Справа № 349/2017/23
Провадження № 22-ц/4808/1555/25
Головуючий у 1 інстанції Могила Р. Г.
Суддя-доповідач Томин
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2025 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі:

головуючої Томин О.О.,

суддів: Бойчука І.В., Пнівчук О.В.,

за участю секретаря Кузнєцова В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Головатюка Івана Миколайовича на рішення Рогатинського районного суду від 05 вересня 2025 року, ухвалене в складі судді Могили Р.Г. у м. Рогатині, у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Євроінс Україна», про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

в с т а н о в и в:

У жовтні 2023 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Позов обґрунтовано тим, що 16 квітня 2023 року о 11 годині 06 хвилин у м. Рогатині по вул. Галицькій, 130 Івано-Франківського району Івано-Франківської області сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки Skoda Octavia, реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , та автомобіля марки Chevrolet Bolt, реєстраційний номер НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_3 , внаслідок чого автомобіль позивачки отримав механічні пошкодження.

Вина відповідача у порушенні Правил дорожнього руху та пошкодженні транспортного засобу доведена постановою Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 01 травня 2023 року, якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

На момент ДТП цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу, яким керував ОСОБА_1 , була застрахована в ПрАТ «СК «Євроінс Україна», яке здійснило виплату страхового відшкодування власнику транспортного засобу Chevrolet Bolt, реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_2 , у межах сум, зазначених у страховому полісі, в розмірі 127400,00 грн із зменшенням на розмір франшизи, що становила 2600,00 грн.

Однак, згідно з висновком автотоварознавчої експертизи від 09 жовтня 2023 року вартість відновлювального ремонту належного позивачці автомобіля, який зазнав пошкодження в результаті ДТП, становить 600953,22 грн.

Відтак, на підставі ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та положень ЦК України з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню різниця між вартістю відновлювального ремонту її автомобіля та виплатою страхового відшкодування в сумі 473553,22 грн.

Також з відповідача підлягають стягненню витрати, пов`язані з евакуацією транспортного засобу позивачки з місця ДТП до станції технічного обслуговування, які становлять 13200,00 грн.

Крім того, окрім матеріальних збитків діями відповідача ОСОБА_2 також завдано моральну шкоду, яка полягає в душевних стражданнях через пошкодження її автомобіля, оскільки тривалий час була позбавлена можливості користуватися ним, їй потрібно було віднайти значні кошти на його ремонт. Також під час ДТП в автомобілі перебували її син, невістка та двоє онуків, що теж призвело до сильного душевного хвилювання за рідних, порушення нормального сну та звичайного способу життя. Тому розмір завданої моральної шкоди позивачка оцінює у 50000,00 грн.

Посилаючись на зазначені обставини, норми законодавства та долучені до позовної заяви докази, просила суд стягнути з ОСОБА_1 на її користь 473553 гривні 22 копійки на відшкодування шкоди, завданої ДТП, 13200 гривень на відшкодування витрат, пов`язаних з евакуацією транспортного засобу, всього 485153 гривні 22 копійки, а також відшкодувати 50000 гривень завданої моральної шкоди, понесені судові витрати у сумі 5368 гривень сплаченого судового збору, 11600 гривень за проведення автотоварознавчої експертизи та 20000 гривень за надання правничої допомоги, всього витрат в сумі 36968 гривень.

Ухвалою Рогатинського районного суду від 21 лютого 2024 року залучено до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, ПрАТ «СК «Євроінс Україна».

Рішенням Рогатинського районного суду від 05 вересня 2025 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь позивачки 353362,58 грн матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, 13200,00 грн витрат, пов`язаних з евакуацією транспортного засобу, та 3000,00 грн на відшкодування моральної шкоди, всього на загальну суму 369562,58 грн. На підставі ч. 1 ст. 267 ЦПК України після набрання рішенням законної сили розстрочено його виконання на 12 місяців рівними платежами від стягнутої суми по 30796,88 грн до 01 числа щомісяця, наступного за звітним. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь позивачки судові витрати в розмірі 908,04 грн.

Не погодившись із вказаним рішенням, представник ОСОБА_1 адвокат Головатюк І.М. подав апеляційну скаргу. Вважає вказане рішення незаконним та необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права, за неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи.

Зазначає, що позивачка, відремонтувавши пошкоджений автомобіль протягом року після ДТП, не надала суду належних доказів понесених витрат на ремонт.

