З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 грудня 2025 року м. Кривий Ріг
Покровський районний суд міста Кривого Рогу у складі головуючої судді Швець М. В.; за участі секретаря судового засідання Терещук М.В., розглянувши у спрощеному позовному провадженні з викликом сторін позовну заяву Акціонерного товариства «Таскомбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
До суду звернувся представник позивача Попов Є.В. Суд виніс ухвалу про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
В усі судові засідання сторони та/або їх представники не з`явилися, хоча повідомлялися належним чином. Представник позивача при зверненні до суду з позовом просив суд розглядати справу без участі представника позивача, заперечень проти ухвалення заочного рішення не висловив.
Оскільки всі учасники справи не з`явилися, згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
На підставі ч. 1, 2 ст. 280 ЦПК України наявні підстави для винесення судом заочного рішення. Суд скористався своїм правом, обумовленим ч. 6 ст. 259 ЦПК України, та відклав складання повного тексту рішення.
Позивач заявив про стягнення заборгованості за кредитним договором на загальну суму 80 737,13 грн, з яких: 52 528,20 грн заборгованість за тілом кредиту; 7,12 грн заборгованість за процентами; 28 201,81 грн заборгованість за комісією. Крім того, заявив про стягнення судових витрат у вигляді судового збору в розмірі 2 422,40 грн.
Позов обґрунтував таким. 29.04.2021 року між Акціонерним товариством «Таскомбанк» та відповідачем укладено Заяву-договір № 1657501-207 про надання споживчого кредиту (далі Кредитний договір), за яким позивач надав відповідачу кредит у загальному розмірі 66 357,29 грн строком на 48 місяців. Процентна ставка за користування кредитом 0,01% річних; комісія за обслуговування кредиту 2,5% щомісячно. Позивач виконав свої зобов`язання за договором, а відповідач з часом перестав виконувати свої зобов`язання. Як наслідок, станом на 01.05.2025 року у нього утворилася заборгованість у розмірі 80 737,13 грн, з яких 52 528,20 грн заборгованість за тілом кредиту, 7,12 грн заборгованість за процентами, 28 201,81 грн заборгованість за комісією.
Відповідач своїм правом на подання відзиву тощо не скористався.
Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.
29.04.2021 сторони уклали шляхом підписання Заяви-договору письмовий договір про надання споживчого кредиту № 1657501-207 (а. с. 6-7; далі - «Договір»). Відповідно до п. 1.1. Договору банк зобов`язався надати відповідачу грошові кошти у загальному розмірі 66 357,29 грн. Строк кредиту 48 місяців (п. 1.2.); проценти за користування кредитом 0,01% річних (п. 1.3.); комісія за обслуговування кредиту 2,5% щомісячно (п. 1.4.). Крім того, пп. 3.3.5. передбачає, що у разі несплати позичальником заборгованості за кредитом, за несвоєчасну сплату процентів за користування кредитом а також сум комісій, у встановлений договором термін, банк нараховує позичальнику штрафи: штраф 1 у розмірі 300 грн нараховується на 7-й день виходу на прострочку, і нараховується стільки разів, скільки позичальник буде порушувати умови договору. Одночасно з договором відповідач також підписав Паспорт споживчого кредиту за продуктом «Зручна Готівка Максимум» (а. с. 10) та Додаток 1 до Заяви-договору про надання споживчого кредиту № 1657501-207 (а. с. 8-9), де наведено детальний розпис складових загальної вартості кредиту та графік платежів. Сторони погодили, що цей додаток є невід`ємною частиною договору. Водночас у додатку 1 до Договору (а. с. 8) щодо комісії зазначено таке: комісія за обслуговування кредитної заборгованості становить 0% від суми кредиту, зазначеної в п. 1.1.2.
