Справа № 159/7850/25
Провадження № 2/159/2436/25
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

18 грудня 2025 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області в складі

головуючого судді - Смалюха Р.Я.,

за участю

секретаря судового засідання Клевецької О.М.,

позивача - не з`явився,

відповідачів - не з`явились,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторн, цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс», від імені якого діє представник Тертиця Тамари, до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

Товариство з обмеженою відповідальністю «УКР Кредит Фінанс» (далі позивач або ТОВ «УКР Кредит Фінанс»), від імені якого діє представник Тертиця Тамари Василівни (далі представник позивача або Тертиця Т.В.), звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 (далі відповідач або ОСОБА_1 ), в якому просить стягнути з відповідача в користь позивача заборгованість за кредитним договором № 1153- 5525 від 09.02.2023 в розмірі 80000 гривень.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 09.02.2023 між ним та відповідачем у електронній формі було укладено кредитний договір № 1153-5525, згідно з умовами якого відповідачу на умовах строковості, зворотності та платності було надано фінансовий кредит у безготівковій формі у національній валюті. Відповідно до умов кредитного договору позичальнику надано кредит у розмірі 16000,00 грн. Строк кредитування 300 днів, базовий період 18 днів, знижена процентна ставка 2,5% в день, стандартна ставка 3% в день. Протягом першого базового періоду застосовується процентна ставка 2,5 % в день, протягом часу, що залишився 3% в день.

Станом на 03.04.2024 у відповідача утворилася заборгованість у розмірі 158560,00 грн, однак позивач прийняв частково списати заборгованість в розмірі 78560,00 грн за умови погашення позичальником боргу в розмірі 80000,00 грн.

Оскільки на даний час відповідач заборгованість не погасив, керуючись статями 11, 16, 526, 525, 530, 625, 610, 626, 628, 629, 1048, 1049, 1050, 1054 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), позивач просить стягнути борг у судовому порядку.

Також позивач просив стягнути з відповідача на його користь понесені ним судові витрати.

Відповідач правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався.

Ухвалою від 04.11.2025 суд відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, розгляд (формування та зберігання) справи вирішив здійснювати у змішаній формі, судове засідання у справі суд призначив на 12.12.2025.

12.12.2025 у судове засідання учасники справи не з`явилися, хоча належно були повідомлені, про що свідчить довідка про доставку судової повістки та ухвали про відкриття провадження в електронний кабінет позивача. Рекомендоване відправлення R07 з ухвалою суду та повісткою про виклик у судове засідання відповідача на 12.12.2025 повернувся до суду без вручення з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».

Відповідно до вимог ст. 128 ЦПК України позивач та відповідач вважається належним чином повідомлені про судове засідання.

Позивач до позовної заяви додав клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Верховний Суд у своїх постановах від 13 листопада 2020 року у справі № 359/5348/17 (провадження № 61-18620св19) та від 8 грудня 2021 року у справі № 369/10161/19 (провадження № 61-3468св21) наголосив, що якщо учасники судового процесу, зокрема сторони чи їхні представники, не з`явилися на судове засідання, але суд дійде висновку, що наявних матеріалів достатньо для ухвалення законного та обґрунтованого рішення, розгляд справи може бути завершено без її відкладення. Основним критерієм для відкладення справи є не відсутність сторони або її представника, а неможливість вирішення спору в межах відповідного судового засідання.

У цій справі суд вважає, що наявних матеріалів достатньо для прийняття законного та обґрунтованого рішення, тому вирішення спору по суті може відбутися без відкладення розгляду справи.

Зважаючи на зазначені обставини, суд постановив, відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 223, ст. 280 ЦПК України, ухвалити заочне рішення на основі наявних у справі доказів. Це зумовлено тим, що відповідач був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, однак не з`явився без пояснення причин та не подав відзиву, позивач просить задовольнити позов, заперечень проти ухвалення заочного рішення не висловлював.

У зв`язку з тим, що розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксація судового процесу за допомогою технічних засобів звукозапису не проводилася.

Згідно з ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Вивчивши матеріали справи суд встановив таке.

09.02.2023 між ТОВ «Укр Кркредит Фінанс» та відповідачем укладено кредитний договір № 1153-5525 (далі кредитний договір) відповідно до умов якого відповідачу надається кредит у розмірі 16000,00 грн (п. 4.1) на строк 300 днів до 05.12.2023 (п. 4.8), з процентною ставкою 2,5% на день від суми кредиту упродовж першого Базового періоду (п. 10.1) та за ставкою 3% за кожен день протягом строку користування після закінчення Базового періоду до закінчення строку його дії (п. 4.6); Базовий період складає 18 днів (п. 4.4.); Дата видачі кредиту - 09.02.2023 (п. 4.1).

