на відповідь на відзив, у якому зазначив, що зміст відповіді ідентичний змісту позову та жодним чином не спростовує наведені у відзиві ТОВ «Порше Інтер Авто Україна» обґрунтування безпідставності позовних вимог.

Зазначив, що звертаючись до Суду з позовом, Позивач мотивує його тим, що посадові особи відповідальні за контроль проведеного ремонту і відпуск автотранспортного засобу після проведеного ремонту не надали Позивачу документів щодо здійсненого ремонту та не попередили його про заборону використовувати автомобіля. Однак такі твердження не відповідають дійсності та спростовуються, як змістом самого позову так і наявними доказами.

Відповідач не заперечує факту прибуття Позивача 15.07.2024 до сервісного центру ТОВ «Порше Інтер Авто Україна», однак категорично заперечує викладені Позивачем обставини щодо здійснення фактичного ремонту та проведення діагностики транспортного засобу та твердження відносно запевнень співробітниками СТО щодо подальшої безпечної експлуатації транспортного засобу.

Відповідач не заперечує, що 15.07.2024 мало місце звернення Позивача в індивідуальному порядку до ОСОБА_7 з огляду на тривале обслуговування співробітників СТО був зумовлений тим, що власник транспортного засобу не записувався на діагностику та/або ремонт, однак з урахуванням особистих дружніх взаємовідносин Позивача та ОСОБА_7 , 15.07.2024 був проведений огляд транспортного засобу та надано рекомендації щодо залишення транспортного засобу та заміни деталей.

Із письмових пояснень ОСОБА_7 , наданих в службовій записці від 29.07.2024, вбачається, що підставою звернення Позивача послугувала необхідність скидання лічильника ТО. Також Позивачем було повідомлено ОСОБА_7 про те, що ним власноручно проведено ремонт паливопроводу та з урахуванням того, що Позивач прибув на СТО, він показав, як відремонтував паливопровід транспортного засобу. В процесі огляду транспортного засобу, Позивача було повідомлено про необхідність заміни пошкоджених частин агрегатів транспортного засобу, здійснено підбір запасних частин та надано Позивачеві роздруківку «схема деталей, які необхідно замінити». Крім того, Позивача було повідомлено про необхідність залишення транспортного засобу з метою промивки моторного відсіку від залишків палива та проведення діагностики, в тому числі виявлення слідів підтікань. Однак, Позивач відмовився від пропозиції співробітника СТО зазначивши «не зараз». Варто зауважити на тому, що співробітники СТО не робили жодних маніпуляцій паливопроводу транспортного засобу та не лагодили його, та повідомили Позивача про небезпечність експлуатації транспортного засобу за наявності проведення таких робіт власними силами без належної кваліфікації та без заміни зношених/пошкоджених деталей. Однак, як вже зазначалось, на пропозицію лишити транспортний засіб задля можливості промивки моторного відсіку від слідів палива та проведення належної діагностики транспортного засобу, з подальшим ремонтом, - Позивач відмовився.

Уваги заслуговує і те, що із пояснень ОСОБА_8 наданих у службовій записці від 03.10.2024 вбачається, що до нього звернувся ОСОБА_7 з проханням оглянути транспортний засіб Позивача на предмет підтікання палива в моторному відсіку. В процесі огляду, Позивач показав місце ремонту паливної трубки, який ним був проведений. Крім того, ОСОБА_8 вказав, що ним не було виявлено підтікань пального, проте була виявлена наявність палива в моторному відсіку транспортного засобу. З огляду на що Позивачеві було рекомендовано замінити паливний шланг та помити моторний відсік задля недопущення наявності в ньому залишків палива, ОСОБА_7. повідомив керівництво ТОВ «Порше Інтер Авто Україна» про те, що оскільки мав місце лише огляд транспортного засобу Позивача і робіт ніяких не проводилось, а були надані рекомендації механіком ( ОСОБА_8 ) щодо проведення сервісного обслуговування, - був відсутній акт наданих послуг з огляду на те, що такі дії не оплачуються клієнтом та по суті був проведений огляд, а не діагностика, та не було проведено будь-яких робіт.

