Провадження №2-п/463/24/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2025 року Личаківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді - Нора Н.В.

за участю секретаря судових засідань - Заверухи О.Б.

представника заявника - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові заяву представника відповідача, адвоката Вошика В.Б. про перегляд заочного рішення Личаківського районного суду м. Львова від 17.03.2025 року у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Львівобленерго» до ОСОБА_2 про стягнення вартості необлікованої електричної енергії, -

в с т а н о в и в:

заочним рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 17.03.2025 року позов Приватного акціонерного товариства «Львівобленерго» задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь Приватного акціонерного товариства «Львівобленерго» (місце знаходження: 79026, м. Львів, вул. Козельницька, 3, ) 38 657,93 грн. (тридцять вісім тисяч шістсот п?ятдесят сім грн. дев?яносто три коп.) вартості необлікованої електричної енергії. Стягнуто з ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь Приватного акціонерного товариства «Львівобленерго» (місце знаходження: 79026, м. Львів, вул. Козельницька, 3, ) 2270,00 грн. судових витрат.

Представником відповідача, адвокатом подано заяву про перегляд заочного рішення винесеного Личаківським районним судом м. Львова від 17.03.2025 року, в які просить суд поновити процесуальний строк на подачу заяви про перегляд заочного рішення, переглянути і скасувати заочне рішення суду і призначити цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Львівобленерго» до ОСОБА_2 про стягнення вартості необлікованої електричної енергії до розгляду в загальному порядку.

Свою заяву мотивує тим, що 16 липня 2025 р. приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області Зореною П.І. винесена постанова про відкриття виконавчого провадження ВП № 78631518 по стягненню з ОСОБА_2 , ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 - згідно виконавчого документу) на користь ПрАТ "Львівобленерго" (вул. Козельницька, 3; м. Львів) 38 657,93 вартості необлікованої електроенергії та 2 270,00 грн. судових витрат). Підставою відкриття виконавчого провадження, як випливає з єдиного державного реєстру судових рішень, слугувало заочне рішення Личаківського районного суду м. Львова від 17 березня 2023 р. по справі №463/14150/21 позовом Приватного акціонерного товариства «Львівобленерго» до ОСОБА_2 про стягнення вартості необлікованої електричної енергії. Як зазначено в рішенні суду - Відповідач у судове засідання повторно не з?явився, про слухання справи повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив, відзив на позовну заяву або клопотання про відкладення розгляду справи не подав. Зазначає, що взяти особисту участь у судових засіданнях по даній справі не мав жодної можливості, оскільки місцем його реєстрації є АДРЕСА_2 . В будинку по АДРЕСА_1 він не проживав та ця адреса ніколи не була місцем його реєстрації. Тому жодних судових повісток він отримати не міг. Окрім того, підтвердженням цього, є відмітка реєстраційної служби в матеріалах справи про відсутність його реєстрації по даній адресі. Звертає увагу суду, що будинок по АДРЕСА_1 ніколи не перебував у його власності. В матеріалах справи відсутній жодні аргументи, докази на спростування цього. Позовна заява ПрАТ "Львівобленерго" також не містить підтвердження того, що акт складався в його присутності та стосовно належного йому майно. Копії документів, які підтверджують його фактичні речові права та місце реєстрації долучає до заяви.

У судове засідання з`явився представник заявника адвокат, Вошик В.Б., інші учасники слухання у судове засідання не з`явились, були належним чином повідомлені про причини неявки суд не повідомили.

Представник Приватного акціонерного товариства «Львівобленерго», заявою до суду просить розгляд справи проводити за відсутності їх представника, у перегляді заочного рішення просить відмовити.

Європейський суд з прав людини неодноразово зауважував, що «вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (рішення від 3.04.2008 у справі «Ponomaryov v. Ukraine», п.41)»;

Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного й обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (рішення від 29.10.2015 у справі «Ustimeтko v. Ukraine», п.46)».

Отже, безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду в такому його елементі як правова визначеність.

Заочним розглядом справи є специфічна процедура розгляду цивільної справи та її вирішення за відсутності відповідача. Умовами проведення заочного розгляду справи є: 1) належне повідомлення відповідача про дату, час і місце судового засідання; 2) нез`явлення відповідача у судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) неподання відповідачем відзиву на позовну заяву та 4) відсутність заперечень позивача проти такого вирішення справи. Лише в разі одночасного існування всіх перелічених умов суд може ухвалити заочне рішення в справі (частина перша статті 280 ЦПК України).

