ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/3364/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 серпня 2025 року Дарницький районний суд м. Києва у складі судді Якусика О.В., за участю секретаря судового засідання Гайової С.Г., представника позивача за первісним позовом - адвоката Шуляк Н.О., розглянувши справу за первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про поділ майна в натурі та за зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про поділ майна,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2024 року адвокат Шуляк Надія Олександрівна в інтересах ОСОБА_1 звернулася до Дарницького районного суду міста Києва з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , в якій просить: поділити в натурі житловий будинок, який знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , що перебуває у спільній частковій власності, а саме виділити:

- ОСОБА_1 у особисту приватну власність частину житлового будинку загальною площею 49,3 кв. та житловою площею 35,2 кв.м., що складається з: коридор 6,9 кв.м., житлова кімната 10,9 кв.м., житлова кімната 8,9 кв.м., житлова 15,4 кв.м., веранда 7,2 кв.м.;

- ОСОБА_5 частину житлового будинку загальною площею 34,8 кв.м. та житловою площею 14,6 кв.м., що складається з: веранда 9,8 кв.м., кухня 10,4 кв.м., житлова кімната 14,6 кв.м.;

- ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , частину житлового будинку загальною площею 50,5 кв.м. та житловою площею36,9 кв.м., що складається з: житлова кімната (6,4 кв.м.), житлова кімната 15,0 кв.м., житлова кімната 15,5 кв.м., веранда 9,8 кв.м., комора 3,8 кв.м.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 разом із відповідачами є співвласниками житлового будинку, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , загальною площею 134,6 кв.м., що підтверджується свідоцтвами про право на спадщину за законом. Відповідно до відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вказаний житловий будинок належить сторонам на праві спільної часткової власності.

Позивач зазначає, що між сторонами досягнуто згоди про поділ в натурі вказаного житлового будинку та виготовлено технічні паспорти на частини житлового будинку, які відповідають фактичному користуванню кожного із співвласників, однак здійснити його поділ у договірному порядку не виявилось неможливим, оскільки ОСОБА_2 та ОСОБА_4 наявні в реєстрі боржників.

Як вказує позивач, підтверджений експертом варіант поділу майна в натурі шляхом присудження кожній стороні окремого індивідуально-визначеного майна найбільше відповідає інтересам сторін, враховує фактичні обставини і ґрунтується на попередніх домовленостях, не передбачає та не покладає на сторони значних майнових і часових витрат, що пов`язані з підготовкою та отриманням документів, необхідних для поділу кожного об`єкту нерухомого майна, здійснення відповідних ремонтно- будівельних робіт і є найбільш оптимальним для сторін

З огляду на викладене позивач просить суд виділити їй у особисту приватну власність частину житлового будинку загальною площею 49,3 кв. та житловою площею 35,2 кв.м., що складається з: коридор 6,9 кв.м., житлова кімната 10,9 кв.м., житлова кімната 8,9 кв.м., житлова 15,4 кв.м., веранда 7,2 кв.м.

Згідно із протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14 листопада 2024 року позовну заяву передано для розгляду судді Якусику О.В.

Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 04 лютого 2025 року позовну заяву залишено без руху.

06 лютого 2025 року від позивача надійшла заява про усунення недоліків.

Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 26 лютого 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 753/22475/25 за цим позовом за правилами загального позовного провадження, призначено у справі підготовче судове засідання на 25 березня 2025 року.

25 березня 2025 року підготовче засідання відкладено на 08 травня 2025 року.

У підготовчому засіданні 08 травня 2025 року позивач подала заяву про зміну предмету позову, в якій просить:

- виділити в індивідуальну приватну власність ОСОБА_1 у власність частку спільного майна, яке знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , а саме: частину житлового будинку загальною площею 49,3 кв. та житловою площею 35,2 кв.м., що складається з: коридор 6,9 кв.м., житлова кімната 10,9 кв.м., житлова кімната 8,9 кв.м., житлова 15,4 кв.м., веранда 7,2 кв.м.;

- виділити в індивідуальну приватну власність ОСОБА_5 у власність частку спільного майна, а саме: частину житлового будинку загальною площею 34,8 кв.м. та житловою площею 14,6 кв.м., що складається з: веранда 9,8 кв.м., кухня 10,4 кв.м., житлова кімната 14,6 кв.м.;

- залишити у спільній сумісній власності ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , частку спільного майна, а саме: частину житлового будинку загальною площею 50,5 кв.м. та житловою площею 36,9 кв.м., що складається з: житлова кімната (6,4 кв.м.), житлова кімната 15,0 кв.м., житлова кімната 15,5 кв.м., веранда 9,8 кв.м., комора 3,8 кв.м.