Зазначені обставини підтверджуються в тому числі і тим, що 16.07.2024 при зверненні Позивача на СТО з метою отримання доказів проведеного огляду, йому було надано документ з якого вбачається необхідність у заміні паливопроводу та кріплення на впускному патрубку та вказано про заборону експлуатації транспортного засобу.

Тобто, надані ті ж рекомендації, що і 15.07.2024 при огляді транспортного засобу.

Фактичні обставини справи, встановлені судом. Застосовані норми права. Мотиви та норми права, з яких виходить суд.

Заслухавши пояснення Позивача та представників сторін, вивчивши доводи сторін, викладені у заявах по суті справи, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову з таких мотивів.

Преамбулою Закону України «Про захист прав споживачів» установлено, що цей Закон регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

Нормою частини третьої статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів», у разі виявлення недоліків у виконаній роботі (наданій послузі) споживач має право на свій вибір вимагати: 1) безоплатного усунення недоліків у виконаній роботі (наданій послузі) у розумний строк; 2) відповідного зменшення ціни виконаної роботи (наданої послуги); 3) безоплатного виготовлення іншої речі з такого ж матеріалу і такої ж якості чи повторного виконання роботи; 4) відшкодування завданих йому збитків з усуненням недоліків виконаної роботи (наданої послуги) своїми силами чи із залученням третьої особи; 5) реалізації інших прав, що передбачені чинним законодавством на день укладення відповідного договору.

Згідно з ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України, підставами виникнення цивільних прав та обов?язків, зокрема, є: договори та інші правочини. Пунктом 7 ч. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що договір - усний чи письмовий правочин між споживачем і продавцем (виконавцем) про якість, терміни, ціну та інші умови, за яких реалізується продукція. Підтвердження вчинення усного правочину оформляється квитанцією, товарним чи касовим чеком, квитком, талоном, розрахунковим документом, передбаченим Законом України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», або іншими документами (розрахунковий документ).

Статтею 639 Цивільного кодексу України передбачено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Фактично між сторонами було укладено усний договір про обслуговування та ремонт автомобіля.

Відповідно до вимог ст. 633 Цивільного кодексу України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов?язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв?язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо).

Одним із видів публічного договору є договір побутового підряду (ч. 2 ст. 865 ЦК України).

Згідно ч. 1ст. 865 ЦК України, за договором побутового підряду підрядник, який здійснює підприємницьку діяльність, зобов?язується виконати за завданням фізичної особи (замовника) певну роботу, призначену для задоволення побутових та інших особистих потреб, а замовник зобов?язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Статтею 866 Цивільного кодексу України визначено, що договір побутового підряду вважається укладеним у належній формі, якщо підрядник видав замовникові квитанцію або інший документ, що підтверджує укладення договору. Відсутність у замовника цього документа не позбавляє його права залучати свідків для підтвердження факту укладення договору або його умов.

Предметом доказування у справі є, зокрема, наявність недоліків, істотних недоліків у виконуваній роботі, наявність збитків та їх розміру, наявність причинно-наслідкового зв?язку між недоліками у роботі та діями підрядника ( виконавця робіт).

У п. 12 та п. 15 ст. 1 ЗУ «Про захист прав споживачів» визначено такі поняття, як недолік та істотний недолік. 15) Недолік - будь-яка невідповідність продукції вимогам нормативно-правових актів, умовам договорів або вимогам, що пред`являються до неї, а також інформації про продукцію, наданій виробником (виконавцем, продавцем). Істотний недолік - недолік, який робить неможливим чи недопустимим використання товару відповідно до його цільового призначення, виник з вини виробника (продавця, виконавця), після його усунення проявляється знову з незалежних від споживача причин і при цьому наділений хоча б однією з нижченаведених ознак: а) він взагалі не може бути усунутий; б) його усунення потребує понад чотирнадцять календарних днів; в) він робить товар суттєво іншим, ніж передбачено договором.

