ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2025 року

м. Черкаси

Справа № 712/10087/24
Провадження № 22-ц/821/2054/25
Категорія: 301030400

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої: Карпенко О.В.

суддів: Василенко Л.І., Новікова О.М.

за участю секретаря: Руденко А.О.

учасники справи:

позивач: Тальнівська міська територіальна громада в особі Тальнівської міської ради,

представник позивача: адвокат Бартошук Валерія Олександрівна,

відповідач: ОСОБА_1 ,

представник відповідача: адвокат Ткаченко Михайло Олександрович,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси в режимі відеоконференції апеляційну скаргу представника Тальнівської міської ради - адвоката Бартошук Валерії Олександрівни на рішення Тальнівського районного суду Черкаської області від 17 вересня 2025 року (ухваленого під головуванням судді Дьяченка Д.О. в приміщенні Тальнівського районного суду Черкаської області, повне рішення складено 26 вересня 2025 року) у справі за позовом Тальнівської міської територіальної громади в особі Тальнівської міської ради до ОСОБА_1 про витребування земельної ділянки, -

в с т а н о в и в :

Короткий зміст позовних вимог

27 серпня 2024 року Тальнівська міська територіальна громада в особі Тальнівської міської ради звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про витребування земельної ділянки.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що із Технічної документації за реєстр. № 267 по передачі земельних часток (паїв) громадянам із земель колективної власності КСП «Перемога» с. Шаулиха Тальнівського району Черкаської області встановлено, що 09.04.1998 ОСОБА_1 було подано загальним зборам КСГП «Перемога» заяву про виведення її з членів зазначеного колективного сільськогосподарського підприємства з належним майновим паєм та погодити передачу їй в натурі належну згідно сертифікату серії ЧР № 058303 земельну частку (пай) площею 3,91 умовних кадастрових гектарів.

Згідно Витягів з протоколу від 12.12.1998 № 3 загальних зборів КСГП «Перемога», на зазначених зборах було розглянуто, серед іншого, заяву ОСОБА_1 та прийнято рішення: 1) задовольнити її прохання про вихід із членів КСГП «Перемога», з передачею їй в натурі земельної ділянки (паю) згідно з сертифікатом ЧР № 058303; 2) погодити передачу ОСОБА_1 в натурі земельної ділянки (паю), згідно сертифікату ЧР № 058301.

Із копії Свідоцтва про право на спадщину за законом серії ААК № 852136 вбачається, що ОСОБА_1 успадковано сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЧР № 058301 від померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , даний сертифікат отримано, як членом КСГП «Перемога». Викладене також підтверджується заявами ОСОБА_1 , наявними в матеріалах технічної документації.

Рішенням Шаулиської сільської ради Тальнівського району Черкаської області від 17.03.1999 № 4/8 затверджено розмір земельної частки (паю) та акт передачі в натурі у фізичних гектарах, зокрема, ОСОБА_1 - дві ділянки: 3,78 га та 4,30 га (загалом - 8,08 га).

Згідно акту про передачу та прийом земельної частки (паю) в натурі від 20.04.1999, здійснено передачу та прийом земельної частки (паю) в натурі із земель колективної власності КСП «Перемога» власнику сертифікатів серії ЧР №№ 058301, 058303 - ОСОБА_1 , що проживає в с. Шаулиха Тальнівського району, на підставі рішення загальних зборів, протокол від 12.12.1998 № 3, та у відповідності з розпорядженням райдержадміністрації від 31.12.1998 № 322, щодо погодження схеми поділу земель колективної власності на частки (паї).

Громадянка ОСОБА_1 одержала в натурі земельну ділянку в розмірі 8,08 га (фізичних), з таким складом сільськогосподарських угідь: рілля 8,08 га.

Розпорядженням Тальнівської районної державної адміністрації Черкаської області від 29.04.1999 № 122 «Про видачу державних актів на право приватної власності на землю» вилучено земельні ділянки із земель колективної власності КСП «Перемога» та надано у приватну власність громадянам, які побажали одержати свою земельну частку (пай), для сільськогосподарського використання.