08 травня 2025 року відповідач ОСОБА_5 звернувся до Дарницького районного суду міста Києва з зустрічним позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , у якому просить виділити в натурі житловий будинок, який знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , що перебуває у спільній частковій власності, а саме виділити:

- ОСОБА_1 у особисту приватну власність частину житлового будинку загальною площею 49,3 кв. та житловою площею 35,2 кв.м., що складається з: коридор 6,9 кв.м., житлова кімната 10,9 кв.м., житлова кімната 8,9 кв.м., житлова 15,4 кв.м., веранда 7,2 кв.м.;

- ОСОБА_5 частину житлового будинку загальною площею 34,8 кв.м. та житловою площею 14,6 кв.м., що складається з: веранда 9,8 кв.м., кухня 10,4 кв.м., житлова кімната 14,6 кв.м.;

- ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 частину житлового будинку загальною площею 50,5 кв.м. та житловою площею36,9 кв.м., що складається з: житлова кімната (6,4 кв.м.), житлова кімната 15,0 кв.м., житлова кімната 15,5 кв.м., веранда 9,8 кв.м., комора 3,8 кв.м.

Вимоги за зустрічним позовом ґрунтуються н тих самих обставинах, що й вимоги за первісним позовом.

Згідно з протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду зустрічну позовну заяву передано на розгляд судді Якусику О.В.

08 травня 2025 року підготовче засідання відкладено на 29 травня 2025 року.

Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 29 травня 2025 року прийнято зустрічну позовну заяву до спільного розгляду з первісним позовом та призначено підготовче засідання на 25 червня 2025 року.

У підготовчому засіданні відповідач 1 - ОСОБА_2 , відповідач 3 - ОСОБА_4 подали заяви про визнання позовних вимог за первісним та за зустрічним позовом. Представник відповідача 4 за первісним позовом - адвокат Романчук О.А. також подав заяву про визнання позовних вимог. Представник позивача за первісним позовом - адвокат Шуляк Н.О. подала заяву про визнання позовних вимог за зустрічним позовом.

Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 16 липня 2024 року закрито підготовче провадження, призначено справу до судового розгляду по суті на 29 липня 2025 року.

Відповідачі у судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлялися у встановленому законом порядку, до початку розгляду справи подали заяви про розгляд справи без їх участі та підтвердили визнання ними первісного і зустрічного позовів.

Заслухавши учасників справи, дослідивши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Частиною першою статті 2 ЦПК України закріплено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (частина перша статті 4 ЦПК України).

Як визначено частиною першою статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За загальним правилом, передбаченим статями 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною другою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Як слідує з матеріалів справи, сторони є співвласниками житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 134,6 кв.м.

Згідно з відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 , загальною площею 134,6 кв.м. належить сторонам на праві спільної часткової власності у таких частках:

- ОСОБА_1 на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом № 480, виданого 24 лютого 2018 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Золотухіною О.М. належить на праві спільної часткової власності 1/36 частина житлового будинку; на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом № 510, виданого 10 травня 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Золотухіною О.М. належить 1/12 частина житлового будинку; на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом № 509, виданого 10 травня 2017 року приватним но нотаріусом Київського міського нотаріального округу Золотухіною О.М. належить 1/9 частина житлового будинку. Всього ОСОБА_1 належить 2/9 (6/27) частин житлового будинку.

