У х в а л а

19 грудня 2025 року

м. Київ

Справа № 456/5692/23

Провадження № 61-9568ск25

Верховний Суд у складі судді Другої судової палати Касаційного цивільного суду Гудими Д. А ознайомився із касаційною скаргою ОСОБА_1 (далі - скаржниця)

на рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 19 лютого 2025 року та постанову Львівського апеляційного суду від 17 червня 2025 року

у справі за позовом скаржниці до Моршинської міської ради Львівської області, ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору, - ОСОБА_3 , Головне управління Держгеокадастру у Львівській області - про визнання нечинними рішень і скасування права власності на земельну ділянку та

в с т а н о в и в:

1. 22 липня 2025 року скаржниця подала до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій просила скасувати зазначені судові рішення й ухвалити нове - про задоволення позову.

2. За змістом абзацу першого частини першої статті 185 і частини другої статті 393 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддя постановляє ухвалу про залишення цієї скарги без руху.

3. Оскільки касаційна скарга не відповідає низці вимог ЦПК України, її слід залишити без руху.

(1) Щодо строку на касаційне оскарження

4. Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (частина перша статті 390 ЦПК України).

4.1. Суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними (частина перша статті 127 ЦПК України).

4.2. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення (частина друга статті 390 ЦПК України).

4.3. До касаційної скарги додаються докази, що підтверджують дату отримання копії оскаржуваного рішення суду апеляційної інстанції, - за наявності (пункт 2 частини четвертої статті 392 ЦПК України).

4.4. Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу (частина третя статті 390 ЦПК України).

4.5. 17 червня 2025 року апеляційний суд проголосив вступну та резолютивну частини оскарженої постанови, повний текст якої склав наступного дня. Скаржниця подала касаційну скаргу 22 липня 2025 року, тобто з пропуском строку на касаційне оскарження. Просила поновити цей строк. Обґрунтувала тим, що копію оскарженої постанови не отримала, ознайомилася з нею 17 липня 2025 року після того, як справа повернулася до суду першої інстанції 16 липня 2025 року, що засвідчує відмітка на оскарженій постанові.

Однак згідно з доданою скаржницею до касаційної скарги копією оскарженої постанови на її останній сторінці є відмітка про виготовлення копії 16 липня 2025 року, а не про повернення справи до суду першої інстанції. Крім того, Верховний Суд звертає увагу скаржниці, що у нього відсутні дані, що апеляційний суд не вручив копію оскарженої постанови скаржниці у день виготовлення її повного тексту, не надіслав їй цю постанову поштою, а вона її не отримала (відповідна інформація може бути у матеріалах справи, яких у Верховного Суду немає).

4.6. З огляду на вказане скаржниця має додатково обґрунтувати поважність причини пропуску строку на касаційне оскарження та необхідності його поновлення, надавши відповідну інформацію з належним документальним підтвердженням (наприклад, копії з матеріалів справи, відповідь апеляційного суду на запит тощо).

(2) Щодо підстав касаційного оскарження

5. За змістом пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав). Скаржниця такі підстави не конкретизувала.

5.1. Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

(1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні (абзац другий пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України);

(2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні (пункт 2 частини другої статті 389 ЦПК України);

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду (абзац третій пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України).

(3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах (пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України);

(4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу (пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України).

5.2. За змістом наведених приписів, особа, яка подає касаційну скаргу на рішення суду першої інстанції після його перегляду апеляційним судом та/або на постанову апеляційного суду, має у касаційній скарзі достатньо чітко вказати одну чи більше підстав касаційного оскарження (із зазначених вище чотирьох), а також обґрунтувати таку підставу (такі підстави).

5.3. Скаржниця у касаційній скарзі пояснила, чому вважає, що оскаржені судові рішення слід скасувати. Однак не пов`язала свої доводи із зазначеними підставами касаційного оскарження.

(3) Щодо дотримання принципу рівності

6. За змістом пункту 7 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено перелік письмових матеріалів, що додаються до скарги. До касаційної скарги додаються копії скарги та доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи, крім випадків, якщо така скарга та додані матеріали подаються до суду в електронній формі через електронний кабінет (речення перше пункту 1 частини четвертої статті 392 ЦПК України).

6.1. Скаржниця додала до касаційної скарги, зокрема, квитанцію про сплату судового збору. Однак не надала копії цього документа для інших учасників справи.