У кредитному договорі зазначені прізвище, ім`я та по батькові відповідача як позичальника, його ідентифікаційний код, дані паспорта, адреса проживання, номер його мобільного телефону, електронної адреси, номер банківської картки НОМЕР_1 . Кредитний договір підписаний одноразовим ідентифікаторм «A3092».

Крім того відповідач підписав одноразовим електронним ідентифікаторм «A3092» паспорт споживчого кредиту умови якого аналогічні за змістом тим, які зазначені у кредитному договорі, а також Таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором № 1153-5525, відповідно до якої загальна сума процентів за період користування кредитним коштами з 09.02.2023 по 05.12.2023 складає 144000,00 грн, а щомісячний платіж становить 8640,00 грн, тіло кредиту мало бути повернуте 05.12.2023.

Також відповідач ознайомився та підписав одноразовим електронним ідентифікатором «A3092» Правила відкриття кредитної лінії, затверджені наказом ТОВ «Укр Кредит Фінанс» від 69-П від 23.11.2022.

Довідкою ТОВ «Укр Кредит Фінанс» про перерахування суми кредиту № 1153-5525 від 09.02.2023 підтверджується зарахування 09.02.2023 на картку НОМЕР_1 грошових коштів в розмірі 16000,00 грн, видача коштів здійснювалося за допомогою системи LiqPay, призначення платежу видача кредитних коштів за договором № 1153-5525 від 09.02.2023, ця обставина також підтверджується довідкою виданою АТ КБ «ПриватБанк» від 11.04.2024 ID платежу .

Випискою з ЄДР від 09.11.2023 та свідоцтвом про реєстрацію фінансової установи №16102873 від 01.08.2013 підтверджується, що позивач є фінансовою установою та здійснює діяльність з інших видів кредитування (вед 64.92).

У розрахунку заборгованості за кредитним договором станом на 03.04.2024 позивач зазначив заборгованість відповідача в розмірі: 16000,00 грн. тіла кредиту, 142560,00 грн. заборгованості по процентах. Проценти нараховувались по 05.12.2023 включно. Інформації про здійснення відповідачем платежів по кредитному договору, розрахунок не містить.

У позовній заяві позивач зазначає, що ним було прийнято рішення про часткове списання заборгованості по нарахованих процентах в розмірі 78560,00 грн., за умови погашення відповідачем заборгованості за кредитним договором в розмірі 80000,00 грн., тому стягує заборгованість з відповідача за тілом кредиту в розмірі 16000,00 грн. та заборгованість по процентах в розмірі 64000,00 грн.

Розглянувши та оцінивши подані учасниками справи обґрунтування та заперечення позовних вимог, пояснення та докази, суд дійшов висновку, що спір у справі виник у сфері договірних правовідносин, а саме щодо виконання грошових зобов`язань за кредитним договором № 1153-5525 від 09.02.20230 в частині сплати процентів, повернення тіла кредиту.

Спірні правовідносини, що склалися між сторонами у справі врегульовані Цивільним кодексом України, Законом України «Про електронну комерцію», Законом України «Про споживче кредитування».

Відповідно до п.5 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Згідно положень ст.11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Відповідно до положень ст.12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

У справі № 561/77/19 від 16.12.2020 р. Верховний Суд у складі колегії суддів першої судової палати Касаційного цивільного суду зазначив: «Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч.2 ст.639 ЦК України.) Абзац 2 ч.2 ст.639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним у письмовій формі. Аналізуючи викладене, слід дійти висновку, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.205, 207 ЦК України). Особливості укладення кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі».

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 р. у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 р. у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 р. у справі №127/33824/19.

Згідно зі ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» в редакції на момент укладення кредитного договору, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання:

електронного підпису відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину;

електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом;

аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Кредитний договір № 1153-5525 від 09.02.2023 підписаний відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором «A3092», який був власноручно введений відповідачем для електронного підпису. Зазначений підпис підтверджує, що відповідач ознайомився та погодився з усіма умовами договору. Отже, сторони погодили усі істотні умови та уклали в належній формі кредитний договір.

Верховний Суд у складі колегії суддів першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 524/5556/19 від 12.01.2021 р. дійшов такого висновку: «Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і літер, або тільки цифр, або тільки літер, яку заявник отримує за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Оспорюваний договір про надання фінансового кредиту підписаний позивачкою за допомогою одноразового пароля-ідентифікатора, тобто укладення між сторонами спірного правочину підтверджено належними та допустимими доказами».