На виконання ухвали суду від 04 липня 2024 року про витребування доказів ОСОБА_2 подала лише рахунок, який не підтверджує фактичних витрат, а тому позовні вимоги щодо відшкодування матеріальної шкоди не доведені належними та допустимими доказами.

Вказує, що суд першої інстанції, ухвалюючи оскаржуване рішення та визначаючи суму майнового відшкодування, виходив з висновку експерта судової автотоварознавчої експертизи незважаючи на те, що ремонт був здійснений. Крім того, стороною позивача відповідно до ст. 81 ЦПК України не надано належних, допустимих та достатніх доказів на підтвердження фактичних витрат на ремонт автомобіля.

Також апелянт вважає безпідставним стягнення моральної шкоди, оскільки позивачка не подала доказів душевних страждань або інших негативних наслідків, пов`язаних із ДТП.

Стверджує, що не заслуговують на увагу також твердження ОСОБА_2 про хвилювання за стан здоров`я родичів, які перебували в автомобілі, оскільки встановлено, що внаслідок ДТП її син та онуки не отримали жодних тілесних ушкоджень, і такі факти були встановлені одразу на місці ДТП.

Звертає увагу суду, що апелянт не має наміру ухилятися від відшкодування завданих позивачу збитків, однак бажає об`єктивного та справедливого встановлення їх суми, яка була б доведена належними та достатніми доказами, повно й всебічно дослідженими судом.

Просить суд апеляційну скаргу задовольнити, оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Відзиви на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції позивач та третя особа не подавали, що відповідно до ч. 3 ст. 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

В судовому засіданні апеляційного суду представник апелянта адвокат Головатюк І.М. доводи та вимоги апеляційної скарги підтримав.

Інші учасники справи в судове засідання апеляційного суду не з`явилися.

Представник ОСОБА_2 адвокат Ходак С.К. подав до суду заяву про розгляд справи в його та довірительки відсутності. Просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Представник третьої особи ПрАТ «СК «Євроінс Україна» причини неявки суду не повідомив, повідомлялися про дату, час та місце розгляду справи належним чином.

З урахуванням положень ч. 2 ст. 372 ЦПК України, строків розгляду апеляційної скарги, колегія суддів ухвалила про розгляд справи за відсутності неприбулих учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, представника апелянта, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповіднодонормматеріальногоправаіздотриманнямнормпроцесуальногоправа.Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції зазначеним вимогам відповідає.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 16 квітня 2023 року о 11 год 06 хв у м. Рогатині по вул. Галицькій, 130 Івано-Франківського району Івано-Франківської області ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки Skoda Octavia, номерний знак НОМЕР_1 , виїжджаючи з прилеглої території, а саме: автозаправної станції, не переконався, що це буде безпечно і не створить перешкод іншим учасникам дорожнього руху, створив аварійну ситуацію водію транспортного засобу Chevrolet Bolt, номерний знак НОМЕР_2 , ОСОБА_3 , який рухався по головній дорозі і був змушений різко змінити напрям руху та здійснив з`їзд у кювет, внаслідок чого його транспортний засіб отримав механічні пошкодження.

Постановою Рогатинського районного суду від 01 травня 2023 року, яка набрала законної сили 12 травня 2023 року, ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 грн (т. 1, а.с. 10, 147).

Згідно копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу номер НОМЕР_3 транспортний засіб Chevrolet Bolt, реєстраційний номер НОМЕР_2 , належить на праві власності позивачці по справі ОСОБА_2 (т. 1, а.с. 30, 182).

Відповідно до копії акту виконаних робіт від 17 квітня 2023 року та копії товарного чеку від 17 квітня 2023 року ОСОБА_2 сплатила ФОП ОСОБА_4 - 13200,00 грн за відшкодування витрат, пов`язаних з евакуацією транспортного засобу до м. Рівне, вул. М. Старицького, 45, СТО «Власт» (т. 1, а.с. 7-8).

Згідно полісу №210666522 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, діючого на момент ДТП, цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 , власника транспортного засобу Skoda Octavia, реєстраційний номер НОМЕР_1 , була застрахована страховою компанією ПрАТ «СК «Євроінс Україна», страхова сума за шкоду, заподіяну майну становила 160000,00 грн, розмір франшизи - 2600,00 грн (т. 1, а.с. 142).

