Номер провадження 2/341/690/25
18 грудня 2025 року м. Галич
Галицький районний суд Івано-Франківської області у складі:
головуючого судді Васильцової Г.А.,
секретаря судового засідання Габлей А.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Галицького районного суду Івано-Франківської області в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовною заявою представника позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» - адвоката Кеню Дениса Васильовича до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
Ухвалою Галицького районного суду Івано-Франківської області від 15 вересня 2025 року відкрито провадження у справі та призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження на 13 жовтня 2025 року 10:00 годину.
Ухвалою Галицького районного суду Івано-Франківської області від 13 жовтня 2025 року відкладено розгляд справи. Чергове судове засідання призначено на 17 листопада 2025 року 10:00 годину.
Ухвалою Галицького районного суду Івано-Франківської області від 17 листопада 2025 року відкладено розгляд справи. Чергове судове засідання призначено на 18 грудня 2025 року 10:00 годину.
Заяв та клопотань у справі від учасників процесу до суду не надходило.
В судове засідання представник позивача не з`явився, в позовній заяві просить розглянути справу за відсутності представника ТзОВ «Цикл Фінанс», на задоволенні позовних вимог наполягає, не заперечує проти заочного розгляду справи.
Відповідач у судове засідання не з`явився, відповідно до ст. 128 ЦПК України належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, про що свідчить поштове повідомлення про отримання останнім копії ухвали та позовної заяви з додатками 25 листопада 2025 року (а.с.122). Відповідач не повідомив суд про причину своєї неявки; правом на подачу відзиву на позовну заяву не скористався.
Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Враховуючи викладене та згідно ст.ст. 280, 281 ЦПК України, зі згоди позивача, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою технічних засобів не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, суд знаходить позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню частково з наступних підстав.
Підписанням цього Кредитного договору клієнт підтверджує, що він акцептував УДБО шляхом підписання Заяви-згоди про приєднання до Універсального договору банківського обслуговування клієнтів-фізичних осіб АТ «Банк Кредит Дніпро» і згоден з усіма умовами УДБО в повному обсязі, зокрема щодо порядку укладання договору та умов надання всіх послуг, в тому числі, що можуть бути надані йому в майбутньому; умови договору йому зрозумілі та не потребують додаткових тлумачень. У разі виникнення розбіжностей між положеннями УДБО та будь-якими умовами цього кредитного договору, положення індивідуальної частини кредитного договору мають пріоритетну силу (а.с. 77).
Кредит надається шляхом зарахування суми кредиту на поточний рахунок клієнта НОМЕР_1 , відкритий у АТ «Банк Кредит Дніпро» (п. 1.3. кредитного договору).
Згідно з умовами кредитного договору відповідачу було надано грошові кошти у тимчасове платне користування, а клієнт зобов`язується повернути наданий кредит, сплатити плату за кредит (проценти та комісії). Сума кредиту 13 600,00 грн, цільове призначення кредиту на споживчі потреби. Строк кредитування 12 місяців. Кінцева дата повернення кредиту 26 листопада 2022 року. Процентна ставка фіксована у розмірі 0,001% річних (п. 1.2. кредитного договору).
Згідно з п. 5.7.3. кредитного договору відповідач до моменту укладення цього договору ознайомлений банком з умовами кредитного договору, з умовами УДБО, правилами користування карткою, тарифами, погоджується з ними та зобов`язується їх виконувати.
28 березня 2024 року між АТ «Банк Кредит Дніпро» та ТзОВ «Цикл Фінанс» укладено договір факторингу №28/03/24, за яким ТзОВ «Цикл Фінанс» передає грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а «Банк Кредит Дніпро» відступає ТзОВ «Цикл Фінанс» права грошової вимоги (права вимоги) до боржників за кредитними договорами (портфель заборгованості) відповідно до реєстру боржників (а.с. 61-64).
Згідно з п. 6.2.2. договору факторингу права вимоги переходять з моменту набрання чинності даним договором та підписання акту приймання-передачі прав вимоги, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно їх заборгованості.
Акт приймання-передачі прав вимоги за договором факторингу №28/03/24 підписаний 28 березня 2025 року (а.с. 73,74).
Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу №28/03/24 від 28 березня 2025 року ТзОВ «Цикл Фінанс» набув права грошової вимоги до відповідача в сумі 19 377,84 грн, з яких: 12 054,02 грн заборгованість по тілу, 0,22 грн заборгованість по відсотках, 7 323,60 грн заборгованість по комісії (а.с. 58).
Крім того, 20 березня 2025 року на ім`я ОСОБА_1 позивачем була направлена вимога з проханням виконати зобов`язання за кредитним договором та здійснити сплату заборгованості в позасудовий спосіб в розмірі 19 377,84 грн на рахунки позивача (а.с. 15).
З виписки по особовому рахунку ОСОБА_1 за період з 26.11.2021 року до 27.03.2024 року вбачається факт користування відповідачем кредитними коштами та часткове погашення останнім суми заборгованості (а.с. 18-56).