У списку громадян, яким передано земельні частки (паї) в натурі в приватну власність із земель колективної власності КСП «Перемога», який є додатком до розпорядження від 29.04.1999 № 122, у п.п. 3, 4 значиться: « ОСОБА_1 , земельні ділянки площами 3,78, 4,30 га».

Також встановлено, що ОСОБА_1 24.05.1999 на підставі рішення Шаулиської сільської ради від 17.03.1999 № 4/9 отримано Державний акт на право приватної власності на землю серії ЧР № 142820 на земельну ділянку площею 8,08 га, розташовану на території Шаулиської сільської ради, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Вказує, що викладені обставини також підтверджуються відомостями з Державного земельного кадастру, згідно якого 17.10.2016 до кадастру внесено дані про право власності ОСОБА_1 на земельну ділянку за кадастровим номером :01:001:0446, площею 8,0799 га.

Крім того, згідно наявної у матеріалах технічної документації № 203.6 протоколу зборів власників сертифікатів на земельну частку (пай) жителів с. Шаулиха від 04.08.2003 прийнято рішення затвердити розподіл земель між власниками земельних часток (паїв), згідно поданих заяв та проекту організації території, згідно додатку.

Не зважаючи на те, що вищевказаний протокол від 04.08.2003 не містить підпису ОСОБА_1 , як власниці сертифікату на земельну частку (пай), що приймала участь у зборах, - в додатку до протоколу зборів власників сертифікатів на земельну частку (пай) про затвердження розподілу земель, що підлягають паюванню між власниками сертифікатів від 04.08.2003 «Список громадян с. Шаулиха власників сертифікатів на земельні частки (паї)» ОСОБА_1 значиться за номером 0302, як власниця сертифікату ЧР № 058301, з площею ділянки 3,61 га.

Зазначений протокол разом із додатком до нього затверджено рішенням Шаулиської сільської ради Тальнівського району Черкаської області від 30.09.2003 № 6/18; крім того, до погодженого начальником Тальнівського районного відділу земельних ресурсів 04.12.2003 Списку власників земельних часток (паїв) села Шаулиха також за № 1 внесено ОСОБА_1 , як власницю сертифіката серії ЧР № 058301.

Розпорядженням голови Тальнівської районної державної адміністрації від 17.12.2003 № 418 затверджено технічну документацію по передачі земельних часток (паїв) громадянам с. Шаулиха, Тальнівського району. Черкаської області із спільної часткової власності згідно списку, а також доручено районному відділу земельних ресурсів ( ОСОБА_3 ) заповнити бланки державних актів на право власності на земельну ділянку, вилучивши сертифікати. Згідно додатку до указаного розпорядження «Список громадян с. Шаулиха власників сертифікатів на земельні частки (паї)» ОСОБА_1 значиться за № 1, як власниця паю площею 3,61 га.

На підставі зазначеного розпорядження Тальнівської районної державної адміністрації від 17.12.2003 № 418 ОСОБА_1 30.12.2003 видано Державний акт на право приватної власності на землю серії ЧР № 146596 на земельну ділянку площею 3,61 га, розташовану на адмінтериторії Шаулиської сільської ради Тальнівського району Черкаської області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Згідно додатку до акту «План меж земельної ділянки», ділянці присвоєно кадастровий номер :01:001:0302 (далі - Земельна ділянка-2). Згідно інформаційної довідки від 24.01.2024 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта: ОСОБА_1 вбачається, що 14.06.2019 за відповідачкою зареєстроване право власності на земельну ділянку за кадастровим номером :01:001:0302, площею 3,6148 га, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 240, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на території Шаулиської сільради Тальнівського району Черкаської області.

Підставою проведення реєстрації зазначено: архівну копію Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії ЧР № 146596 від 30.12.2003; видавник: Тальнівська районна державна адміністрація. Таким чином, ОСОБА_1 двічі надано паї по одному і тому самому сертифікату серії ЧР № 058301, який нею успадковано, а саме, у 1999 році - частину земельної ділянки за кадастровим номером :01:001:0446, а в 2003 році - земельну ділянку за кадастровим номером :01:001:0302.