18 квітня 2023 року водій транспортного засобу Chevrolet Bolt, реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_3 звернувся до ПрАТ «СК «Євроінс Україна» із повідомленням №94846 про настання події, яка в подальшому може бути визнана страховим випадком за шкоду, заподіяну транспортному засобу потерпілої особи, та зазначив такі пошкодження автомобіля: права сторона транспортного засобу, ходова, днище, диски з правої сторони (т. 1, а.с. 143).

До вказаного повідомлення було долучено протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №336465 від 16 квітня 2023 року, складений щодо ОСОБА_1 , схему місця ДТП із зазначенням переліку зовнішніх пошкоджень транспортного засобу Chevrolet Bolt, реєстраційний номер НОМЕР_2 , а саме: передній захисний бампер, праве переднє крило, права сторона автомобіля, подушки безпеки, фототаблиці з місця події (т. 1, а.с. 145-146, 148).

Також до матеріалів справи представником відповідача долучено фотознімки пошкодженого внаслідок ДТП транспортного засобу Chevrolet Bolt, реєстраційний номер НОМЕР_2 , зроблені відповідачем по справі безпосередньо після ДТП (т. 1, а.с. 93-98).

Власник транспортного засобу Chevrolet Bolt, реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_2 також 18 квітня 2023 року звернулася до ПрАТ «СК «Євроінс Україна» із заявою про виплату страхового відшкодування (т. 1, а.с. 4-6, 144).

На підставі протоколу огляду транспортного засобу від 25 квітня 2023 року, де зафіксовані назви деталей, опис пошкодження та тип ремонтної операції щодо автомобіля позивачки, було проведено калькуляцію вартості відновлювального ремонту автомобіля Chevrolet Bolt, реєстраційний номер НОМЕР_2 . Встановлено, що вартість ремонту складає 319377,56 грн (т. 1, а.с. 149-156).

Згідно розрахунку №6 суми страхового відшкодування від 01 червня 2023 року та страхового акту №94846/1/2023 від 14 липня 2023 року, складених ПрАТ «СК «Євроінс Україна», розмір страхового відшкодування визначено в сумі 127400,00 грн із зменшенням на розмір франшизи в сумі 2600,00 грн (т. 1, а.с. 29, 157, 157 (зворот)).

На замовлення ОСОБА_2 від 01 червня 2023 року приватним підприємцем, оцінювачем ОСОБА_5 було складено 27 червня 2023 року звіт №108 про оцінку автомобіля Chevrolet Bolt EV, реєстраційний номер НОМЕР_2 . Згідно звіту та ремонтної калькуляції загальна вартість відновлювального ремонту автомобіля Chevrolet Bolt EV, реєстраційний номер НОМЕР_2 складає 492190,14 грн, ринкова вартість автомобіля станом на момент пошкодження - 676775,08 грн. Огляд об`єкту оцінки проводився 02 червня 2023 року в присутності довіреної особи власника ОСОБА_3 за адресою: м. Рівне, вул. Старицького, 45, СТО «Власт» (т. 1, а.с. 170-190).

Відповідно до висновку експерта №387.23ЕД судової автотоварознавчої експертизи автомобіля Chevrolet Bolt EV, реєстраційний номер НОМЕР_2 , складеного судовим експертом ФОП Картавовим Ю.О. 09.10.2023 на замовлення ОСОБА_2 , вартість відновлювального ремонту автомобіля в результаті його пошкодження під час ДТП та в цінах станом на 16 квітня 2023 року, з урахуванням особливостей його стану, які можливо було встановити з наданих замовником вихідних даних, складає 600953,22 грн, де вартість ремонтно-відновлювальних робіт (Ср) складає 21164,00 грн, вартість необхідних для ремонту матеріалів (См) - 30018,19 грн, вартість нових складових - запчастин, що необхідні для заміни, згідно калькуляції (Сс) - 549771,03 грн. У висновку зазначено, що експертиза виконувалася без огляду досліджуваного автомобіля, в якості вихідних даних використовувалися матеріали, надані замовником ОСОБА_2 , зокрема: протокол огляду транспортного засобу від 02 червня 2023 року, складений оцінювачем ОСОБА_5 , дані діагностики ходової частини транспортного засобу від 20 квітня 2023 року, фото пошкодження автомобіля (т. 1, а.с. 11-28).

