Справа № 459/4039/25
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

18 грудня 2025 року суддя Залізничного районного суду м. Львова Постигач О. Б., вивчивши матеріали позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и л а :

представник позивача Памірський М. А. через систему «Електронний суд» звернувся до Шептицького міського суду Львівської області із позовом, у якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором від 12.11.2021 року № 436201-КС-001 у розмірі 15 189,67 грн. та судові витрати.

Ухвалою судді Шептицького міського суду Львівської області від 24.11.2025 року вказану позовну заяву передано за підсудністю для розгляду до Залізничного районного суду м. Львова.

У зв`язку з наведеним вище, справу було передано для автоматизованого розподілу. У відповідності до вимог ст. 33 ЦПК України, автоматизованою системою документообігу суду 17.12.2025 року матеріали справи передані на розгляд судді Постигач О. Б.

Перевіривши позовну заяву та додані до неї документи, суддя дійшла висновку, що така підлягає поверненню з наступних підстав.

Згідно ч. 1 та 2 ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданнями цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За змістом ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Положеннями ч. 2 ст. 175 ЦПК України визначено, що позовна заява подається до суду в письмовій формі і підписується позивачем або його представником, або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.

Відповідно до вимог ч. 7 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви, підписаної представником позивача, додається довіреність чи інший документ, що підтверджує повноваження представника позивача.

Відповідно до ч. 3 ст. 58 ЦПК України юридична особа незалежно від порядку її створення бере участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво юридичної особи), або через представника.

Згідно з ч. 1 ст. 87 ЦК України для створення юридичної особи її учасники (засновники) розробляють установчі документи, які викладаються письмово і підписуються всіма учасниками (засновниками), якщо законом не встановлений інший порядок їх затвердження. Товариство, створене однією особою, діє на підставі статуту, затвердженого цією особою (ч. 2 ст. 87 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦК України у статуті товариства вказуються найменування юридичної особи, органи управління товариством, їх компетенція, порядок прийняття ними рішень, порядок вступу до товариства та виходу з нього, якщо додаткові вимоги щодо змісту статуту не встановлені цим Кодексом або іншим законом.

Згідно із п. 1 ч. 1, 3 ст. 62 ЦПК України повноваження представників сторін та інших учасників справи мають бути підтверджені довіреністю фізичної або юридичної особи. Довіреність від імені юридичної особи видається за підписом (кваліфікованим електронним підписом) посадової особи, уповноваженої на це законом, установчими документами.

Як вбачається із позовної заяви така подана до суду та підписана представником позивача Памірським М. А. На підтвердження повноважень представника до позовної заяви додана копія довіреності № 10 від 29.10.2025 року, зі змісту якої вбачається, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» в особі директора Тимощука Руслана Олександровича, який діє на підставі Статуту, уповноважив Памірського М. А. представляти інтереси ТОВ ««Бізнес Позика» з правом підпису на заявах, клопотаннях, листах та інших документах, які адресовані в будь-які установи, підприємства та організації, незалежно від форм власності та підпорядкування. Суду також надано копію наказу про прийняття на роботу від 25.01.2024 року № 04-к/тр та копію положення про самопредставництво ТОВ «Бізнес Позика» від 03.11.2025 року.

Як вбачається з наданої виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 29.10.2025 року, директором юридичної особи є Тимощук Р. О., повноваження якого щодо представництва обмежені відповідно до статуту. Крім цього, з поданої довіреності вбачається, що ОСОБА_2 уповноважив Памірського М. А. представляти інтереси позивача, діючи на підставі статуту, однак копію статуту юридичної особи до матеріалів справи не долучено.

Суд звертає увагу, що виписка з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, не може вважатися належним доказом на підтвердження повноважень керівника звертатися до суду від імені товариства. Із вказаної виписки лише вбачається, що певна особа займає посаду керівника, однак такі відомості не розкривають змісту його компетенції та не визначають, які саме дії директор має право вчиняти самостійно, а які потребують попереднього схвалення або рішення загальних зборів.

Згідно з положеннями законодавства та загальними засадами корпоративного управління, керівник реалізує виконавчі функції в межах, визначених статутом або рішенням загальних зборів учасників, які є вищим органом управління товариства. Відтак, саме у статуті або протоколах зборів мають міститися відомості про те, чи уповноважено директора на вчинення певних дій зокрема, на подання позову, видачу довіреності або представництво інтересів юридичної особи у суді без додаткового рішення учасників.

Однак, як убачається з матеріалів справи, жодних доказів, які б підтверджували наявність у Тимощука Р. О. таких повноважень, не надано. У справі відсутні статут товариства, витяг із нього щодо компетенції керівника, рішення або протокол загальних зборів, якими б прямо передбачалося право керівника видавати довіреності від імені товариства в одноособовому порядку, у зв`язку з чим суд позбавлений можливості пересвідчитися у наявності у Тимощука Р. О. повноважень на підписання відповідної довіреності, а також встановити обсяг і характер обмежень щодо представництва, передбачених статутом.

Відтак, надані суду документи, належним чином не підтверджують повноваження Памірського М. А. на представництво ТОВ «Бізнес Позика» у суді, оскільки суду не надано жодних підтверджень того, що Тимощук Р. О. має повноваження на підписання довіреності.

Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) наголошує на тому, що право на доступ до суду має бути ефективним. Реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції, кожна держава-учасниця Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. Разом із тим не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним (§ 59 рішення ЄСПЛ у справі «De Geouffre de la Pradelle v. France» від 16.12.1992 року, заява № 12964/87).

При цьому складовою правової визначеності є передбачуваність застосування норм процесуального законодавства. ЄСПЛ зазначає, що сторони судового провадження повинні мати право очікувати застосування до їхньої справи чинних норм процесуального законодавства (рішення ЄСПЛ у справі «Дія 97 проти України» від 21.10.2010 року).

Таким чином, відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 185 ЦПК України, заява повертається у випадках, коли заяву подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано.

Відповідно до ч. 7 ст. 185 ЦПК України, повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

На підставі наведеного та керуючись ст. 43, 62, 175, 185, 246, 260 ЦПК України суддя,

п о с т а н о в и л а:

позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором повернути позивачу.

Роз`яснити позивачу, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із такою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення позовної заяви.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 цього Кодексу.

Суддя: Постигач О. Б.