Законодавець передбачив, що заочне рішення підлягає скасуванню судом першої інстанції, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи (частина перша статті 288 ЦПК України).

Отже, ЦПК України встановлює можливість перегляду ухваленого місцевим судом заочного рішення цим же судом без необхідності звернення до апеляційного суду за умови, що причини, які зумовили неприйняття відповідачем участі у розгляді справи, визнані судом поважними, а докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи. Натомість право на подання апеляційної скарги на заочне рішення суду відповідач набуває лише після залишення його заяви про перегляд заочного рішення без задоволення (частина четверта статті 287 ЦПК України).

За загальним правилом метою встановлення строків є надання визначеності у реалізації суб`єктами правовідносин своїх прав та обов`язків. З настанням або закінченням відповідного строку пов`язане виникнення, зміна чи припинення правовідносин.

Строк як відрізок часу обмежує дію суб`єктивних прав та обов`язків. Водночас процесуальний строк - це встановлений законом або визначений судом проміжок часу, протягом якого суд або учасники судового процесу мають право або зобов`язані вчинити певну процесуальну дію чи сукупність таких дій.

Процесуальні строки мають свою специфіку: по-перше, вони завжди мають імперативний характер; по-друге, процесуально-правові строки встановлюються для здійснення тих або інших процесуальних дій; по-третє, вони мають забезпечувати оперативність та ефективність здійснення правосуддя і сприяти дисциплінуючому впливові на учасників процесу.

Отже, запровадження строку, у межах якого особа може звернутися до суду з позовом, заявою, апеляційною чи касаційною скаргою, обумовлено передусім необхідністю дотримання принципу правової визначеності та забезпечення здійснення судових процедур у межах розумних строків.

У низці рішень ЄСПЛ принцип правової визначеності трактується у контексті дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий, лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (справи «Рябих проти Росії», пункти 51, 52, «Брумареску проти Румунії», пункт 61). Обґрунтовуючи важливість дотримання принципу правової визначеності, ЄСПЛ сформував практику, відповідно до якої національними судами пріоритетність має надаватися дотриманню встановлених процесуальним законом строків звернення до суду, також строків апеляційного та касаційного оскарження судових рішень, а поновлення пропущеного строку допускається лише у випадках, коли мають місце не формальні та суб`єктивні, а об`єктивні та непереборні причини їх пропуску.

Зокрема, ЄСПЛ у справах «Світлана Науменко проти України», «Трегубенко проти України», «Праведна проти Росії», «Желтяков проти України» зазначає, що у випадках перегляду судових рішень як у порядку нагляду, так і у зв`язку з нововиявленими обставинами національним судам необхідно забезпечувати дотримання учасниками справи встановлених строків та не допускати того, щоб за допомогою таких процесуальних механізмів, як продовження строку на оскарження, було порушено принцип правової визначеності.

Загалом згідно з практикою ЄСПЛ при застосуванні процедурних правил варто уникати як надмірного формалізму, який буде впливати на справедливість процедури, так і зайвої гнучкості, яка призведе до нівелювання процедурних вимог, встановлених законом, та порушення принципу правової визначеності (справи «Волчлі проти Франції», «ТОВ «Фріда» проти України»).

Відповідно до частини другої статті 284 ЦПК України заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин (частини третя, четверта статті 284 ЦПК України).

Отже, законодавець встановив темпоральні обмеження для реалізації відповідачем права на перегляд заочного рішення.

Наслідки пропуску процесуальних строків на вчинення процесуальних дій передбачені у статті 126 ЦПК України. Відповідно до частини першої цієї статті із закінченням встановленого законом або судом строку втрачається право на вчинення процесуальних дій. Таке право втрачається в силу закону, тому не потребує додаткового визнання судом. Суд лише констатує пропуск процесуального строку та відсутність поважних причин для його поновлення, якщо була подана заява про поновлення такого строку.

Окремо ЦПК України встановлює наслідки подання документів після закінчення процесуальних строків. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, суд зобов`язаний залишити без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом (частина друга статті 126 ЦПК України).

За загальним правилом пропуск процесуальних строків має наслідком втрату права на вчинення процесуальної дії, а для суду настає обов`язок застосувати передбачені ЦПК України наслідки подання документів після закінчення процесуальних строків. Під залишенням документів без розгляду треба розуміти відмову суду давати правову оцінку поданому з пропуском строку документу. Отже, перевірка судом дотримання процесуальних строків при поданні процесуальних звернень учасниками процесу відбувається ex officio.