Позивач вважає, що ОСОБА_1 незаконно отримала у власність в якості паю від роздержавлення та приватизації земель КСГП «Перемога» земельну ділянку (а саме, на підставі сертифіката серії ЧР № 058301) - оскільки відповідачкою раніше вже було використано право на отримання акту на право власності на земельну ділянку, як власниці паїв в межах земель, що перебували у користуванні КСГП «Перемога», при цьому у т.ч. і згідно того ж самого сертифіката серії ЧР № 058301, тому просить суд витребувати із незаконного володіння ОСОБА_1 земельну ділянку за кадастровим номером :01:001:0302, площею 3,6148 га.

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 03 вересня 2024 року цивільну справу за позовом Тальнівської міської територіальної громади в особі Тальнівської міської ради до ОСОБА_1 про витребування майна з чужого незаконного володіння передано до Тальнівського районного суду Черкаської області - за підсудністю.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Тальнівського районного суду Черкаської області від 17 вересня 2025 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду мотивовано, зокрема, тим, що земельна ділянка, яку позивач просить витребувати у відповідача, отримана нею у 2003 році на підставі розпорядження Тальнівської районної державної адміністрації від 17.12.2003 № 418, право власності Тальнівської територіальної громади на спірну земельну ділянку було порушено в момент її вибуття з комунальної власності у володіння іншої особи, то початок перебігу позовної давності для позову, поданого на захист цього порушеного права, пов`язується з моментом, коли Тальнівська міська рада довідалася або могла довідатися про порушення її права або про особу, яка його порушила, а саме про факт вибуття з комунальної власності у володіння іншої особи, а оскільки позивач звернувся до суду з даним позовом 26.08.2024, тобто з пропуском строку позовної давності, що встановлений в ст. 257 ЦК України, а також враховуючи те, що представник відповідача заявив клопотання про застосування строків позовної давності до даних вимог, то позов задоволенню не підлягає.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі, поданій 20 жовтня 2025 року через систему «Електронний суд», представник Тальнівської міської ради адвокат Бартошук В.О., вважаючи оскаржуване рішення прийнятим при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, при невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи та з неправильним застосуванням норм матеріального права, просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позов.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга, зокрема, мотивована тим, що позивач звертав увагу суду на те, що фактично йому стало відомо про зазначені порушення законодавства з моменту отримання представником позивача 02.07.2024 від Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області відповіді на адвокатський запит представника позивача від 08.04.2024 №01.-08.04.2024, копії наявної у місцевому фонді документації із землеустрою та оцінки земель технічної документації, а саме, Технічної документації за реєстр. №267 по передачі земельних часток (паїв) громадянам із земель колективної власності КСП «Перемога» с. Шаулиха Тальнівського районі Черкаської області та Технічної документації за реєстр. № 203,6 по передачі земельних паїв (часток) громадянам із земель спільно часткової власності на території Шаулинської сільської ради Тальнівського району Черкаської області.

При цьому, Тальнівська міська рада не могла дізнатися про порушення прав Тальнівської міської територіальної громади до 12.06.2020, коли згідно розпорядження №728-р «Про визначення адміністративних центрів та затвердження територій територіальних громад Черкаської області» території Шаулинської сільської ради Тальнівського району Черкаської області увійшли до складу Тальнівської територіальної громади.

Отже, початок перебігу строку позовної давності слід було визначити саме з 12.06.2020.

Посилаючись на Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норми на період дії воєнного стану» від 15.03.2022, у відповідності до якого прикінцеві та перехідні положення ЦК були доповнені п. 19, згідно якого, у період дії в Україні воєнного стану, позовна давність, визначена у ст.ст. 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 ЦК України, продовжуються на строк його дії.

На момент звернення до суду з даним позовом воєнний стан на території України не скасовано, що свідчить про звернення позивача до суду за захистом порушених прав Тальнівської територіальної громади в межах строку позовної давності та некоректності висновків суду першої інстанції про пропуск позивачем строку позовної давності.

Судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення не звернуто уваги на специфічність обставин, що мали місце в даному випадку, а також те, що необхідність захисту прав територіальної громади на земельну ділянку, яка вибула із спільно-часткової власності територіальної громади неправомірно, тоді як могла б бути розподіленою іншим колишнім учасникам, передаватися в оренду з наповненням бюджету громади, а також бути переданою у комунальну власність територіальної громади і є обставинами, які беззаперечно свідчили б про необхідність визнання поважними причин пропуску позивачем строку позовної давності.

Відзив на апеляційну скаргу

У відзиві на апеляційну скаргу, який надійшов до Черкаського апеляційного суду 17 листопада 2025 року, представник ОСОБА_1 адвокат Ткаченко М.О., вважаючи апеляційну скаргу необгрунтованою, а рішення суду законним та обгрунтованим, прийнятим на підставі всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин, із вірним застосуванням інституту позовної давності, просив апеляційну скаргу Тальнівської міської ради залишити без задоволення, а рішення Тальнівського районного суду Черкаської області від 17.09.2025 залишити без змін.

Фактичні обставини справи

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом серії ААК № 852136 ОСОБА_1 успадкувала сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЧР № 058301 від померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2

ОСОБА_1 отримала сертифікат серії ЧР № 058303, як член КСГП «Перемога».

24.05.1999 ОСОБА_1 на підставі рішення Шаулиської сільської ради від 17.03.1999 №4/9 отримано Державний акт на право приватної власності на землю серії ЧР № 142820 на земельну ділянку площею 8,08 га, розташовану на території Шаулиської сільської ради, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Дану земельну ділянку відповідачкою було отримано на підставі сертифікатів серії ЧР № 058301 та серії ЧР № 058303.

Відповідно до розпорядження Тальнівської районної державної адміністрації від 17.12.2003 № 418 ОСОБА_1 30.12.2003 видано Державний акт на право приватної власності на землю серії ЧР № 146596 на земельну ділянку площею 3,61 га, розташовану на адмінтериторії Шаулиської сільської ради Тальнівського району Черкаської області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Дану земельну ділянку відповідачкою було отримано на підставі сертифікату серії ЧР № 058301.

Судом становлено, що відповідачу ОСОБА_1 двічі надано паї по одному і тому самому сертифікату серії ЧР № 058301, який нею успадковано, а саме, у 1999 році - частину земельної ділянки за кадастровим номером :01:001:0446, а в 2003 році - земельну ділянку за кадастровим номером :01:001:0302.

Позиція Черкаського апеляційного суду

Згідно зі ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов до наступних висновків.

Мотиви, з яких виходить Апеляційний суд, та застосовані норми права

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. (ч.1 та ч. 2 ст. 367 ЦПК України).

Згідно зі статтею 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

В повній мірі зазначеним вимогам рішення суду першої інстанції не відповідає, виходячи з наступного.

Предметом даного спору є витребування земельної ділянки.

Згідно зі статтями 22, 23 Земельного кодексу України 1990 року (далі - ЗК України 1990 року) право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право. Право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів. Державний акт на право колективної власності на землю видається колективному сільськогосподарському підприємству, сільськогосподарському кооперативу, сільськогосподарському акціонерному товариству із зазначенням розмірів земель, що перебувають у власності підприємства, кооперативу, товариства і у колективній власності громадян.

Відповідно до статті 1 Закону України від 05 червня 2003 року № 899-ІV «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» право на земельну частку (пай) мають, зокрема, колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку, громадяни та юридичні особи, які відповідно до законодавства України набули право на земельну частку (пай).

З 01 січня 2019 року набув чинності Закон України від 10 липня 2018 року № 2498-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вирішення питання колективної власності на землю, удосконалення правил користування у масивах земель сільськогосподарського призначення, запобігання рейдерству та стимулювання зрошення в України», згідно з яким землі колективних сільськогосподарських підприємств, що припинені, вважаються власністю територіальних громад.

