Номер провадження 2/754/7424/25
У Х В А Л А

Іменем України

17 грудня 2025 року м.Київ

Деснянський районний суд м.Києва в складі:

головуючого-судді Скрипки О.І.

при секретарі Моторенко К.О.

за участю

представника позивача Пересунька С.С.,

відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

представника відповідачів Кулік В.М.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні питання щодо прийняття до розгляду зустрічної позовної заяви ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Сенс Банк», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Тверська Інесса Володимирівна, ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора, поданої у цивільній справі за позовомАкціонерного товариства «Сенс Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про виселення, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Деснянського районного суду м.Києва знаходиться цивільна справа за позовом АТ «Сенс Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про виселення .

До початку судового розгляду відповідачем ОСОБА_1 подано зустрічний позов до АТ «Сенс Банк» про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора.

В підготовчому засіданні відповідач ОСОБА_1 , його представник ОСОБА_6 , відповідач ОСОБА_2 просили прийняти до розгляду зустрічну позовну заяву.

В підготовчому засіданні представник позивача АТ "Сенс Банк" Пересунько С.С. просив відмовити в прийнятті зустрічної позовної заяви.

Заслухавши думку сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного.

Вказаний зустрічний позов не відповідає положенням ЦПК України.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 194 ЦПК України зустрічна позовна заява, яка подається з додержанням загальних правил пред`явлення позову, повинна відповідати вимогам статей 175 і 177 цього Кодексу.

Відповідно до ч.4 ст.177 ЦПК України, до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Проте, до позовної заяви не додано документ, що підтверджує сплату судового збору.

В той же час, у прохальній частині позову міститься клопотання, в якому позивач просить звільнити його від сплати судового збору, посилаючись на те, що його майновий стан не дозволяє йому сплатити судові витрати.

Зваживши доводи клопотання, суддя приходить до наступного висновку.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 14.11.1950 року гарантує кожному право на справедливий і публічний розгляд справи незалежним і безстороннім судом, який вирішить спір щодо його цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ конвенцію та практику ЄСПЛ як джерело права. Практика, у тому числі у справах проти інших держав, має застосовуватись органами державної влади, зокрема судами. Згідно з рекомендацією Комітету міністрів Ради Європи від 14.05.1981 року № R (81) 7 щодо заходів, які полегшують доступ до правосуддя, та сталої практики ЄСПЛ вимога сплатити судовий збір не обмежує право заявників на доступ до правосуддя, а попереджає подання необґрунтованих та безпідставних позовів та перенавантаження судів.

Також, Європейський суд з прав людини неодноразово вказував, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо зобов`язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини вимога сплатити судовий збір не обмежує право заявника на доступ до правосуддя (справа «Креуз проти Польщі» рішення від 19.06.2001 року), оскільки формування справедливих принципів оплати судового збору характеризує рівень доступності до правосуддя у країні.

Разом з тим, Європейський суд з прав людини виходить з того, що судовий збір має бути «розумним», тобто таким, що з урахуванням фінансового положення заявника, може бути ним сплачений. Адже невиправдано великий їх розмір, який не враховує фінансове положення заявників, а розраховується на основі певного відсотка від суми, що є предметом розгляду справи, може бути розцінений як такий, що непропорційно обмежує право на доступ до правосуддя. Зокрема, така позиція була викладена у справі «Георгел і Георгета Стоїческу проти Румунії» (рішення від 26.07.2011 року).

Отже, на переконання ЄСПЛ, при визначенні розміру судового збору слід обов`язково враховувати питання фінансових можливостей заявника, а також обставини конкретної справи та стадію провадження.

Відповідно до постанови Верховного Суду від 04.07.2018 року № 686/114/16-ц, визначено, що суд повинен дати можливість особі, яка звернулась із заявою, відреагувати на позицію суду щодо вирішення заявленого клопотання, відповідно до положень ЦПК України 2004 року, закон України «Про судовий збір» та ст. 6 Конвенції.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов:

1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або

2) позивачами є:

а) військовослужбовці;

б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів;

в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю;

г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї;

ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або

3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Так, як убачається з практики ЄСПЛ, підставою для відповідного рішення суду може бути «фінансовий стан», а за національним законом - «майновий стан особи».

Таким чином, основою визначення фінансового стану сторони, на думку ЄСПЛ, є наявність чи відсутність у сторони «вільних» коштів, які необхідно сплатити. Поняття ж «майновий стан» набагато ширше. Майном уважається окрема річ, сукупність речей, у тому числі гроші, а також майнові права та обов`язки.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 136 ЦПК України, суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Таким чином, звертаючись до суду із клопотанням про звільнення від сплати судового збору особа повинна надати належні докази в підтвердження своєї неплатоспроможності.

