МЕТАЛУРГІЙНИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
Справа № 210/7972/25
Провадження № 2/210/2664/25
У Х В А Л А

іменем України

22 грудня 2025 року

Суддя Металургійного районного суду міста Кривого Рогу Сільченко В. Є., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Управління комунальної власності міста виконкому Криворізької міської ради про визнання незаконним пункту договору оренди та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

17.12.2025 року в провадження судді найшла позовна заява ОСОБА_1 до Управління комунальної власності міста виконкому Криворізької міської ради про визнання незаконним пункту договору оренди та зобов`язання вчинити певні дії.

Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суддею встановлено, що позовна заява не підсудна Металургійному районному суду міста Кривого Рогу та підлягає направленню за підсудністю, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 30 ЦПК України позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що предметом позову є визнання незаконним пункту договору №1/35 оренди об`єктів нерухомості комунальної власності міста.

В свою чергу, предметом договору №1/35 оренди об`єктів нерухомості комунальної власності міста є нежитлове приміщення, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .

Тобто, вимоги позивача про визнання незаконним пункту договору оренди та зобов`язання вчинити певні дії нерозривно пов`язані з нерухомим майном, яке розташовано на території Центрально-Міського району міста Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Згідно з ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 07.07.2020 у справі №910/10647/18 зазначила: «виключна підсудність застосовується до тих позовів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, а спір може стосуватися як правового режиму нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном».

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 16.02.2021 року у справі №911/2390/18 сформулювала правовий висновок про те, що словосполучення «з приводу нерухомого майна» необхідно розуміти таким чином, що правила виключної підсудності поширюються на будь-які спори, які стосуються прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном. У таких спорах нерухоме майно не обов`язково виступає як безпосередньо об`єкт спірного матеріального правовідношення.

Відповідно до п. 42 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 01.03.2013 №3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» передбачено, що виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна. Згідно з положеннями статті 181 ЦК до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Наприклад, це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (стаття 358 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (статті 364,367 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті 370,372 ЦК); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Таким чином спір, що виник між сторонами, предметом якого є визнання незаконним пункту договору оренди та зобов`язання вчинити певні дії, має виключну підсудність, тобто повинен розглядатись за місцем знаходження нерухомого майна.

Відповідно до п. 1 ч. 1, ч. 3 ст. 31 ЦПК України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду. Передача справи на розгляд іншого суду за встановленою цим Кодексом підсудністю з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої цієї статті, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Враховуючи викладене вище, суддя вважає за необхідне направити матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Управління комунальної власності міста виконкому Криворізької міської ради про визнання незаконним пункту договору оренди та зобов`язання вчинити певні дії за підсудністю до Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Відповідно до ст. 32 ЦПК України спори між судами про підсудність не допускаються.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 30, 31, 32, 187 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Управління комунальної власності міста виконкому Криворізької міської ради про визнання незаконним пункту договору оренди та зобов`язання вчинити певні дії передати за підсудністю до Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Передача справи на розгляд іншого суду за підсудністю здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її отримання.

Суддя: В. Є. Сільченко