6.2. ЦПК України не передбачає для особи, яка оскаржує судові рішення, можливості визначати, які матеріали, що додаються до касаційної скарги, не надавати іншим учасникам справи. Більше того, якби скаржниця подала касаційну скаргу разом із доданими до неї матеріалами в електронній формі через електронний кабінет, інші учасники справи, які мають такий кабінет, теж не були б обмежені у можливості ознайомлення з таким додатком. Тому скаржниця має подати копію зазначеного документа для інших учасників справи.

(4) Щодо сплати судового збору

7. До касаційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону (пункт 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України).

7.1. Скаржниця додала до касаційної скарги квитанцію до платіжної інструкції на переказ готівки № 138 про сплату 21 липня 2025 року 2 422,40 грн судового збору, що не відповідає розміру цього збору, встановленому Законом України «Про судовий збір».

7.2. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом (частина друга статті 133 ЦПК України).

7.3. Судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі (частина перша статті 4 Закону України «Про судовий збір»).

7.4. За змістом підпункту 7 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання фізичною особою касаційної скарги на рішення суду ставка судового збору встановлюється у розмірі 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги від розміру оспорюваної суми, але не більше 10 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб за позовними заявами майнового характеру, а у справах, в яких предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав (крім права власності на майно), відшкодування шкоди здоров`ю (крім моральної шкоди), - не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

7.5. За змістом підпункту 2 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання фізичною особою до суду позовної заяви немайнового характеру встановлюється у розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Такий мінімум згідно зі статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» із 1 січня 2023 року становив 2 684,00 грн.

7.6. У листопаді 2023 року скаржниця звернулася до суду з позовом, у якому просила усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою шляхом визнання нечинними (1) рішення Моршинської міської ради Львівської області № 436 від 29 серпня 2017 року в частині затвердження детальних планів території на АДРЕСА_1 та (2) рішення Моршинської міської ради Львівської області № 604 від 19 квітня 2018 року «Про передачу у власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку по АДРЕСА_1 ОСОБА_2 »; (3) скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно реєстрацію права власності ОСОБА_2 на земельну ділянку з кадастровим номером :01:002:0034 і площею 0,0900 га для будівництва житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .

Суд першої інстанції відмовив у задоволенні позову. Апеляційний суд погодився з цим рішенням. Скаржниця оскаржила судові рішення в цілому, тобто щодо трьох вимог немайнового характеру.

7.7. З огляду на це скаржниця повинна була сплатити 2 684,00 грн 0,4 х 3 немайнові вимоги х 200 % = 6 441,60 грн. Однак сплатила лише 2 422,40 грн, тому має доплатити 4 019,20 грн.

Реквізити для оплати: отримувач коштів: ГУК у м. Києві/Печерс. р-н/22030102; код отримувача: 37993783; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); номер рахунку отримувача: UA0026007; код класифікації доходів бюджету: 22030102; найменування платежу: судовий збір (Верховний Суд, 055); призначення платежу: *;101; НОМЕР_1 ; судовий збір, за скаргою ОСОБА_1 (Касаційний цивільний суд), справа № 456/5692/23).

7.8. Скаржниця має надати суду документ про доплату судового збору у розмірі, визначеному за законом, з такою кількістю його копій, яка відповідає кількості інших учасників справи (пункти 1 і 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України).

(5) Щодо строку на усунення недоліків касаційної скарги

8. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху (речення перше абзацу першого частини другої статті 185 ЦПК України).

8.1. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві (речення друге частини третьої статті 185 ЦПК України).

8.2. Для усунення недоліків, вказаних у цій ухвалі, Верховний Суд встановлює десятиденний строк із дня її вручення скаржниці. У разі невиконання у встановлений строк вимог ухвали Верховний Суд вважатиме касаційну скаргу неподаною та поверне її скаржниці.

Керуючись статтями 185, 260, 261, 392, 393 ЦПК України,

п о с т а н о в и в :

1. Залишити без рухукасаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 19 лютого 2025 року та постанову Львівського апеляційного суду від 17 червня 2025 року у справі у справі за позовом ОСОБА_1 до Моршинської міської ради Львівської області, ОСОБА_2 за участю третіх осіб, які не заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору, - ОСОБА_3 , Головного управління Держгеокадастру у Львівській області - про визнання нечинними рішень і скасування права власності на земельну ділянку.

2. Встановити для усунення недоліків касаційної скарги десятиденний строк із дня вручення цієї ухвали.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.

Суддя Д. А. Гудима