Згідно з пунктом 21 Перехідних положень ЗК України (який є чинним з 01 січня 2019 року) з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вирішення питання колективної власності на землю, удосконалення правил землекористування у масивах земель сільськогосподарського призначення, запобігання рейдерству та стимулювання зрошення в Україні» землі колективних сільськогосподарських підприємств, що припинені (крім земельних ділянок, які на день набрання чинності зазначеним Законом перебували у приватній власності), вважаються власністю територіальних громад, на території яких вони розташовані. Зазначений Закон є підставою для державної реєстрації права комунальної власності на земельні ділянки, сформовані за рахунок земель, які в силу зазначеного Закону переходять до комунальної власності.

Тобто вказаним Законом оновлено та конкретизовано порядок використання земель зазначеної категорії та, відповідно, єдиною підставою для виділення таких земельних ділянок у натурі (на місцевості) після 01 січня 2019 року є рішення територіальної громади (в особі відповідної сільської, селищної, міської ради).

Такий висновок висловлено у постановах Верховного Суду від 21 вересня 2022 року у справі № 530/467/19 (провадження № 61-5377св21), від 06 червня 2023 року у справі № 371/153/22 (провадження № 61-4024св23), від 24 січня 2024 року у справі № 379/818/22 (провадження № 61-15064св23).

Відповідно до частин першої та другої статті 78 ЗК України право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них.

У частині першій статті 81 ЗК України визначено, що громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; б) безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; в) приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; г) прийняття спадщини; ґ) виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю).

Згідно з пунктом «в» частини третьої статті 116 ЗК України безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами, погодження проєктів землеустрою щодо відведення земельних ділянок та повноваження органів виконавчої влади в частині погодження проєктів землеустрою щодо відведення земельних ділянок регулюється статтями 118, 186-1 ЗК України.

Звертаючись до суду із даним позовом, Тальнівська міська територіальна громада просила витребувати у ОСОБА_1 земельну ділянку площею 3,61 га за кадастровим номером :01:001:0302, що була передана у власність ОСОБА_1 на підставі розпорядження Тальнівської районної державної адміністрації від 17.12.2003 № 418, посилаючись на те, що вказана земельна ділянка була надана відповідачу повторно на підставі сертифікату серії ЧР № 058301.

Вирішуючи даний спір, суд першої інстанції виходив із встановлених обставин, зокрема, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом серії ААК № 852136 ОСОБА_1 успадкувала сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЧР № 058301 від померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2

ОСОБА_1 отримала сертифікат серії ЧР № 058303, як член КСГП «Перемога».

24.05.1999 ОСОБА_1 на підставі рішення Шаулиської сільської ради від 17.03.1999 №4/9 отримано Державний акт на право приватної власності на землю серії ЧР № 142820 на земельну ділянку площею 8,08 га, розташовану на території Шаулиської сільської ради, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Дану земельну ділянку відповідачкою було отримано на підставі сертифікатів серії ЧР № 058301 та серії ЧР № 058303.

Відповідно до розпорядження Тальнівської районної державної адміністрації від 17.12.2003 № 418 ОСОБА_1 30.12.2003 видано Державний акт на право приватної власності на землю серії ЧР № 146596 на земельну ділянку площею 3,61 га, розташовану на адмінтериторії Шаулиської сільської ради Тальнівського району Черкаської області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Дану земельну ділянку відповідачкою було отримано на підставі сертифікату серії ЧР № 058301.

Отже, судом встановлено, що відповідачу ОСОБА_1 двічі надано паї по одному і тому самому сертифікату серії ЧР № 058301, який нею успадковано, а саме, у 1999 році - частину земельної ділянки за кадастровим номером :01:001:0446, а в 2003 році - земельну ділянку за кадастровим номером :01:001:0302.

Із наведеного слідує, що оспорювана земельна ділянка вибула із земель державної власності у приватну власність у зв`язку з повторним пред`явленням відповідачем сертифікату серії ЧР № 058301, що свідчить про недобросовісні дії відповідача.

Сторона відповідача не оскаржувала мотивів рішення суду в частині встановлення надання двічі паїв відповідачу на підставі одного сертифіката серії ЧР №058301 та не надала доказів на спростування зазначеного, тому колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції про обгрунтованість позовних вимог щодо незаконного отримання відповідачкою вдруге земельної ділянки площею 3,61 га.