Правилами надання послуг з технічного обслуговування і ремонту колісних транспортних засобів, затвердженими Наказом Міністерством інфраструктури України від 28 листопада 2014 року № 615, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17 грудня 2014 року за № 1609/26386 передбачено, що виконавець зобов?язаний, зокрема: гарантувати якість наданих послуг; відшкодовувати збитки в разі втрати, псування чи пошкодження КТ3 та їх складових частин (систем) або деталей і матеріалів, прийнятих від замовника для надання послуг, у строк, передбачений договором. Окрім того, цим наказом передбачено, що якщо для надання послуг відсутня потреба залишати КТЗ, його складові частини (системи) на відповідальне зберігання у виконавця, надання послуг оформлюється рахунком-фактурою, накладною, квитанцією тощо, а також нарядом-замовленням на надання послуг з технічного обслуговування і ремонту колісного транспортного засобу, у яких обов?язково робиться запис про гарантійні зобов?язання (у випадках, передбачених цими Правилами), який засвідчується підписом контролера якості та скріплюється печаткою виконавця (за наявності).

Відповідно до статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є витрати, яких особа зазнала у зв?язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

За змістом ч. 1 та ч. 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

При цьому, тягар доведення у таких справах розподілено між Позивачем і Відповідачем.

Доведення факту протиправної поведінки заподіювача збитків, наявності збитків та їх розміру, а також причинно-наслідкового зв`язку між правопорушенням і збитками покладено на Позивача.

А Відповідач повинен спростувати перед судом презумпцію своєї вини, але тільки за умови, що Позивач доведе суду зазначені вище факти: протиправної поведінки (дії чи бездіяльності) Відповідача (порушення зобов`язання); наявності збитків та їх розмір, а також причинно-наслідковий зв`язок між правопорушенням і збитками.

Причинно-наслідковий зв`язок як обов`язковий елемент відповідальності за заподіяні збитки полягає в тому, що шкода повинна бути об`єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди. Отже, доведенню підлягає факт того, що протиправні дії заподіювача є причиною, а збитки є наслідком такої протиправної поведінки.

Отже, для застосування такого заходу відповідальності як стягнення збитків необхідна наявність усіх елементів складу правопорушення:

1) протиправної поведінки (дії чи бездіяльності) особи (порушення зобов`язання);

2) шкідливого результату такої поведінки - збитків;

3) причинно-наслідкового зв`язку між протиправною поведінкою та збитками;

4) вини особи, яка заподіяла шкоду.

У разі відсутності хоча б одного із цих елементів відповідальність у вигляді відшкодування збитків не настає.

1) Щодо наявності першого елементу - протиправної поведінки (дії чи бездіяльності) (порушення зобов`язання) Відповідачем.

Позивач зазначає, що Відповідач порушив норми Закону України ««Про захист прав споживачів», які захищають його наступні права як споживача:

- на отримання достовірної інформації про небезпечність експлуатації несправного автомобіля

- на отримання повної інформації про критичні ризики продовження експлуатації

- на належне виконання професійних обов?язків працівників Відповідача при консультуванні споживача.

Позивач також зазначає, що Відповідач порушив норми Розділу 31 Правил дорожнього руху України, згідно з якими забороняється експлуатація транспортних засобів при несправностях паливної системи, що супроводжуються витіканням палива. Порушення полягає у тому, що працівник Відповідача дозволив Позивачу експлуатацію автомобіля з несправною паливною системою.

Позивач стверджує, що протиправна поведінка працівників Відповідача: майстра-приймальника ОСОБА_9 та механіка ОСОБА_8 полягала у тому, що вони 15.07.2024 протягом 2-3 хвилин провели візуальний огляд пошкодженої паливної трубки на автомобілі Позивача (ремонт якої він зробив перед зверненням на СТО самостійно), на запитання Позивача про можливість безпечної подальшої експлуатації автомобіля, ОСОБА_4 категорично заспокоїв його, заявивши: «Ви вірно вирішили проблему, можна продовжувати їздити... дизелі не горять, як бензинові автомобілі». Також ОСОБА_4 запропонував залишити автомобіль на ніч для додаткової діагностики на холодному двигуні, але не наголошував на критичності ситуації. Як непрофесіонал у автомобільній техніці, Позивач цілковито поклався на компетентність працівників, офіційного сервісного - центру, і отримавши заспокійливі запевнення про безпечність експлуатації, Позивач прийняв рішення продовжувати використання автомобіля виключно на підставі професійної консультації фахівців Відповідача.