Відповідно до Виписки по особовим рахункам кредитного договору № 1657501-207 ОСОБА_1 за період з 29.04.2021 по 01.05.2025, долучених до матеріалів позову (а. с. 14-61) відповідачу на його рахунок 29.04.2021 року були перераховані кредитні кошти у розмірі 66 357,29 грн; призначення платежу «надання кредиту за кредитним договором № 1657501-207 від 29.04.2021, клієнт ОСОБА_1 » (а. с. 16). З виписки по рахунках також вбачається, що позичальник активно користувався наданими банком кредитними коштами, здійснював заходи, спрямовані на погашення заборгованості.
Згідно з Розрахунком заборгованості за кредитним договором № 1657501-207 від 29.04.2021 та Розрахунком суми нарахованої комісії за кредитним договором станом на 01.05.2025 (а. с. 12-13) залишок заборгованості за тілом кредиту становить 52 528,20 грн, залишок заборгованості за відсотками становить 7,12 грн, залишок заборгованості за комісією становить 28 201,81 грн.
Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.
Оцінка аргументів сторін та висновки суду.
Щодо заборгованості за кредитом.
Згідно з ч. 1 та ч. 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Відповідно до ч. 1 ст. 626, ч. 1 ст. 628 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Згідно зі ст. 639 ЦК України, договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Враховуючи зазначене, проаналізувавши зміст кредитного договору, його форму, суд дійшов висновку, що Кредитний договір укладений між сторонами у простій письмовій формі, відповідає вимогам ЦК України, при укладенні договору між сторонами було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов кредитного договору, після його підписання у сторін виникли взаємні права та обов`язки.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, у якому на боржника покладено цивільно-правовий обов`язок з повернення отриманих коштів, якому відповідає передбачене ч. 1 ст. 509 ЦК України право кредитора вимагати їх повернення.
Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.
У відповідності до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.
Як визначено у ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином, а ст. 615 ЦК України встановлює, що одностороння відмова від виконання зобов`язання і одностороння зміна умов договору не допускається.
Згідно з ч. 1 ст. 611, ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
З обсягу наданих позивачем доказів, у тому числі виписок по рахунку, слідує, що відповідач не в повному обсязі здійснював платежі спрямовані на погашення кредиту відповідно до Графіку платежів та в межах строку дії договору.
Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Одностороння відмова від зобов`язання не допускається.
Заявлену суму заборгованості суд в частині простроченого кредиту та відсотків вважає обґрунтованою та доведеною обсягом наданих доказів, у тому числі наданим позивачем розрахунком заборгованості, з яким суд погоджується, оскільки він не викликає сумнівів в його достовірності та належності як доказ, оцінений в сукупності з іншими (зокрема, банківською випискою). Доказів на спростування розрахунку боргу відповідач суду не надав, власного альтернативного розрахунку у разі незгоди із заявленим боргом не навів. Даних, що свідчать про повну сплату заборгованості та про причини несвоєчасного погашення заборгованості за цим кредитним договором у добровільному порядку відповідачем за час розгляду справи суду не надано. З огляду на зазначене, вимогу про стягнення заборгованості за тілом кредиту та за відсотками у розмірах 52 528,20 грн та 7,12 грн відповідно слід задовольнити.
Щодо стягнення заборгованості зі щомісячної комісії.
Пунктом 1.4. Договору передбачено щомісячну комісію за обслуговування кредиту у розмірі 2,5 %. У додатку 1 до Договору (а. с. 8) щодо комісії зазначено таке. Комісія за обслуговування кредитної заборгованості: становить 0% від суми кредиту зазначеної в п. 1.1.2., та нараховується щомісячно, в перший банківський день розрахункового періоду. У цьому ж документі, в розділі «Основні умови користування кредитом» зазначено, що комісія за обслуговування кредитної заборгованості становить 2,5% від суми кредиту щомісячно. Суд оцінює такі умови як такі, що суперечать одна одній.