Також колегія суддів вважає, що позивачем обрано належний та ефективний спосіб захисту, звернувшись до суду із позовом про витребування земельної ділянки.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (частина друга статті 19 Конституції України).

Статтею 4 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», передбачено, що місцеве самоврядування в Україні здійснюється, зокрема, на принципі судового захисту прав місцевого самоврядування.

Згідно з частиною другою статті 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодуванням завданих збитків.

Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє приватне (цивільне) право повністю або частково. Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем, і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 вересня 2023 року у справі № 582/18/21 (провадження № 61-20968сво21)).

Приватно-правовими нормами визначене обмежене коло підстав відмови у судовому захисті цивільного права та інтересу особи, зокрема, до них належать: необґрунтованість позовних вимог (встановлена судом відсутність порушеного права або охоронюваного законом інтересу позивача); зловживання матеріальними правами; обрання позивачем неналежного способу захисту його порушеного права/інтересу; сплив позовної давності (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 листопада 2023 року у справі № 761/42030/21).

Власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним (стаття 387 ЦК України).

Якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом (частина перша статті 388 ЦК України).

Виходячи з положень зазначених статей, право витребувати майно з чужого незаконного володіння має лише власник майна.

Якщо є підстави, передбачені статтею 388 ЦК України, які дають право витребувати майно у добросовісного набувача, захист прав особи, яка вважає себе власником майна, можливий шляхом задоволення віндикаційного позову.

Віндикаційний позов - це вимога про витребування власником свого майна з чужого незаконного володіння. Тобто позов неволодіючого власника до володіючого невласника. Віндикаційний позов заявляється власником при порушенні його правомочності володіння, тобто тоді, коли майно вибуло з володіння власника: (а) фізично - фізичне вибуття майна з володіння власника має місце у випадку, коли воно в нього викрадене, загублене ним тощо; (б) «юридично» - юридичне вибуття майна з володіння має місце, коли воно хоч і залишається у власника, але право на нього зареєстровано за іншим суб`єктом (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 30 липня 2020 року в справі № 752/13695/18).

Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (стаття 256 ЦК України).

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (частини третя та четверта статті 267 ЦК України).

Частиною п`ятою статті 267 ЦК України передбачено, що якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Отже, за змістом статей 256 261 ЦК України позовна давність є строком пред`явлення позову як безпосередньо особою, право якої порушене, так і тими суб`єктами, які уповноважені законом звертатися до суду з позовом в інтересах іншої особи - носія порушеного права (інтересу).

Саме такі висновки викладено у постановах Верховного Суду України від 25 березня 2015 року (провадження № 3-21гс15), від 01 липня 2015 року (провадження № 6-178цс15), від 17 лютого 2016 року (провадження № 6-2407цс15) та від 08 червня 2016 року (провадження № 6-3029цс15).

Суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовних вимог, звернутих позивачем до того відповідача у спорі, який заявляє про застосування позовної давності. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи було порушене право, за захистом якого позивач звернувся до суду. Якщо це право порушене не було, суд відмовляє у позові через його необґрунтованість. І тільки якщо буде встановлено, що право позивача дійсно порушене, але позовна давність за відповідними вимогами спливла, про що заявила інша сторона у спорі, суд відмовляє у позові через сплив позовної давності у разі відсутності визнаних судом поважними причин її пропуску, про які повідомив позивач (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22 травня 2018 року у справі № 369/6892/15-ц).

Отже, якщо позовні вимоги судом визнано обґрунтованими, а стороною у справі заявлено про сплив позовної давності, суд зобов`язаний застосувати до спірних правовідносин положення статті 267 ЦК України і вирішити питання про наслідки такого спливу (тобто або відмовити в позові у зв`язку зі спливом позовної давності, або, за наявності поважних причин її пропущення, захистити порушене право, але в будь-якому разі вирішити спір з посиланням на зазначену норму).