Після візиту до СТО Позивач здійснював короткі поїздки в межах населеного пункту з інтервалами 30-40 хвилин та дистанцією 4-5 км. Жодних ознак несправності не спостерігалося.

О 16:30 15.07.2024 Позивач розпочав поїздку з села Софіївська Борщагівка до села Бобриця (відстань близько 17 км). На підході до місця призначення помітив білий дим у дзеркалі заднього виду. Зупинивши автомобіль та відкривши капот, виявив пожежу в моторному відсіку. Незважаючи на спроби гасіння вогнегасником, автомобіль повністю згорів протягом 7-10 хвилин.

Суд установив такі факти.

14.07.2024 дружина Позивача, ОСОБА_2 , приїхавши на автомобілі Аudi Q5 (д.н.з. НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 ), повідомила йому про витікання рідини з-під капота та запах палива.

Позивач самостійно оглянув автомобіль. При огляді він виявив пошкодження паливних трубок з активним витіканням палива в підкапотний простір.

Для усунення безпосередньої небезпеки Позивач самостійно тимчасово з`єднав пошкоджені трубки напряму, що припинило витікання.

15.07.2024 о 10:52 Позивач зателефонував до офіційного сервісного центру Відповідача за номером НОМЕР_7, повідомивши про проблему з паливною системою. За телефонними переговорами з майстром-приймальником ОСОБА_3 (НОМЕР_1) йому було запропоновано приїхати для огляду та надіслати фотографії пошкодження через Vіbег, що він і зробив об 11:10.

Приблизно з 12:00 до 13:00 15.07.2024 Позивач перебував у сервісному центрі Відповідача. Працівники Відповідача: майстер-приймальник ОСОБА_10 та механік ОСОБА_8 на території ТОВ «Порше Інтер Авто Україна», яке розташоване за адресою: с. Софіївська Борщагівка, вул. Вишнева, 1-А, оглядали автомобіль Позивача. Відповідач не заперечує цей факт.

Огляд було проведено безкоштовно.

За результатами цього огляду 15.07.2024 жодних документів щодо оплати чи наданих рекомендацій Відповідач Позивачу не видавав.

Механік ОСОБА_8 повідомив Позивачу, що паливну трубку та кріплення необхідно замінити, і для цього потрібно замовити ці запчастини. Цей факт не оспорюється сторонами.

Працівники Відповідача в усній формі запропонували Позивачу залишити автомобіль на СТО на ніч для додаткової діагностики зранку на холодному двигуні, що також не оспорюється сторонами.

Позивач прийняв рішення не залишати автомобіль на СТО на ніч для додаткової діагностики зранку на холодному двигуні, що також не оспорюється сторонами.

15.07.2024 автомобіль Позивача згорів. Ймовірна причина загоряння, яку зазначено в акті про пожежу, що складено 15.07.2024 Комісією у складі начальника відділу організації заходів цивільного захисту Бучанського РУ ГУ ДНС України у Киїівській області Стебницького А.А., потерпілого ОСОБА_1 та свідка ОСОБА_11 - розгерметзація паливної системи автомобіля (а.с. 71-72).

Після звернення Позивача до Відповідача наступного дня - 16.07.2024, з проханням видати йому документи, які фіксували б проведений 15.07.2024 огляд, Відповідач видав йому рахунок-фактуру № 60151015, замовлення на ремонт та акт виконаних робіт, датовані 16.07.2024.

У документі під назвою «Замовлення на ремонт» від 16.07.2024 у графі «Опис несправностей» зазначено: «сторонній запах палива був. Зараз трубка закріплена самостійно. Огляд.»; у графі «Код робіт» зазначено: «Огляд підтікань». Підписано механіком і Позивачем як замовником (а.с. 42).

В акті виконаних робіт у графі «Перелік робіт» зазначено: «огляд підтікань». В акті зазначено: «Замінити паливопровід + кріплення на впускному патрубку. експлуатація заборонена». Акт підписано майстром-приймальником ОСОБА_7. і Позивачем. Позивач підписав акт без зауважень (а.с. 41).