Як виснувала Велика Палата Верховного Суду у Постанові від 12 червня 2024 року у справі № 756/11081/20 (провадження № 14-25цс24) , що зміст статей 284, 286, 287 ЦПК України не дає підстав для висновку, що у цих нормах міститься інакший порядок дій суду, ніж той, що встановлений у статтях 126, 127 цього Кодексу.

Тлумачення статей 286, 287 ЦПК України в сукупності із частиною першою статті 288 ЦПК України дає підстави для висновку, що в разі, коли відповідач не довів наявність поважних причин неявки в судове засідання та неподання відзиву, а також не подав доказів по суті справи, суд залишає заяву про перегляд заочного рішення без задоволення. Для застосування повноважень, передбачених у частині третій статті 287 ЦПК України, суд звертає увагу, по-перше, на подання доказів по суті справи, які потенційно можуть змінити висновки по суті спору, викладені в заочному рішенні, та, по-друге, звертає увагу на існування і доведеність поважних причин, через які відповідач не зміг з`явитися на судове засідання, а також подати відзив, у зв`язку із чим і було ухвалене заочне рішення.

Тобто суд зобов`язаний перевірити дотримання відповідачем вимог статей 284, 285 ЦПК України, зокрема в частині строку подання заяви про перегляд заочного рішення, до прийняття такої заяви до розгляду. Суд не наділений правом, оминувши процесуальну дію щодо встановлення дотримання або порушення заявником строків звернення до суду, перейти до розгляду заяви по суті. Тому правила частини третьої статті 287 ЦПК України щодо повноважень місцевого суду не можуть застосуватися в ситуації, коли відсутні підстави для розгляду заяви про перегляд заочного рішення по суті, та, відповідно, не можуть бути підставою для залишення такої заяви без задоволення.

Водночас відсутність у главі 11 «Заочний розгляд справи» розділу III «Позовне провадження» ЦПК України прямої вказівки на ті повноваження суду, які мають бути ним реалізовані у разі пропуску строку на подання заяви про перегляд заочного рішення, дає підстави для висновку про те, що відповідно до загальних положень ЦПК України про наслідки пропуску процесуальних строків (частина друга статті 126 ЦПК України) така заява має бути залишена без розгляду.

Можливість застосування статті 126 ЦПК України до процедури заочного розгляду справи не суперечить і частині другій статті 281 цього Кодексу, за змістом якої розгляд справи і ухвалення рішення проводиться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою.

Підсумовуючи викладене, Велика Палата Верховного Суду констатувала, що інститут процесуальних строків є наскрізним та міжгалузевим інститутом процесуального права, а положення глави 6 «Процесуальні строки» розділу І «Загальні положення» ЦПК України застосовуються до всіх видів проваджень, на всіх стадіях цивільного судочинства, а також поширюються на процедури заочного розгляду цивільних справ, крім випадків, коли відповідними главами встановлені спеціальні правила.

Так само мають бути застосовані й загальні положення ЦПК України щодо подання та розгляду клопотань про поновлення процесуальних строків, якщо відповідною главою, присвяченою заочному розгляду, це питання прямо не врегульовано. Отже, якщо відповідач подає клопотання про поновлення пропущеного строку на подання заяви про перегляд заочного рішення, суд повинен застосувати загальні положення ЦПК України, а саме статтю 127 цього Кодексу, у якій вказано, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними.

У вказаній Постанові Велика Палата Верховного Суду констатує, що відповідно до загальних положень ЦПК України про наслідки пропуску процесуальних строків (частина друга статті 126 ЦПК України) заява про перегляд заочного рішення, подана з пропуском установленого законом строку, за відсутності підстав для його поновлення, підлягає залишенню без розгляду.

Велика Палата Верховного Суду сформулювала висновок про те, що оцінка поважності причин пропуску строку на подання заяви про перегляд заочного рішення належить до компетенції місцевого суду, до якого подана така заява. Наслідком пропуску строку для подання заяви про перегляд заочного рішення за умови відсутності поважних причин для його поновлення, є залишення такої заяви без розгляду на підставі частини другої статті 126 ЦПК України, а не без задоволення.