Позовна давність є строком пред`явлення позову як безпосередньо особою, право якої порушене, так і тими суб`єктами, які уповноважені законом звертатися до суду з позовом в інтересах іншої особи - носія порушеного права (інтересу). При цьому, як у випадку пред`явлення позову самою особою, право якої порушене, так і в разі пред`явлення позову в інтересах цієї особи іншою уповноваженою на це особою, відлік позовної давності обчислюється з одного й того самого моменту: коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Аналогічні правові висновки викладені в постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 359/2421/15-ц (провадження № 14-168цс18), від 17 жовтня 2018 року у справі № 362/44/17 (провадження № 14-183цс18), від 07 листопада 2018 року у справі № 488/5027/14-ц (провадження № 14-256цс18).

Одночасно з викладеним слід зазначити, що позовна давність є інститутом матеріального права та регулюється нормами цивільного права. За своєю правовою природою позовна давність є строком, в межах якого особі гарантований захист її суб`єктивного цивільного права юрисдикційним органом держави з застосуванням державного примусу. Право на гарантії захисту цивільного права є однією із правомочностей його суб`єкта.

Зважаючи на викладене, суд під час вирішення питання про дотримання строку позовної давності для звернення до суду має, по-перше, установити дату, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, по-друге, встановити дату, коли особа звернулася до суду, по-третє, з`ясувати, чи в межах передбаченого законодавством строку особа звернулася до суду.

Отже, закон пов`язує початок перебігу позовної давності не з моментом поінформованості про вчинення певної дії чи прийняття рішення, а з моментом, коли стало відомо про порушення закону та порушення у зв`язку з цим прав та охоронюваних законом інтересів.

Під час розгляду справи в суді першої інстанції стороною відповідача було подано заяву про застосування строку позовної давності, в якій містилося прохання про застосування позовної давності щодо позовних вимог та відмови у задоволенні позову.

Обґрунтовуючи необхідність застосування позовної давності щодо вимог територіальної громади, сторона відповідача, зокрема посилалися на те, що починаючи з 2003 року ОСОБА_1 є власником спірної земельної ділянки та володіє нею більше 21 року, і за цей час ні Тальнівська РДА, Тальнівська районна рада, Шаулинська сільська рада, які мали повноваження від держави виконувати функції щодо передачі земель у приватну власність, здійснення контролю за правомірністю передачі земель державної та комунальної власності у приватну власність, не заявляли будь-яких вимог щодо повернення її у власність, а враховуючи , що позивач , до якого перейшли всі права та обов`язки від перелічених органів, які держава наділила зазначеними функціями щодо розпорядження земельними ділянками, пропустила строк позовної давності, оскільки її правонаступники жодних претензій щодо незаконного оформлення у приватну власність відповідачу спірної земельної ділянки з 2003 року не заявляли.

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частина перша та друга статті 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

Згідно зі статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Тальнівська міська рада обгрунтовує позов тим, що з метою здійснення державного контролю за використанням та охороною земель за заявою фізичної особи, а саме під час встановлення правових підстав для передачі в натурі земельних часток (паїв) з КСГП «Перемога» с. Шаулиха у власність громадян України, представником позивача направлено адвокатський запит, на який 02.07.2024 надано Головним управлінням Держгеокадастру у Черкаській області документацію із землеустрою та оцінки земель технічної документації.

Також позивачем вказано, що Тальнівська міська рада не могла дізнатися про порушення прав міської ради до 12 червня 2020, коли згідно розпорядження №728-р «Про визначення адміністративних центрів та затвердження територій територіальних громад Черкаської області», території Шаулинської сільської ради Тальнівського району Черкаської області увійшли до складу Тальнівської територіальної громади.

Колегія суддів, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи дійшла до наступних висновків.

Із матеріалів справи вбачається, що згідно розпорядження Тальнівської районної державної адміністрації від 17.12.2003 № 418 ОСОБА_1 30.12.2003 видано Державний акт на право приватної власності на землю серії ЧР № 146596 на земельну ділянку площею 3,61 га, розташовану на адмінтериторії Шаулиської сільської ради Тальнівського району Черкаської області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Дану земельну ділянку відповідачкою було отримано на підставі сертифікату серії ЧР № 058301.

Отже, спірна земельна ділянка вибула із державної власності у приватну власність відповідача в 2003 році.