З наданого представником позивача розрахунку заборгованості вбачається, що станом на 27.03.2024 року (включно) у відповідача утворилась заборгованість за кредитним договором в сумі 19 377,84 грн, яка складається з: суми заборгованості за кредитом в розмірі 12 054,02 грн; суми заборгованості за відсотками в розмірі 0,21 грн суми заборгованості за комісію в розмірі 7 323,60 грн (а.с. 59)
Відповідач не скористався своїми процесуальним правами, передбаченими статями 12, 13, 76, 83, 84, 191 ЦПК України, не подав суду свого розрахунку заборгованості, не надав заперечення щодо вимог позивача та доказів на їх спростування.
В силу ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Встановлені судом фактичні обставини у справі свідчать про те, що між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов вище вказаного кредитного договору, який підписаний сторонами власноручно.
Відповідно до ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Згідно з ч.1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно з ст. 536 ЦПК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, розмір яких встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.
Таким чином, якщо боржник не сплачував заборгованість за кредитним договором ні новому, ні старому кредитору, внаслідок чого в останнього утворилася заборгованість, правильним є стягнення заборгованості на користь нового кредитора, оскільки неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі.
Згідно з ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.
Кредитодавець свої зобов`язання за кредитним договором виконав, що підтверджується випискою по рахунку відповідача, однак ОСОБА_1 допустив неналежне виконання зобов`язань, у передбачений у договорі строк кошти не повернув, внаслідок чого має заборгованість, яка документальна підтверджена у сумі 12 054,23 гривень, з яких: 12 054,02 грн заборгованість за сумою кредиту, 0,21 заборгованість за відсотками.
Відтак, суд вважає, що вимоги позивача в цій частині є доведеними та такими, що підлягають задоволенню.
Доказів належного виконання зобов`язань по сплаті кредиту відповідачем суду не надано.
Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача суми заборгованості за комісією у сумі 7 323,60 грн суд зазначає наступне.
Згідно п. 1.2. кредитного договору щомісячна комісія за обслуговування кредитної заборгованості: за період з 26.11.2021 року до 25.03.2022 року 9% від суми кредиту, за період з 26.03.2022 року до 25.06.2022 року 7% від суми кредиту, за період з 26.06.2022 року до 25.09.2022 року 5% від суми кредиту, за період з 26.09.2022 року до 26.11.2022 року 2,95% від суми кредиту (а.с. 77). При цьому, не деталізовано конкретний зміст і перелік послуг, за які нараховується така комісія.
Відповідно до ч. 2 ст. 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин).
Визнання судом нікчемного правочину недійсним за вимогою сторони не є належним способом захисту прав, оскільки не призведе до реального відновлення порушених прав позивача, оскільки нікчемний правочин є недійсним в силу закону з моменту його укладення.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.
Згідно з ч. 2 ст.8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
Разом із тим, згідно правової позиції, висловленої в Постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 листопада 2023 року в справі з подібними правовідносинами № 204/224/21, якщо в кредитному договорі банк не зазначив та не надав доказів існування переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позичальнику та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування), то положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин 1 та 2 статті 11, частини 5 статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
Підстав для відступу від зазначеної правової позиції суд не вбачає.
Оскільки позивачем не було зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які була встановлена комісія за видачу кредиту (п. 1.2. кредитного договору), відповідна умова кредиту є нікчемною згідно до ч. 1 та 2 ст. 11, ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування».
За таких обставин, суд зазначає про відсутність правових підстав для стягнення заборгованості за комісією у сумі 7 323,60 грн.
Щодо розподілу судових витрат у справі суд виходить з наступного.
Згідно з частинами 1-4 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).
Вказані витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат, про що зазначається у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 року у справі № 755/9215/15-ц.
Крім того, суд зауважує, що зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони із обґрунтуванням недотримання вимог щодо співмірності витрат із складністю справи, обсягом і часом виконання робіт. Суд не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу з власної ініціативи, на що вказав Касаційний цивільний суд Верховного Суду у постанові від 13 березня 2025 року у справі № 275/150/22.
Отже, з урахуванням принципів диспозитивності та змагальності, суд вважає за доцільне стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну (правничу) допомогу у розмірі 5 000,00 грн.
Оскільки позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» задоволено частково, то суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача на відшкодування витрат зі сплати судового збору 1 506,88 грн, виходячи з наступного розрахунку: 12 054,23 грн (розмір задоволених позовних вимог) ? 2 422,40 грн (сума сплаченого судового збору) / 19 377,84 грн (розмір заявлених позовних вимог).
Керуючись ст. ст. 12, 13, 81-82, 89, 141, 223, 247, 263-265, 280-281 ЦПК України, суд
Позов представника позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» - адвоката Кеню Дениса Васильовича до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.
В іншій частині позовних вимог - відмовити.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його складення.

Дата складення рішення суду 18.12.2025 року.

СуддяГанна ВАСИЛЬЦОВА