З урахуванням мотивів, викладених у цій постанові, Велика Палата Верховного Суду, відступаючи від висновків, сформульованих у її постанові від 09 листопада 2021 року у справі № 214/5505/16 (провадження № 14-74цс21), наводить такі висновки щодо застосування положень статей 126, 127 ЦПК України в сукупності зі статтями 284, 286, 287 цього Кодексу:

- передбачені частиною третьою статті 287 ЦПК України повноваження суду першої інстанції стосуються саме суті заяви про перегляд заочного рішення (зокрема, подання чи неподання відповідачем доказів по суті справи і доказів поважності неявки в судове засідання, на якому було ухвалене заочне рішення) і не застосовуються у ситуації пропуску строку на подання заяви про перегляд заочного рішення;

- оцінка поважності причин пропуску строку на подання заяви про перегляд заочного рішення та наявності підстав для його поновлення належить до компетенції місцевого суду, до якого подана така заява. Наслідком пропуску строку для подання заяви про перегляд заочного рішення за умови відсутності поважних причин для його поновлення є залишення такої заяви без розгляду на підставі частини другої статті 126 ЦПК України, а не залишення її без задоволення.

З матеріалів справи вбачається, що заочне рішення ухвалено судом 06 серпня 2014 року. Судом неодноразово направлялися на адресу відповідачки (яка до того ж співпадає з тією адресою, яка зазначена її представником і на час зверненя до суду з цією заявою) судові виклики та повідомлення, копії позовної заяви та ухвал суду, які поверталися з відміткою пошти про невручення.

Відповідно до ст.284 ЦПК України заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Повне заочне рішення суду не було вручене заявнику у день його проголошення, про таке рішення ОСОБА_2 дізнався 16.07.2025 р. у зв`язку з відкриття виконавчого провадження ВП № 78631518.

Як вбачається з рекомендованого повідомлення про вручення, конверт був відправлений відповідачу за адресою: АДРЕСА_3 та повернувся з відміткою «за закінченням терміну зберігання».

Як вбачається з долучених до матеріалів заяви доказів місцем реєстрації заявника (відповідача) є АДРЕСА_2 .

Окрім цього підтвердженням, відсутності реєстрації ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_3 , є відмітка реєстраційної служби в матеріалах справи про відсутність його реєстрації по даній адресі.

Оскільки, заявник не володів інформацією щодо предявленого позову проти нього, повістки про виклик відповідача адресувались за адресою АДРЕСА_1 , а про судове рішення дізнався 16.07.2025 р. у зв`язку з відкриття виконавчого провадження ВП № 78631518, відтак, звернувшись до суду з відповідною заявою 05.08.2025 року, останній пропустив строк подання заяви з поважних причин.

Враховуючи наведене, строк подання заяви про перегляд заочного рішення необхідно поновити.

В матеріалах заяви наявні докази відсутності відповідача за місцем реєстрації на момент розгляду справи про стягнення вартості необлікованої електричної енергії, а також є посилання на докази, що мають істотне значення для правильного вирішення справи, відтак, заочне рішення слід скасувати та призначити справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

Керуючись ст.ст. 287-288 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

заяву заяву представника відповідача, адвоката Вошика В.Б. про перегляд заочного рішення Личаківського районного суду м. Львова від 17.03.2025 року у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Львівобленерго» до ОСОБА_2 про стягнення вартості необлікованої електричної енергії задоволити.

Заочне рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 17.03.2025 року у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Львівобленерго» до ОСОБА_2 про стягнення вартості необлікованої електричної енергії- скасувати.

Розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження.

Призначити судове засідання з повідомленням (викликом) осібна 29.01.2026 року об 11.30 год. в приміщенні Личаківського районного суду м. Львова за адресою м. Львів вул. Б. Лепкого, 16 (4 поверх, зал судових засідань № 12).

Копію ухвали надіслати учасникам справи.

Визначити відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Роз`яснити відповідачу право протягом зазначеного строку надіслати суду відзив на позовну заяву і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), що підтверджують заперечення проти позову. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 178 ЦПК України одночасно з надісланням відзиву до суду копію відзиву та доданих до нього документів відповідач зобов`язаний надіслати іншим учасникам справи. У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Відповідач вправі пред`явити зустрічний позов у строк визначений для подання відзиву.

Визначити третій особі п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали для подання пояснення на позовну заяву.

Визначити позивачу п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив, а відповідачу п`ятиденний строк з дня його отримання для подання заперечення, копія яких одночасно з поданням до суду повинна бути надіслана іншим учасникам справи. Інші учасники справи мають право надати свої письмові пояснення щодо відповіді на відзив та заперечення до закінчення підготовчого провадження, якщо судом не встановлено інший строк.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи на офіційному веб-порталі Судової влади України в мережі Інтернет - http://court.gov.ua.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя Н.В. Нор