За наявності двох різних тлумачень умови договору та неможливості з`ясувати справжній зміст умови за допомогою загальних підходів застосовується правило тлумачення contra proferentem (тлумачення проти того, хто написав), відповідно до якого такі умови тлумачаться на користь контрагента сторони, яка підготувала проект договору. Це правило базується на презумпції професійності установи, що надає кредит. При виникненні спору щодо розміру кредиту внаслідок неоднозначності положень угоди перевага надається тлумаченню на користь позичальника. Аналогічна правова позиція викладена у Постанові Верховного суду № 352/1950/15-ц від 05.10.2022 року.
Крім того, 10 червня 2017 року набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку з чим у Законі України «Про захист прав споживачів» текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування». Положення частин першої, другої, п`ятої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» з набуттям чинності Закону України «Про споживче кредитування» залишилися незмінними. Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. Згідно з частиною другою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Отже, Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.
Частиною 1, 2 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування» визначено таке. Після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. У разі якщо розмір майбутніх платежів і строки їх сплати не можуть бути встановлені у договорі про споживчий кредит (кредитування у вигляді кредитування рахунку, кредитної лінії тощо), споживачу також у строк, визначений цим договором, надається виписка з рахунку/рахунків (за їх наявності), у якій зазначаються: стан рахунку на певну дату, оборот коштів на рахунку за період часу, за який зроблена виписка з рахунку (з описом проведених операцій), баланс рахунку на початок періоду, за який зроблена виписка, баланс рахунку на кінець періоду, за який зроблена виписка, дати і суми здійснення операцій за рахунком споживача, застосована до проведених споживачем операцій процентна ставка, будь-які інші платежі, застосовані до проведених споживачем операцій за рахунком, та/або будь-яка інша інформація, передбачена договором про споживчий кредит. Тобто наведеними нормами передбачено, які послуги повинні бути надані позичальнику-споживачу безоплатно.
Частиною 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» визначено, що умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
У зв`язку із зазначеними нормами актуальна судова практика тлумачить право кредитодавця встановлювати комісії як таке, що повинно бути деталізоване. Зокрема, Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у своїй Постанові від 06.11.2023 у справі № 204/224/21 дійшов висновку про те, що, якщо в кредитному договорі банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування), то положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
Подібний висновок також міститься у Постанові ВС від 31.08.2022 у справі № 202/5330/19: «Банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладення оспорюваного кредитного договору».
Частиною 4 ст. 263 ЦПК України зобов`язано суд при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин враховувати висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
У кредитному договорі, укладеному між сторонами зазначено лише про обов`язок сплати щомісячної комісії за обслуговування кредиту, без деталізації, що входить до такого обслуговування; не зазначено переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту.
На підставі зазначеного суд дійшов висновку про нікчемність умови п. 1.4. Кредитного договору, укладеного з відповідачем, щодо сплати ним щомісячної комісії за обслуговування кредиту. Отже, у задоволенні вимоги про стягнення комісії в розмірі 28 201,81 грн слід відмовити.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Отже, судовий збір має бути стягнений з відповідача пропорційно задоволеним вимогам у розмірі 1 576,25 грн.
На підставі зазначеного, керуючись статтями 526, 527, 530, 615, 625, 1052, 1054 ЦК України, статтями 2, 10, 11, 57-60, 88, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд
Позовну заяву Акціонерного товариства «Таскомбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Таскомбанк» заборгованість за Заявою-договором № 1657501-207 про надання споживчого кредиту від 29.04.2025 року у розмірі 52 535,32 (п`ятдесят дві тисячі п`ятсот тридцять п`ять грн 32 коп) гривень.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Таскомбанк» сплачений судовий збір в розмірі 1 576,25 гривень.
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано безпосередньо до Покровського районного суду міста Кривого Рогу протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів шляхом подачі апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не буде подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: Акціонерне товариство «Таскомбанк», адреса: просп. Леоніда Каденюка, 23, м. Київ.

Відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення суду складено та підписано 22 грудня 2025 року.

Суддя: М. В. Швець