- ОСОБА_2 на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом № 1449, виданого 22 червня 2018 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Золотухіною О.М. належить на праві спільної часткової власності 5/27 частини житлового будинку;

- ОСОБА_3 на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом №1450 виданого 22 червня 2018 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Золотухіною О.М. належить на праві спільної часткової власності 5/27 частини житлового будинку;

- ОСОБА_4 на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом №1448, виданого 22 червня 2018 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Золотухіною О.М. належить на праві спільної часткової власності 5/27 частини житлового будинку;

- ОСОБА_5 на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом № 481, виданого 24 лютого 2018 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Золотухіною О.М. належить на праві спільної часткової власності 1/36 частини житлового будинку; на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом № 512, виданого 10 травня 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Золотухіною О.М. належить 1/12 частини житлового будинку; на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом №511, виданого 10травня 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Золотухіною О.М. належить 1/9 частини житлового будинку. Всього ОСОБА_5 належить 2/9 (6/27) частин житлового будинку.

11 квітня 2024 року на замовлення ОСОБА_5 експертом ТОВ «НІК-ЕКСПЕРТ» виготовлено технічний паспорт, з якого слідує, що у фактичному володінні ОСОБА_5 знаходиться частина житлового будинку з окремим виходом, а саме номер груп приміщень № 2, загальною площею 34,8 кв.м та житловою площею 14,6 кв.м., що складається з: веранда І (9,8 кв.м.), кухня І (10,4 кв.м.), житлова 2 (14.6 кв.м.)

14 квітня на замовлення ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 експертом ТОВ «НІК-ЕКСПЕРТ» виготовлено технічний паспорт, з якого вбачається, що у їх фактичному володінні находиться частина житлового будинку з окремим виходом, а саме номер груп приміщень № 3 загальною площею 50,5 кв.м та житловою площею 36,9 кв.м., що складається з: житлова 1 (6,4 кв.м.), житлова 2 (15,0 кв.м.), житлова 3 (15,5 кв.м.), веранда І ( 9,8 кв.м.), комора II (3.8 кв.м.).

06 травня 2024 року експертом ТОВ «НІК-ЕКСПЕРТ» також виготовлено технічний паспорт на будинок, відповідно до експлікації приміщень якого житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 , має загальну площу 134 кв.м., житлову площу 86,7 кв.м. Також з вказаного технічного паспорту вбачається можливість виділу в окремий об`єкт власності частину житлового будинку з окремим виходом, загальною площею 49,3 кв. та житловою площею 35,2 кв.м., що складається з: коридор 1 (6,9 кв.м.), житлова 2 (10,9 кв.м.), житлова 3 (8,9 кв.м.), житлова 4 (15,4 кв.м.), веранда І (7,2 кв.м.) - номер груп приміщення № 1.

Як зазначають позивачі за первісним і зустрічним позовами, співвласники досягли згоди про поділ в натурі вказаного житлового будинку, виготовили технічні паспорти на ті частини житлового будинку, які відповідають фактичному користуванню кожним із співвласників, проте здійснити його поділ виявилось неможливим, оскільки відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_4 наявні в реєстрі боржників.

Частиною першою статті 41 Конституції України закріплено право кожного володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним (частина четверта статті 41 Конституції України).

Відповідно до частини першої статті 317, частини першої статті 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Частиною другою статті 355 ЦК України визначено, що майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.

Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно (частина четверта статті 355 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Згідно з частиною третьою статті 358 ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності (стаття 361 ЦК України).

Положенням статті 364 ЦК України закріплено право співвласника на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Частиною третьою цієї статті визначено, що у разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.

Водночас статтею 367 ЦК України передбачено, що майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Договір про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

За таких обставин, оскільки між сторонами не досягнуто домовленості про поділ спільного майна та/або виділ у натурі частки із спільного майна, позивач має право на звернення до суду за захистом свого права, шляхом виділу у натурі своєї частки із майна, що є у спільній частковій власності.

Подільною є річ, яку можна поділити без втрати її цільового призначення. Неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення (стаття 183 ЦК України).

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 29 вересня 2020 року у справі № 286/3653/18 зроблено висновок, що виділ часток (поділ) нерухомого майна, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін буде виділено нерухоме майно, яке за розміром відповідає розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників, то з урахуванням конкретних обставин такий поділ (виділ) можна провести зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась.

Отже, визначальним для виділу частки або поділу нерухомого майна в натурі, яке перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування майном, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу майна відповідно до часток співвласників. Оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права щодо спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, то, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), суд повинен передати співвласнику частину нерухомого майна, яка відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо, без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню майна. Якщо в результаті поділу (виділу) співвласнику передається частина нерухомого майна, яка перевищує його частку, суд стягує з нього відповідну грошову компенсацію і зазначає в рішенні про зміну часток у праві власності на це майно.

Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність.

При вирішенні даного спору суд враховує, що одним із проявів верховенства права є положення про те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори. Справедливість одна з основних засад права і є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права.

Предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення, як встановлено частиною другою статті 77 ЦПК України.

Згідно з частиною першою статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Як встановлено частиною п`ятою статті 12 ЦПК України, суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: керує ходом судового процесу; сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Відповідно до вимог статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Частиною першою статті 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Суд наголошує, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.

За змістом роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, наведених в пункті 14 постанови від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», об`єкт нерухомого майна, який є спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі (виділу частки з нього), якщо можливо виділити сторонам ізольовані приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі приміщення або які можна переобладнати в такі.

Позивачі за первісним і зустрічним позовами як співвласники домоволодіння мають право на виділ у натурі їх частки із спільного майна

11 квітня 2024 року на замовлення ОСОБА_5 експертом ТОВ «НІК-ЕКСПЕРТ» виготовлено технічний паспорт, з якого слідує, що у фактичному володінні ОСОБА_5 знаходиться частина житлового будинку з окремим виходом, а саме номер груп приміщень № 2, загальною площею 34,8 кв.м та житловою площею 14,6 кв.м., що складається з: веранда І (9,8 кв.м.), кухня І (10,4 кв.м.), житлова 2 (14.6 кв.м.)

14 квітня на замовлення ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 експертом ТОВ «НІК-ЕКСПЕРТ» виготовлено технічний паспорт, з якого вбачається, що у фактичному володінні находиться частина житлового будинку з окремим виходом, а саме номер груп приміщень № 3 загальною площею 50,5 кв.м та житловою площею 36,9 кв.м., що складається з: житлова 1 (6,4 кв.м.), житлова 2 (15,0 кв.м.), житлова 3 (15,5 кв.м.), веранда І ( 9,8 кв.м.), комора II (3.8 кв.м.).

Як свідчить технічний паспорт на спірний будинок, виготовлений експертом ТОВ «НІК-ЕКСПЕРТ» 06 травня 2024 року, житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 , має загальну площу 134 кв.м., житлову площу 86,7 кв.м. та складається з трьох груп приміщень, які мають окремий вхід та можуть бути виділені в окремі об`єкти нерухомого майна.

Так група приміщеннь № 1 є частиною житлового будинку з окремим виходом, загальною площею 49,3 кв. та житловою площею 35,2 кв.м., що складається з: коридор 1 (6,9 кв.м.), житлова 2 (10,9 кв.м.), житлова 3 (8,9 кв.м.), житлова 4 (15,4 кв.м.), веранда І (7,2 кв.м.);

Група приміщень № 2 є частиною житлового будинку з окремим виходом, загальною площею 34,8 кв.м та житловою площею 14,6 кв.м., що складається з: веранда І (9,8 кв.м.), кухня І (10,4 кв.м.), житлова 2 (14.6 кв.м.);

Група приміщень № 3 є частиню житлового будинку з окремим виходом загальною площею 50,5 кв.м та житловою площею 36,9 кв.м., що складається з: житлова 1 (6,4 кв.м.), житлова 2 (15,0 кв.м.), житлова 3 (15,5 кв.м.), веранда І ( 9,8 кв.м.), комора II (3.8 кв.м.).

Відповідно до заявлених вимог за первісним позовом ОСОБА_1 просить виділити їй у власність частину спільного майна, яке складає групу приміщень № 1 загальною площею 49,3 кв., а позивач за зустрічним позовом ОСОБА_5 просить виділити йому у власність частину спільного майна, яке складає групу приміщень № 2 загальною площею 34,8 кв.м.

Як передбачено статтею 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Відповідачі за первісним і зустрічним позовами визнали вказані вимоги та не заявляли про стягнення з позивачів за первісним і зустрічним позовами відповідної грошової компенсації у зв`язку із передачею позивачам частин нерухомого майна, які перевищують розмір їх частки, доказів вартості спільного майна та вартості майна, що перевищує розмір часток позивачів, не надали.