Позивач до позову додав також копію рахунку-фактури № 60151015 від 16.07.2024, яку Відповідач видав Позивачу. У графі «Перелік робіт/матеріалів» зазначено: «Керований пошук несправностей. Satz Kraftstoffschi,,uche. Шланг забору повітря». Робота 675,00 грн. Матеріал 10 563,75 грн без ПДВ (а.с. 43).

Отже, після проведення 15.07.2024 працівниками Відповідача (майстер-приймальник і механік) огляду підтікань автомобіля Позивача (який самостійно тимчасово з`єднав пошкоджені трубки напряму, що припинило витікання палива, і що зафіксовано у замовленні на ремонт) працівниками Відповідача 15.07.2024 в усній формі, а наступного дня - 16.07.2024 на вимогу Позивача у письмовій формі було надано Позивачу ОСОБА_1 документи щодо проведеного огляду та попереджено його про заборону використовувати автомобіль, видано рахунок_фактуру № НОМЕР_5 від 16.07.2024 на придбання необхідних для проведення ремонту матеріалів, що підтверджено письмовими доказами: замовленням на ремонт від 16.07.2024, актом виконаних робіт від 16.07.2024, рахунком-фактурою. Власних доказів на спростування цих доказів Позивач суду не надав.

У письмових поясненнях ОСОБА_8 , наданих у службовій записці від 03.10.2024. зазначено, що до нього звернувся ОСОБА_7 з проханням оглянути транспортний засіб Позивача на предмет підтікання палива в моторному відсіку. В процесі огляду, Позивач показав місце ремонту паливної трубки, який ним був проведений. Крім того, ОСОБА_8 вказав, що ним не було виявлено підтікань пального, проте була виявлена наявність палива в моторному відсіку транспортного засобу. З огляду на що Позивачеві було рекомендовано замінити паливний шланг та помити моторний відсік задля недопущення наявності в ньому залишків палива, ОСОБА_7. повідомив керівництво ТОВ «Порше Інтер Авто Україна» про те, що оскільки мав місце лише огляд транспортного засобу Позивача і робіт ніяких не проводилось, а були надані рекомендації механіком ( ОСОБА_8 ) щодо проведення сервісного обслуговування, - був відсутній акт наданих послуг з огляду на те, що такі дії не оплачуються клієнтом та по суті був проведений огляд, а не діагностика, та не було проведено будь-яких робіт (а.с. 90).

Зазначені обставини підтверджуються в тому числі і тим, що 16.07.2024 при зверненні Позивача на СТО з метою отримання доказів проведеного огляду, йому було надано документ, з якого вбачається необхідність у заміні паливопроводу та кріплення на впускному патрубку та вказано про заборону експлуатації транспортного засобу. Цей документ Позивач підписав без зауважень.

Тобто, 16.07.2024 Позивачу письмово надані ті ж рекомендації, що і 15.07.2024 усно при огляді транспортного засобу.

Позивач, знаючи про технічну несправність належного йому автомобіля, після рекомендації працівників Відповідача щодо проведення огляду зранку «на холодний двигун» та після повідомлення про двотижневе очікування запчастин, самостійно прийняв рішення продовжити його експлуатувати.

Доводи про те, що реальний зміст рекомендацій фактично є дозволом на подальшу експлуатацію, а рішення Позивача продовжити рух було прямо спричинене заспокійливою фразою співробітника Відповідача «дизелі не горять, як бензинові автомобілі», що ввело Позивача в оману щодо дійсного рівня небезпеки, не спростовують відповідальності самого Позивача за прийняте ним рішення як власником автомобіля продовжити експлуатацію технічно несправного автомобіля, про яку його було 15.07.2024 усно (а 16.07.2024 письмово) попереджено працівниками Відповідача.

Приписами п.п. 31.4.6. п. 31.4. Правил дорожнього руху України передбачено, що забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам (Двигун):

а) вміст шкідливих речовин у відпрацьованих газах або їх димність перевищують установлені стандартами норми;

б) негерметична паливна система;

в) несправна система випускання відпрацьованих газів.

Посилання Позивача на порушення Відповідачем вимог безпеки дорожнього руху, передбачених п. 31.1 ПДР України, щодо того, що «технічний стан транспортних засобів та їх обладнання повинні відповідати вимогам стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху» та Розділу 31 ПДР України, згідно з яким «забороняється експлуатація транспортних засобів при несправностях паливної системи, що супроводжуються витіканням палива» є необґрунтованими, тому що саме на Позивачеві як на власникові технічно несправного транспортного засобу лежить відповідальність за дотримання цих норм.

