провадження №: 2/752/427/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.12.2025 року суддя Голосіївського районного суду міста Києва Мазур Ю.Ю., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Альфа-Банк» про розірвання договору,

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2022 позивач ОСОБА_1 звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом до Акціонерного товариства «Альфа-Банк» про розірвання договору.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що 12.11.2021 року між АТ «Альфа-Банк» та ним було укладено договір №.

В подальшому 01.08.2022 року ОСОБА_1 звернувся з заявою та просив розірвати договір № від 12.11.2021 року та закрити розрахунковий рахунок НОМЕР_1 , який відкритий в АТ «Альфа Банк», МФО банку 300346, номер картки НОМЕР_2 .

27.08.2022 року позивач отримав відповідь банку від 09.08.2022 року за №353776-39.1-б/б якою останній відмовив у розірванні договору.

Вважає, що договір має бути розірваний, оскільки відкритий клієнтом рахунок повинен бути закритий за заявою клієнта в будь-який час в порядку, передбаченому п. 20.5 Інструкції про порядок відкриття і закриття рахунків клієнтів банків та кореспондентських рахунків банку - резидентів і нерезидентів №492, затвердженої постановою Правління НБУ 12.11.2003 року №492.

На підставі вищевикладеного просив позов задовольнити.

Разом із позовом було подано клопотання про витребувати належним чином засвідчену копію договору № від 12.11.2021 року.

Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 15.09.2022 року відкрито спрощене позовне провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Альфа-Банк» про розірвання договору, зобов`язано Акціонерне товариство «Альфа-Банк» надати суду оригінал кредитного договору № від 12.11.2021 року.

У липні 2024 року представник відповідача подав до суду заяву, в якій зазначав, що відповідач Акціонерне товариство «Альфа-Банк» змінило своє найменування на Акціонерного товариства «Сенс Банк».

Інших заяв, клопотань, документів від відповідача не надходило.

Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 20.12.2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Альфа-Банк» про розірвання договору змінено відповідача на Акціонерне товариство «Сенс Банк».

Згідно вимог ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до ст. 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи, справи, що виникають з трудових відносин, а також може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

За змістом ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

У відповідності до ст.ст. 174, 178 ЦПК України відповідач не скористався своїм процесуальним правом та не направив суду заперечення проти позову. Разом з тим на вимогу суду не надав суду оригінал або належним чином завірену копію кредитного договору № від 12.11.2021 року.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без участі сторін за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні правовідносини.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з приписами ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 627 та ст. 6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з вимогами ст. 16 ЦК України, звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту. Обравши способом захисту розірвання договору, позивач у силу ст. 12 ЦПК України зобов`язаний довести правову та фактичну підставу для розірвання правочину.

Судом встановлено, що 12.11.2021 року між АТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_1 було укладено договір №.

В подальшому 29.07.2022 року ОСОБА_1 звернувся з заявою та просив розірвати договір № від 12.11.2021 року та закрити розрахунковий рахунок НОМЕР_1 , який відкритий в АТ «Альфа Банк», МФО банку 300346, номер картки НОМЕР_2 .

Відповідь банку від 09.08.2022 року за №353776-39.1-б/б якою останній, за словами позивача відмовив у розірванні договору в матеріалах справи відсутня.

Разом з тим позивачем 30.07.2022 на адресу відповідача було надіслано запит про надання належним чином засвідченої копії договору про надання банківських послуг № від 12.11.2021. Проте, у відповіді на звернення позивача вх. № 48326 від 05.08.2022 відповідачем повідомлене наступне: Примірники кредитних договорів надаються клієнтам при укладенні договорів.

Копія кредитного договору позивачем не надається.

Слід зазначити, що позивач неправомірно поєднує закриття рахунку із укладенням кредитного договору, оскільки сам же позивач вказує, що ним та банком було укладено договір №, проте даний договір укладений не про відкриття поточного рахунку чи будь-якого іншого, а кредитного рахунку.

Суд приходить до висновку, що таким чином, позивач намагається шляхом подання позовної заяви про розірвання договору позбутись зобов`язань, що могли виникнути з умов кредитного договору.

Відповідно до статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін. Статтею 203 ЦК України передбачено, що особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Стаття 205 ЦКУ передбачає, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. У випадках, встановлених договором або законом, воля сторони до вчинення правочину може виражатися її мовчанням.

Стаття 207 ЦК України передбачає, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Позивач заявляє вимоги, що розірвання договору, проте підстав для його розірвання у позовній заяві не наводить.

Крім того, позивачем і не наводяться те, які саме права та інтереси позивача порушуються, щоб їх захистити, та які права та інтереси підлягають поновленню.

Разом з тим, чинне законодавство, а саме статтею 651 ЦК України передбачено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Згідно ч. 2 статті 652 ЦК України якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов: в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

У разі розірвання договору внаслідок істотної зміни обставин суд, на вимогу будь-якої із сторін, визначає наслідки розірвання договору виходячи з необхідності справедливого розподілу між сторонами витрат, понесених ними у зв`язку з виконанням цього договору.

Зміна договору у зв`язку з істотною зміною обставин допускається за рішенням суду у виняткових випадках, коли розірвання договору суперечить суспільним інтересам або потягне для сторін шкоду, яка значно перевищує затрати, необхідні для виконання договору на умовах, змінених судом.

Стороною позивача не надано належних та допустимих доказів, які дають підстави вважати, що договір, укладений між сторонами, є несправедливим щодо нього, а всі твердження позивача з даного приводу судом розцінюються як його спосіб захисту власних інтересів від наслідків, можливість настання яких залежить лише від його добросовісної поведінки при виконанні взятих на себе за кредитним договором зобов`язань.

Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України). Відповідно до ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Разом з тим, слід зазначити, що з матеріалів справи вбачається, що не знайшли підтвердження а ні підстави для звернення до суду за захистом свого цивільного права через його порушення, невизнання або оспорювання, як і сам факт порушення, невизнання або оспорювання права, свобод чи законних інтересів, а ні посилання позивача на обґрунтування своїх правових вимог.

Звертаючись до суду, позивачем не доведено у встановленому законом порядку, що є обов`язковим в силу принципу змагальності, передбаченого ст. 12 ЦПК України, факту протиправної поведінки відповідача, тих обставин, на які позивач посилається в своєму позові. Позивачем не вказано, чим саме відповідач порушив його права. Розглядаючи справу суд приймає лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, позивачем не надано належні та допустимі докази у розумінні ст. 76-81 ЦПК України на підтвердження своїх позовних вимог. Своїми правами, визначеними ст.ст. 43, 84 ЦПК України, позивач не скористався.

Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що обґрунтування позовних вимог не знайшли свого об`єктивного підтвердження в ході розгляду справи, інших додаткових обставин щодо недотримання банком вимог закону, які б вказували на безумовну недійсність оспорюваного правочину, під час розгляду справи не встановлено, а відтак в задоволенні позову слід відмовити.

Згідно з ч. 1 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 259, 260 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Альфа-Банк» про розірвання договору - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано, або після перегляду рішення в апеляційному порядку, якщо його не скасовано.

Суддя Ю.Ю. Мазур