Відповідно до ч.12 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Отже, відповідач за допомогою електронних засобів, доступ до яких був отриманий ним особисто і за власною ініціативою, ознайомився з усіма умовами кредитного договору, мав достатньо часу і можливостей для такого ознайомлення, погодив ці умови, а отже, взяв на себе передбачені договором зобов`язання.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі статтею 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Копією довідки позивача та довідки з АТ КБ «Приват Банк» підтверджується факт отримання відповідачем кредитних коштів в сумі 16000,00 грн 09.02.2023 на картку НОМЕР_1 .

Доказів того, що банківська карта із зазначеним номером не належить відповідачу, що кошти не надходили на цю банківську карту, відповідач суду не надав, а тому суд дійшов висновку, що відповідач 09.02.2023 отримав кредитні кошти в розмірі 16000,00 грн.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (частина перша статті 530 ЦК України).

Відповідно до умов кредитного договору строк надання коштів у кредит завершився 05.12.2023.

Відповідач не надав суду доказів повернення отриманої суми кредиту позивачу

Отже, суд дійшов висновку, що вимога позивача про стягнення з відповідача суми кредиту в розмірі 16000,00 грн є підставною.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно до ч. 1 ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Отже, відповідно до вимог ч. 2 ст. 1048 ЦК України у відповідача виник обов`язок сплачувати проценти за користування кредитом в розмірі 2,5% на день протягом перших 18 днів та по 3% на день протягом наступних днів користування кредитними коштами до 05.12.2023.

Як зазначав вище суд інформація про сплату відповідачем тіла кредиту у матеріалах справи відсутня.

Отже, за період з 09.02.2023 по 26.02.2023 відповідачу було нараховано процентів у розмірі 7200,00 грн (16000,00 грн тіла кредиту * 2,5% на день * 18 днів).

У період з 27.02.2023 по 05.12.2023 відповідачу було нараховано процентів у розмірі 135360,00 грн. (16000,00 грн тіла кредиту *3% на день * 282 дні).

У сього за весь строк кредитування відповідачу нараховано процентів у розмірі 142560,00 грн (7200,00 грн + 135360,00 грн).

У матеріалах справи відсутні докази того, що відповідач сплачував проценти за кредитним договором.

Відповідач не надав суду контррозрахунку заборгованості за процентами.

Водночас у позовній заяві позивач зазначає, що ним було прийнято рішення про часткове списання заборгованості по нарахованих процентах в розмірі 78560,00 грн., у зв`язку з чим просить стягнути з відповідача заборгованість по процентах в розмірі 64000,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись принципом диспозитивності, суд дійшов висновку, що вимога позивача про стягнення процентів у розмірі 64000,00 грн є підставною.

Згідно зі статтями 525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а аза відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим до виконання сторонами.

Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ст. 16 ЦК України).

Підсумовуючи наведене, вивчивши матеріали справи, повно, всебічно, об`єктивно з`ясувавши обставини справи, оцінивши докази безпосередньо досліджені в судовому засіданні, з точки зору належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а у сукупності - з точки зору достатності та взаємозв`язку, застосувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини, виходячи з мотивів наведених вище, керуючись внутрішнім переконанням суд дійшов висновку про те, що відповідач порушив умови кредитного договору щодо погашення тіла кредиту та процентів, відтак вимога позивача про їх стягнення є правомірною, а тому позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором належить задовольнити повністю стягнувши з відповідача на користь позивача 80000,00,00 грн. з яких: 16000,00 грн. суми виданого кредиту та 64000,00 грн. суми нарахованих процентів.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позивач сплатив судовий збір в мінімальному його розмірі 2422,40 грн, то його належить стягнути з відповідача в повному обсязі, не залежно від розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 12, 76-81, 141, 247, 262-265, 280 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» заборгованість за кредитним договором № 1153-5525 від 09.02.2023 у розмірі 80000,00 грн. з яких:

- 16000,00 грн. простроченої заборгованості за сумою кредиту;

- 64000,00 грн. простроченої заборгованості за процентами з 09.02.2023 по 05.12.2023.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» судовий збір у сумі 2422,40 грн.

Копію рішення направити сторонам у справі.

Заочне рішення може бути переглянуте Ковельським міськрайонним судом Волинської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного тексту заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому ЦПК України.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в апеляційному порядку до Волинського апеляційного суду шляхом подачі у 30-денний строк з дня проголошення рішення, апеляційної скарги.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повне найменування сторін:

Позивач Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс»(01133, м. Київ, Бульвар Лесі України, буд. 26, офіс 407; );

Відповідач ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ).

Повне судове рішення складене 18.12.2025.

Головуючий:Р. Я. СМАЛЮХ