Таким чином, суд дійшов висновку про задоволення первісного і зустрічного позовів та виділ у власність ОСОБА_1 частину житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 49,3 кв. та житловою площею 35,2 кв.м., що складається з: коридор 6,9 кв.м., житлова кімната 10,9 кв.м., житлова кімната 8,9 кв.м., житлова 15,4 кв.м., веранда 7,2 кв.м.; та виділ у власність ОСОБА_5 частину житлового будинку загальною площею 34,8 кв.м. та житловою площею 14,6 кв.м., що складається з: веранда 9,8 кв.м., кухня 10,4 кв.м., житлова кімната 14,6 кв.м.

Щодо інших вимог за первісним і зустрічним позовами.

Як передбачено частинами першою, другою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Звертаючись із первісним позовом до суду, ОСОБА_1 , крім вимог щодо виділу їй частини нерухомого майна, просила також виділити відповідачу ОСОБА_5 у власність частку спільного майна та залишити у спільній сумісній власності ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 іншу частину спільного майна.

ОСОБА_5 у зустрічному позові, крім вимог про виділ йому частини нерухомого майна, також просив виділити відповідачу ОСОБА_1 у власність частку спільного майна та виділити відповідачам ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 частину житлового будинку.

Як зазначено у пункті 6.19.2. постанови Велика Палата Верховного Суду від 23 квітня 2025 року у cправі № 357/3145/20, поділ спільного майна відрізняється від виділу частки співвласника або припинення його права на частку в спільному майні тим, що у разі поділу майна кожному співвласнику виділяється майно в натурі і право спільної власності припиняється. Натомість у разі виділу частки зі спільного майна право спільної часткової власності припиняється лише для того учасника, якому ця частка виділяється в натурі, а для інших співвласників режим спільної часткової власності на решту майна зберігається.

З наведеного Велика Палата Верховного Суду виснувала, що за наявності лише двох співвласників майна між ними проводиться поділ, оскільки при визначенні частки одного зі співвласників у натурі частка іншого визначається також і зміні в подальшому не підлягає. Натомість за наявності трьох і більше співвласників майна при визначенні в судовому порядку частки в натурі одного з них (виділ частки) розмір часток інших співвласників (відповідачів) не визначається. У цьому випадку суд, застосовуючи приписи статті 364 ЦК України, має виділити та зазначити у своєму рішенні індивідуально визначене майно (колишня частка у праві спільної власності) позивача та залишити решту майна у спільній власності інших відповідачів, які в подальшому, за бажанням, можуть поділити це майно добровільно на власний розсуд або в судовому порядку.

З огляду на викладене, вимоги за первісним позовом в частині виділу ОСОБА_5 у власність частки спільного майна та вимоги за зустрічним позовом в частині виділу ОСОБА_1 у власність частки спільного майна та виділу ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 частини житлового будинку задоволенню не підлягають.

Керуючись статтями 10, 12, 13, 81, 83, 141, 258, 263, 265, 268, 354-356 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Первісний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про поділ майна в натурі задовольнити частково.

Виділити у власність ОСОБА_1 частину житлового будинку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 49,3 кв. та житловою площею 35,2 кв.м., що складається з: коридор 6,9 кв.м., житлова кімната 10,9 кв.м., житлова кімната 8,9 кв.м., житлова 15,4 кв.м., веранда 7,2 кв.м.

Залишити у спільній сумісній власності ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 частину житлового будинку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 50,5 кв.м. та житловою площею 36,9 кв.м., що складається з: житлова кімната 6,4 кв.м., житлова кімната 15,0 кв.м., житлова кімната 15,5 кв.м., веранда 9,8 кв.м., комора 3,8 кв.м.

В іншій частині вимог - у первісному позові відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про поділ майна задовольнити частково.

Виділити у власність ОСОБА_5 частину житлового будинку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 34,8 кв.м. та житловою площею 14,6 кв.м., що складається з: веранда 9,8 кв.м., кухня 10,4 кв.м., житлова кімната 14,6 кв.м.

В іншій частині вимог - у зустрічному позові відмовити.

Позивачі:

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 );

ОСОБА_5 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 );

Відповідачі:

ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 );

ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 );

ОСОБА_4 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 ).

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 18 грудня 2025 року.

Суддя Олександр ЯКУСИК