Згідно розпорядження №728-р «Про визначення адміністративних центрів та затвердження територій територіальних громад Черкаської області» від 12.06.2020, території Шаулиської сільської ради Тальнівського району Черкаської області увійшли до складу Тальнівської територіальної громади.

Таким чином, з 12.06.2020 Тальнівська територіальна громада стала розпорядником земель державної та комунальної класності, зокрема і Шаулиської сільської ради Тальнівського району Черкаської області.

Отже, початок перебігу строку позовної давності для позивача розпочався з 12.06.2020.

15.03.2022 Верховною Радою України прийнято Закон України №2120-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану», який набрав чинності з 17.03.2022, у відповідності до якого прикінцеві та перехідні положення ЦК України були доповнені пунктом 19.

Згідно із зазначеним пунктом, у період дії в Україні воєнного стану, позовна давність, визначена у ст.ст. 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 ЦК України, продовжується на строк його дії, а продовження строків у свою чергу, свідчить, що їх перебіг, який відбувається у період дії воєнного стану, не зараховується при обчисленні.

Крім того, у відповідності до пункту 19 розділу «Прикінцеві та Перехідні положення» ЦК України, внесеного згідно Закону України від 15.03.2022 № 2120- IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану», в редакції Закону від 08.11.2023 № 3450-IX «Про внесення змін до Цивільного кодексу України щодо вдосконалення порядку відкриття та оформлення спадщини»), у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 2102- IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану.

На час звернення із даним позовом до суду та час розгляду справи в суді, воєнний стан на території України не скасовано.

Із даним позовом Тальнівська територіальна громада звернулась до суду 27 серпня 2024 року.

Враховуючи, що Тальнівська територіальна громада, яка є правонаступником всього майна, прав та обов`язків, зокрема, і Шаулиської сільської ради згідно розпорядження № 728-р від 12.06.2020 та приймаючи до уваги, що обставини, за яких спірна земельна ділянка вибула із власності територіальної громади, стали відомі позивачу у 2024 році, колегія суддів вважає, що встановлений ст. 257 ЦК України трирічний строк позовної давності при зверненні до суду з вказаним позовом позивачем не пропущений, а отже відсутні підстави для застосування позовної давності.

Проте, на зазначене суд першої інстанції не звернув належної уваги і дійшов до помилкового висновку про відмову у задоволенні позову з підстав пропуску позивачем строку позовної давності.

Отже, рішення суду першої інстанції підлягає до скасування із ухваленням нового судового рішення по суті позовних вимог.

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення (п.2 ч.1ст.374 ЦПК України).

Відповідно до положень ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Частиною 13 статті 141 ЦПК України передбачено: якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи, що колегія суддів дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги, скасування рішення суду першої інстанції та задоволення позовних вимог Тальнівської міської територіальної громади і позивачем при зверненні до суду із даним позовом сплачено судовий збір у розмірі 2 422,40 грн, а при звернення із апеляційною скаргою було сплачено судовий збір у розмірі 3 633,60 грн, тому із ОСОБА_1 на користь Тальнівської міської територіальної громади підлягає стягненню судовий збір у загальному розмірі 6 056,00 грн.

Керуючись ст.ст. 258, 374,376, 381- 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу представника Тальнівської міської ради - адвоката Бартошук Валерії Олександрівни задовольнити.

Рішення Тальнівського районного суду Черкаської області від 17 вересня 2025 року скасувати та ухвалити нове.

Позовні вимоги Тальнівської міської територіальної громади в особі Тальнівської міської ради до ОСОБА_1 про витребування земельної ділянки задовольнити.

Витребувати у ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Тальнівської міської територіальної громади в особі Тальнівської міської ради () земельну ділянку площею 3,6148 га, кадастровий номер :01:001:0302.

Стягнути із ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Тальнівської міської територіальної громади в особі Тальнівської міської ради () судовий збір у розмірі 6 056,00 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, в порядку та за умов, визначених ЦПК України.

Головуюча О.В. Карпенко

Судді Л.І. Василенко

О.М. Новіков

/повний текст постанови суду виготовлено 19 грудня 2025 року/