Доводи Позивача про здійснення будь-яких ремонтних робіт його автомобіля 15.07.2024 працівниками Відповідача не підтверджено жодними доказами.

Тому Позивач не довів першого елементу складу правопорушення - наявність протиправної поведінки (дії чи бездіяльності) Відповідача при здійсненні 15.07.2025 його працівниками огляду і наданні рекомендацій щодо придбання запчастин для проведення ремонту, необхідності проведення діагностики «на холодний двигун» автомобіля Audi Q5, державний номерний знак НОМЕР_3 .

Тому Позивач не довів, що Відповідач порушив його права як споживача, передбачені Правилами надання послуг з технічного обслуговування і ремонту колісних транспортних засобів, затвердженими Наказом Міністерством інфраструктури України від 28 листопада 2014 року № 615, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17 грудня 2014 року за № 1609/26386 (далі - Правила) передбачено, щодо того, що виконавець зобов?язаний, зокрема: гарантувати якість наданих послуг - оскільки послуги було надано, про технічну несправність роз`яснено, рекомендації щодо придбання запчастин для проведення ремонту, необхідності проведення діагностики «на холодний двигун» автомобіля було надано.

Жодних деталей і матеріалів, а також автомобіль від Позивача як від замовника для надання послуг на відповідальне зберігання у виконавця при проведенні робіт на СТО Відповідач ні 15.07.2024, ні 16.07.2024 не приймав, автомобіль згорів не під час перебування на СТО Відповідача, тому у Відповідача не виникло обов`язку відшкодовувати збитки, що передбачено Правилами лише у разі втрати, псування чи пошкодження КТ3 та їх складових частин (систем) або деталей і матеріалів, прийнятих від замовника для надання послуг, у строк, передбачений договором.

Доводи Позивача щодо того, що 16.07.2024 посадові особи ТОВ «Порше Інтер Авто Україна» видали ОСОБА_6 підроблені документи про те, що огляд автомобіля Audi Q5, державний номерний знак НОМЕР_4 був здійснений 16.07.2024 з позначкою «заборона експлуатації», а саме: замовлення на ремонт (підписаний механіком), акт виконаних робіт (підписаний механіком) спростовані поясненнями самого Позивача про те, що ці документи видано на його вимогу щодо огляду, проведеного саме 15.07.2024. Окрім того, вони підписані Позивачем без зауважень.

Отже, Позивач не довів доказами порушення Відповідачем норм ст. 10 Закону «Про захист прав споживачів», згідно з якими: «Виконавець зобов?язаний надавати послуги належної якості, надавати споживачеві необхідну, доступну, достовірну та своєчасну інформацію про послугу та пов?язані з нею ризики».

Суд відмовляє у задоволенні вимоги про відшкодування моральної шкоди у розмірі 100 000,00 грн, оскільки ця вимога є похідною від вимоги про відшкодування матеріальної шкоди, у задоволенні якої відмовлено за недоведеністю.

Норми статей, на порушення Відповідачем яких, серед іншого посилається Позивач, а саме:

- частини першої статті 6 Закону України «Про захист прав споживачів», за якою «продавець (виробник, виконавець) зобов`язаний передати споживачеві продукцію належної якості, а також надати інформацію про цю продукцію»

- частини першої статті 708 ЦК України, згідно з якою «у разі виявлення покупцем протягом гарантійного або інших строків, встановлених обов`язковими для сторін правилами чи договором, недоліків, не застережених продавцем, або фальсифікації товару покупець має право за своїм вибором: 1) вимагати від продавця або виготовлювача безоплатного усунення недоліків товару або відшкодування витрат, здійснених покупцем чи третьою особою, на їх виправлення; 2) вимагати від продавця або виготовлювача заміни товару на аналогічний товар належної якості або на такий самий товар іншої моделі з відповідним перерахунком у разі різниці в ціні; 3) вимагати від продавця або виготовлювача відповідного зменшення ціни; 4) відмовитися від договору і вимагати повернення сплаченої за товар грошової суми»