Вказаною нормою Закону передбачено право суду, а не обов`язок щодо звільнення від сплати судового збору.

Визначення майнового стану сторони є оціночним та залежить від доказів, якими обґрунтовується рівень майнового стану сторони. Якщо залежно від рівня майнового стану сторона позбавлена можливості сплатити судовий збір, то такі обставини є підставою на відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення сторони від сплати.

Отже, суд має самостійно вирішити питання й про відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення сторони від сплати судового збору за умови існування належних та допустимих доказів на підтвердження скрутного матеріального становища позивача.

Суд наголошує, що обов`язок доведення існування обставин, що свідчать про скрутний матеріальний стан позивача для цілей відстрочення, розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення сторони покладається саме на позивача.

Згідно із частиною третьою статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Проте, з урахуванням обставин справи та наданих заявником доказів, у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про відстрочення сплати судового збору за подання позову слід відмовити, оскільки наданих доказів недостатньо для вирішення питання про звільнення від сплати судового збору з урахуванням майнового стану сторони.

Так, зазначені у клопотанні обставини та надані на їх підтвердження докази, не є безумовними підставами для відстрочення сплати судового збору, оскільки заявником не надано суду доказів на підтвердження реального майнового стану (наявність рухомого і нерухомого майна, довідки фіскальних органів про доходи, довідки про склад сім`ї, про наявність на утриманні непрацездатних членів сім`ї, банківські документи про відсутність на рахунку коштів, довідка фіскального органу про перелік розрахункових та інших рахунків, тощо), який перешкоджає виконати вимоги законодавства щодо оплати поданої зустрічної позовної заяви судовим збором. Надані ОСОБА_1 в якості доказів довідки ОК-5 та ОК-7 не можуть бути враховані судом, оскільки містять інформацію з 2000 року по 2017 рік та з 2014 року по 2017 рік відповідно. Не свідчать і про реальний майновий стан ОСОБА_1 на час пред`явлення зустрічного позову і надані копії відповідей на запит приватного виконавця щодо наявності у ОСОБА_1 майна, датовані 14.10.2024 року та 06.06.2025 року. Інших доказів в цій частині ОСОБА_1 не надано.

Також, наведені позивачем у клопотанні доводи та обставини не дають достатніх підстав для відстрочення сплати судового збору за подання позову, що відповідає статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з якою судові процедури повинні бути справедливі для всіх учасників процесу. Відповідного висновку дійшов Верховний суд в своїй ухвалі від 25.10.2019 року № 569/18206/17, де зазначив, що обставини, зазначені у клопотанні не є безумовною підставою для звільнення заявника від сплати судового збору або відстрочення його сплати, оскільки не підтверджують з достовірністю його скрутний матеріальний стан.

Враховуючи вищевикладене, подана заява не відповідає вимогам встановленим ЦПК України.

Виходячи з наведеного та змісту позовних вимог, положень ЗУ «Про судовий збір», позивач за зустрічним позовом повинен сплатити судовий збір у розмірі 1211,20 грн. та додати до зустрічної позовної заяви документ, що підтверджує його сплату, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору, відповідно до закону.

Крім того, відповідно до ч.ч.1, 4, 5 ст.177 ЦПК України, позивач повинен додати до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб.

Позивачем за зустрічним позовом не дотримано вимог ст.177 ЦПК України, а саме не надано копій зустрічної позовної заяви з додатками для відповідача та третіх осіб, про що свідчить перелік додатків до позовної заяви. Самостійне направлення позивачем за зустрічним позовом копій позову з додатками відповідачу не передбачено чинним ЦПК України, а також перешкоджає виконанню вимог ч.2 ст.190 ЦПК України.

Згідно ч.1 ст.194 ЦПК України, до зустрічної позовної заяви, поданої з порушенням вимог, встановлених частиною першою цієї статті, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Вище викладене дає підстави для висновку, що зустрічна позовна заява не відповідає вимогам закону, а тому підлягає залишенню без руху з наданням строків на їх усунення. Недоліки підлягають усуненню шляхом подання оригіналу платіжного документу про сплату судового збору в розмірі 1211,20 грн., а також надання копії зустрічного позову з додатками відповідно до кількості учасників судового розгляду.

На підставі викладеного та керуючись ст. 175, 177, 185, 194 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Сенс Банк», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Тверська Інесса Володимирівна, ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора - залишити без руху та надати ОСОБА_1 строк для усунення недоліків, вказаних в ухвалі, протягом п`яти днів з дня вручення ухвали.

У разі невиконання ухвали суду у зазначений строк зустрічну позовну заяву вважати неподаною та повернути позивачу зі всіма доданими до неї документами.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: