Справа № 185/4459/20
Провадження 4-с/185/26/25
У Х В А Л А

19 грудня 2025 року м. Павлоград

Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючий суддя Бабій С. О., секретар судового засідання Вакула В. С., розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Павлоград скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність головного державного виконавця Донецького відділу державної виконавчої служби у Донецькому районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Нікітіної Карини Ігорівни,

ВСТАНОВИВ:

02.12.2025 Скаржник ОСОБА_1 через свого представника адвоката Макарова Вадима Михайловича за допомогою системи «Електронний суд» звернувся до суду з даною скаргою, у якій, із урахуванням уточнень, просив визнати бездіяльність Головного державного виконавця Донецького відділу державної виконавчої служби у Донецькому районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Нікітіної Карини Ігорівни, щодо не розгляду, та порушення взагалі строку розгляду, заяви-клопотання від 25.11.2025 року у сукупності з доданими доказами-виписками по рахунку, по виконавчому провадженню № 79440178 зареєстрованої Донецьким відділом ДВС у Донецькому районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції за № 5067 від 26.11.2025, встановленого ч. 2 ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження», з урахуванням п. 1 ч. 4 ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження», правового висновку викладеного Верховним Судом у Постанові № 756/8815/20 від 20.04.2022 року, та ч. 5 ст. 13 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів» протиправною;

Скасувати постанову Головного державного виконавця Донецького відділу державної виконавчої служби у Донецькому районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Нікітіної Карини Ігорівни про арешт коштів боржника № 79440178 від 17.11.2025 року та фактичного зняти арешт з коштів Боржника на рахунку Боржника № НОМЕР_1 у АТ "Ощадбанк", так як на цей рахунок надходять кошти цільового призначення у вигляді пенсії соціальних виплат Боржника і що протиправно не перевірено державним виконавцем у встановлені строки.

Доводи скарги обгрунтовує тим, що на виконанні у головного державного виконавця Нікітіної К.І. перебуває виконавче провадження №79440178, з примусового виконання виконавчих листів № 185/4459/20 від 03.09.2025, виданих Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства акціонерного банку "Укргазбанк" заборгованості за договором № 2203/45-312 від 13.04.2012 року в сумі 241878,02 грн, яка складається: 200713,20 грн заборгованість за тілом кредиту, 41164,82 грн заборгованість по відсоткам, та судових витрат у розмірі 3628,16 грн. Скаржник зазначає, що йому не було відомо про повний хід виконавчого провадження №79440178 в частині розгляду його заяви.

17.11.2025 року від АТ «Ощадбанк» Аксьонову С.Г. надійшло повідомлення про те, що його рахунок (IBAN НОМЕР_1 ) знаходиться «під арештом на підставі постанови виконавчої служби». Постанови про арешт коштів скаржник отримав пізніше. Скаржник вказує, що зазначений рахунок використовується виключно для отримання пенсійних виплат та соціальних виплат. 25.11.2025 року скаржник направив головному державному виконавцю Нікітіній К.І. заяву про зняття арешту, до якої додав виписку з рахунку, на підтвердження факту, що на рахунок надходять виключно зазначені виплати, які, в свою чергу, є його єдиним джерелом доходу. Станом на дату подання скарги скаржник не отримав відповіді від головного державного виконавця. У скарзі, з посиланням на ч. 2 ст. 70 ЗУ «Про виконавче провадження», за якою з пенсії може бути відраховано не більше 20% від суми після утримання податків та зборів (для погашення заборгованості), ОСОБА_1 вказує, що законом встановлено пряму заборону позбавляти боржника 100% пенсійних виплат навіть за наявності боргу. Накладення арешту на всю суму пенсії боржника понад встановлені законом межі є неправомірним втручанням у його право на отримання соціальної виплати. Скаржник стверджує, що рахунок IBAN НОМЕР_1 відкритий спеціально для зарахування пенсії та соціальних виплат, і на нього не надходило жодних інших коштів, окрім пенсійних та соціальних виплат, а тому накладення арешту на цей рахунок призвело до неправомірного звернення стягнення на пенсію скаржника всупереч закону. Посилаючись на виписку по рахунку зазначає, що на рахунок заявника зараховано кошти з призначенням «пенсія» та «соціальна виплата». Відповідно до абз. 3 ч. 2 ст. 70 ЗУ «Про виконавче провадження» максимально допустиме відрахування за «іншими видами стягнень» становить 20%. Виконавець діє всупереч нормам закону, тому скаржник вважає що арешт має бути знятий, а подальше виконання стягнення має відбуватись шляхом дотримання 20-відсоткової межі при подальшому зверненні стягнення.

Своєю ухвалою від 08.12.2025 року суд прийняв до розгляду скаргу та призначив судове засідання у справі.

10.12.2025 представник скаржника адвокат Макаров В.М. через систему «Електронний суд» подав заяву про розгляд справи за його відсутності.

Головний державний виконавець Донецького відділу державної виконавчої служби у Донецькому районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Нікітіна К.І. повідомлений про дату, час та місце судового розгляду, в судове засідання не з`явився, жодних заяв, клопотань до суду не подав. Пояснень по суті скарги суду не надав. Представник стягувача ПАТ АБ "УКРГАЗБАНК", Невечеров Д. В.,

11.12.2025р подав через систему «Електронний суд» подав заяву про відкладення (перенесення) розгляду справи

Згідно ч. 2 ст. 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Суд, дослідивши матеріали скарги, дійшов висновку про таке.

Відповідно до ч. 1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ч. 1 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Відповідно до вимог ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст.447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього кодексу, порушено її права чи свободи.

Судом встановлено, що 27.10.2025 головним державним виконавцем Донецького відділу державної виконавчої служби у Донецькому районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Нікітіною Кариною Ігорівною відкрито виконавче провадження № 79440178 з примусового виконання виконавчих листів № 185/4459/20 від 03.09.2025, виданих Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства акціонерного банку "Укргазбанк" заборгованості за договором № 2203/45-312 від 13.04.2012 року в сумі 241878,02 грн, яка складається: 200713,20 грн заборгованість за тілом кредиту, 41164,82 грн заборгованість по відсоткам, та судових витрат у розмірі 3628,16 грн.

17.11.2025 головним державним виконавцем Нікітіною Кариною Ігорівною в межах виконавчого провадження № 79440178 накладено арешт на грошові кошти/електронні гроші, що містяться на відкритих рахунках/електронних гаманцях, а також на кошти/електронні гроші на рахунках/електронних гаманцях, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів, крім коштів/електронних грошей, що містяться на рахунках/електронних гаманцях, що мають спеціальний режим використання, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику ОСОБА_1 , у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/ основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів, яка становить 270356,80 грн.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є пенсіонером, що підтверджується пенсійним посвідченням.

Встановлено, що на ім`я ОСОБА_1 в установі АТ «Ощадбанк» відкрито картковий рахунок № НОМЕР_1 .

Із змісту виписки по картковому рахунку НОМЕР_1 не випливає, що він є рахунком що має статусу спеціального чи рахунку із спеціальним режимом використання, кошти на якому згідно законодавства не підлягають арешту та примусовому списанню, а є поточним рахунком на який можуть зараховуватись будь-які надходження. Проте, крім періодичного зарахування коштів у незначному розмірі (кілька копійок) із призначенням «Нарахування % Моб. Заощадження», чітко вбачається зарахування на рахунок саме соціальних виплат та пенсії скаржника.

Встановлено, що 25.11.2025 скаржник звернувся до головного державного виконавця Нікітіної Карини Ігорівни із заявою про зняття арешту з рахунку, на що не отримав відповіді.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є обов`язковість судового рішення.

Частиною 1 ст. 18 ЦПК України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» примусовому виконанню підлягають виконавчі листи та накази, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 18 цього Закону виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Статтею 74 Закону України «Про виконавче провадження`закріплено, що боржник має право оскаржити рішення, дії або бездіяльність виконавців та посадових осіб органів державної виконавчої служби виключно у судовому порядку.

Частина 1 статті 48 Закону передбачає, що звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації (пред`явленні електронних грошей до погашення в обмін на кошти, що перераховуються на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця).

Згідно чч 2, 4 ст. 48 Закону стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

На кошти та інші цінності боржника, що знаходяться на рахунках та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, небанківських надавачах платіжних послуг, або на електронні гроші, що зберігаються на електронних гаманцях в емітентах електронних грошей, на рахунках у цінних паперах у депозитарних установах, накладається арешт не пізніше наступного робочого дня після їх виявлення. Арешт поширюється також на кошти на рахунках та електронні гроші, що зберігаються на електронних гаманцях в емітентах електронних грошей, відкритих після винесення постанови про накладення арешту.

Відповідно до ч.ч. 3 та 10 ст. 56 Закону арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

У порядку, встановленому цією статтею, виконавець, в провадженні якого знаходиться виконавче провадження, за заявою стягувача чи з власної ініціативи може накласти арешт на грошові кошти, які перебувають на рахунках (вкладах) чи на зберіганні у банках, інших фінансових установах і належать особі, яка має заборгованість перед боржником, яка підтверджена судовим рішенням, яке набрало законної сили.

За частиною 1 статті 68 Закону стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів/електронних грошей, що знаходяться на рахунках у банках чи інших фінансових установах, небанківських надавачах платіжних послуг, електронних гаманцях в емітентах електронних грошей, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів.

Згідно ч. 2 ст. 70 Закону із заробітної плати боржника може бути утримано за виконавчими документами до погашення у повному обсязі заборгованості: у разі стягнення аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю особи, у зв`язку із втратою годувальника, майнової та/або моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, - 50 відсотків; за іншими видами стягнень, якщо інше не передбачено законом, - 20 відсотків.

Загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків.

Підпунктом 3 пункту 10-2 Прикінцевих та перехідних положень Закону тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX: припиняється звернення стягнення на пенсію, стипендію (крім рішень про стягнення аліментів, про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю внаслідок кримінального правопорушення, та рішень, боржниками за якими є громадяни Російської Федерації).

Факт введення в Україні воєнного стану з 24.02.2022, який на даний час не скасовано та не припинено є загальновідомим.

Відповідно до абзацу другого частини другоїстатті 59 Закону України «Про виконавче провадження`виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника та/або з електронних грошей, які знаходяться на електронних гаманцях в емітентах електронних грошей, не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку, небанківських надавачів платіжних послуг документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення, згідно із цимЗаконом, а також у випадку, передбаченому пунктами 10, 15 частини першоїстатті 34 цього Закону.

За змістом пункту 1 частини четвертоїстатті 59 Закону України «Про виконавче провадження`підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.

Отже, виконуючи рішення суду, виконавець може накладати арешт на будь-які кошти на рахунках боржника в банківських установах, крім тих, накладення арешту на які заборонено законом. При цьому саме банк, який виконує відповідну постанову виконавця про арешт коштів боржника, відповідно до частини третьоїстатті 52 Закону України «Про виконавче провадження`повинен визначити статус коштів і рахунка, на якому вони знаходяться, та в разі знаходження на рахунку коштів, накладення арешту на які заборонено, банк зобов`язаний повідомити виконавця про цільове призначення коштів на рахунку та повернути його постанову без виконання, що є підставою для зняття виконавцем арешту із цих коштів згідно із частиною четвертоюстатті 59 Закону України «Про виконавче провадження».

Однак незалежно від виконання чи невиконання банком такого обов`язку, виконавець зобов`язаний самостійно зняти арешт з усіх або частини коштів на рахунку боржника у банківській установі в разі отримання документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом (частини друга та четвертастатті 59 Закону України «Про виконавче провадження»).

Вказаний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 травня 2020 року у справі № 905/361/19 (пункти 7.14, 7.15), а також підтверджений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 квітня 2022 року в справі № 756/8815/20, від 03 липня 2024 року у справі № 753/9629/23.

Так, у пунктах 74-77 постанови від 20 квітня 2022 року в справі № 756/8815/20, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про те, що передбачене абзацом другим частини другоїстатті 59 Закону України «Про виконавче провадження`зобов`язання виконавця зняти арешт на підставі повідомлення банку не виключає зняття такого арешту на підставі повідомлення боржника, та за наслідками здійснення контролю за правильністю стягнення на підставі наданих звітів про стягнення, оскільки у відповідності до підпункту 1 частини четвертоїстатті 59 цього законупідставами для зняття виконавцем арешту з майна боржника або його частини є отримання ним документального підтвердження, що звернення стягнення на такі кошти боржника заборонено законом.

Для боржника надання вищевказаних підтверджуючих документів є процесуальною можливістю відновити свої права, порушені у зв`язку з накладенням незаконного арешту, а для виконавця зняття такого арешту є здійсненням повноважень для усунення спричинених негативних наслідків.

Як вбачається з виписки по картковому рахунку № НОМЕР_1 в АТ «Ощадбанк», на зазначений рахунок надходять кошти з призначенням платежу, як «пенсія», «соціальна виплата», тобто кошти, на які заборонено стягнення.

Судом встановлено, що 25.11.2025 скаржник звернувся до головного державного виконавця з заявою про зняття арешту із зазначеного рахунку, оскільки на нього надходять лише пенсійні та соціальні виплати, проте не отримав відповіді.

Враховуючи вищевикладене, звернення стягнення/арешт на кошти пенсії, які знаходяться на рахунку боржника, підпадають під випадки «кошти на інших рахунках боржника, накладення арешту та/або звернення стягнення, на які заборонено законом», а тому арешт накладений на грошові кошти скаржника на картковому рахунку в АТ «Ощадбанк» - підлягає скасуванню.

Отже, головний державний виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів боржника в межах виконавчого провадження № 79440178, де обліковуються пенсійні виплати, а тому бездіяльність щодо не зняття арешту з коштів є такою, що суперечить наведеним вище положенням законодавства.

Крім того, залишення арешту на кошти та звернення на них стягнення унеможливлює отримання боржником будь-яких коштів та порушує його право на належне пенсійне забезпечення та взагалі ставить під загрозу його існування.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Оскільки прохальна частина вимог скаржника містить посилання на обставин, які є контекстними або оціночними для даної справи, оцінка викладення яких наводиться описовій чи мотивувальній частинах цієї ухвали, та не у повній мірі відповідає положенням пункту 2 частини першої статті 451 ЦПК України, скарга підлягає задоволенню частково.

На підставі зазначеного та керуючись ст.ст. 447-453 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу задовольнити частково.

Визнати незаконною бездіяльність головного державного виконавця Донецького відділу державної виконавчої служби у Донецькому районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Нікітіної Карини Ігорівни щодо не зняття арешту з коштів в межах виконавчого провадження №79440178, які обліковуються на банківському рахунку НОМЕР_1 , відкритому у Акціонерному товаристві «ДЕРЖАВНИЙ ОЩАДНИЙ БАНК УКРАЇНИ» на ім`я ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головного державного виконавця Донецького відділу державної

виконавчої служби у Донецькому районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Нікітіну Карину Ігорівну скасувати постанову Головного державного виконавця Донецького відділу державної виконавчої служби у Донецькому районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Нікітіної Карини Ігорівни про арешт коштів боржника № 79440178 від 17.11.2025 року.

У задоволенні решти вимог скарги відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення ухвали.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала суду складена 19 грудня 2025 року.

Суддя С.О. Бабій