- частини 2 статті 679 ЦК України - «якщо продавцем надані гарантії щодо якості товару, продавець відповідає за його недоліки, якщо він не доведе, що вони виникли після його передання покупцеві внаслідок порушення покупцем правил користування чи зберігання товару, дій третіх осіб, випадку або непереборної сили»

не є застосовними у цій справі, оскільки регулюють інші правовідносини (купівлі-продажу товару), що не є подібними правовідносинам, які склалися між сторонами спору.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

При цьому, згідно з ч. 1 ст. 76, ч. 1 ст. 77 та ст. 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні, так і обов`язок із доказування обставин при невизнанні їх іншою стороною.

У свою чергу, суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: керує ходом судового процесу; сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Згідно з нормами ч. 1, 2 ст. 13 ЦПК України встановлено, зокрема, такі складові принципу диспозитивності цивільного процесу:

1. Суд розглядає справи не інакше як на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

2. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з нормою ч. 1 ст. 81 ЦПК України саме Позивач зобов`язаний довести ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог.

Згідно з ч. 2 ст. 76 ЦПК України ці дані встановлюються такими засобами:

1) письмовими, речовими і електронними доказами;

2) висновками експертів;

3) показаннями свідків.

Згідно з ч. 5 ст. 177 ЦПК України Позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

За правилами ч. 1 ст. 84 цього Кодексу Учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у частинах другій та третій статті 83 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.

Нормами ч. 2, 4, 5, 8 ст. 83 ЦПК України, зокрема, встановлено наступне:

2. Позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви.

4. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

5. У випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів.

8. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

У відповіді на відзив Позивач зазначив, що він має намір заявити клопотання про витребування відеозапису з відеокамер, встановлених на території Відповідача, де 15.07.2025 працівником відповідача здійснювався ремонт (для підтвердження того факту, що працівник відповідача, який ремонтував автомобіль 15.07.2025, повідомив в усній формі позивачу, що автомобіль можна експлуатувати).

Однак у письмових заявах від 28.10.2025 і представник позивача - адвокат Мазира Н.О., і Позивач просили закрити підготовче провадження, та зазначили, що сторона позивача надала суду всі докази.

В судовому засіданні зі слухання справи по суті - на запитання суду - представник позивача - адвокат Мазира Н.О. пояснила, що сторона позивача не заявляла раніше клопотання про витребування відеозапису з відеокамер, встановлених на території відповідача, де 15.07.2025 працівником відповідача здійснювався ремонт, - через його недоцільність (оскільки воно не містить звукового запису, лише відео).

Тому суд, враховуючи заперечення представника відповідача щодо задоволення клопотання, яке було заявлене адвокатом позивача після дослідження судом усіх доказів, перед судовими дебатами, відмовив у задоволенні клопотання про витребування у відповідача цього відеозапису, - мотивуючи це суттєвим порушенням процесуального строку на його подання, і відсутністю поважних причин, що перешкоджали своєчасному заявленню такого клопотання стороні позивача, яка представлена у судовому процесі професійним адвокатом.

Отже, подавши свої докази на стадії підготовчого провадження, сторони реалізували своє право на доказування і одночасно виконали обов`язок із доказування.

На підставі ст.12 ЦПК України, згідно з якою кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, та ст. 13 ЦПК України, згідно з якою цивільні справи розглядаються в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, суд вважає, що вимоги Позивача про стягнення на його користь з Відповідача 1 329 790,00 грн матеріальної шкоди та 100 000,00 грн моральної шкоди не підлягають задоволенню у зв`язку з тим, що позивач не довів порушення його прав відповідачем.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки у позові відмовлено, а позивач звільнений від сплати судового збору, розподіл судових витрат суд не здійснює.

Керуючись нормами ст. 2, 5, 12, 141, 209, 259, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Інтер Авто Україна» про захист прав споживачів.

Позивач ОСОБА_12 , РНОКПП НОМЕР_6 , адреса місця проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «Порше Інтер Авто Україна», , адреса місця знаходження: 02660, м. Київ, вул. Колекторна, 1.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду безпосередньо шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду ухвалено та підписано 19.12.2025.

Суддя В.М. Маркєлова