В судовому засіданні суду першої інстанції в режимі відеоконференції експерт ОСОБА_6 підтримав вищевказаний висновок. Зазначив, що його було підготовлено для подання до суду, а також він обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок згідно ст. 384 КК України. На запитання головуючого: «чому вартість відновлювального ремонту транспортного засобу, яка зазначена у висновку, є значно вищою ніж у звіті, складеному оцінювачем ОСОБА_5 .?» експерт роз`яснив, що звіт ФОП ОСОБА_5 виконано без ПДВ, а висновок експерта - з ПДВ; вартість запасних частин в звіті вибрано з рахунку, а у висновку експерта вибрано з мережі Інтернет, що наведено в додатках до висновку; у звіті до заміни взято лише подушки безпеки, а згідно даних виробника, які наведені в програмному комплексі Audatex при спрацюванні подушки безпеки голови лівої та правої, окрім їх заміни потребують заміни ще й інші елементи: датчик бічної подушки безпеки лівої, датчик бічної подушки безпеки правої, ремінь безпеки передній лівий, ремінь безпеки передній правий, облицювання верхнє А-стояка лівого, облицювання верхнє А- стояка правого, облицювання верхнє В-стояка лівого, облицювання верхнє В-стояка правого.

Свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні суду першої інстанції надав показання про те, що 16 квітня 2023 року він керував транспортним засобом Chevrolet Bolt EV, реєстраційний номер НОМЕР_2 , який належить на праві власності його матері ОСОБА_2 . На момент ДТП в салоні автомобіля знаходилися його дружина та двоє неповнолітніх дітей. В результаті ДТП автомобіль зазнав значних пошкоджень, а пасажири отримали значний стрес. Зазначив, що приблизно через два місяці після ДТП він телефонував до водія ОСОБА_1 щодо відшкодування коштів на ремонт автомобіля, однак він відмовився. Транспортний засіб був відремонтований приблизно протягом року з часу ДТП, більшість запчастин було придбано за кордоном, зокрема в США, а тому квитанції та чеки відсутні. В ході ДТП пасажири отримали незначні тілесні ушкодження, за медичною допомогою не зверталися.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що завдання матеріальної шкоди позивачці внаслідок ДТП з вини відповідача ОСОБА_1 , підтверджено належними та допустимими доказами. Сума коштів, які підлягають стягненню з відповідача як з особи, винної у заподіянні шкоди, становить різницю між фактичним розміром завданої шкоди (вартістю відновлювального ремонту) і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Однак, оскільки стороною позивача не надано доказів про те, хто був надавачем послуг з ремонту автомобіля Chevrolet Bolt EV, реєстраційний номер НОМЕР_2 , і чи є ця особа платником ПДВ, а також немає доказів понесення позивачкою витрат зі сплати ПДВ, суд зменшив розмір вартості відновлювального ремонту автомобіля, який зазначений у наданому висновку експерта, на суму податку на додану вартість (ПДВ), і визначив шкоду, яка підлягає стягненню з відповідача, в сумі 353362,58 грн.

Також підлягає стягненню 13200,00 грн витрат, пов`язаних з евакуацією транспортного засобу.

Щодо стягнення моральної шкоди, завданої внаслідок порушення прав позивачки, суд, керуючись вимогами закону, якими визначено загальні критерії та принципи, котрі враховуються судом при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди, у тому числі вимоги розумності та справедливості, вважав за необхідне стягнути на користь позивачки в рахунок відшкодування моральної шкоди 3000,00 грн.

Враховуючи ступінь вини відповідача під час ДТП, а також те, що стягненню підлягає значна сума шкоди, суд вважав за необхідне розстрочити виконання рішення суду після набрання ним законної сили на 12 місяців рівними платежами від стягнутої суми, яка складає 369562,58 грн (353362,58 грн + 13200,00 грн + 3000,00 грн) - по 30796,88 грн до 01 числа щомісяця, наступного за звітним.

Пропорційно розміру задоволених позовних вимог, згідно вимог співмірності витрат судом визначено, що з відповідача на користь позивача підлягали стягненню 3695,54 грн судового збору та 3442,50 грн витрат за надання правничої допомоги. Витрати на проведення експертизи не доведені належними доказами. З позивача на користь відповідача підлягали стягненню 6230,00 грн судових витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката. Тому шляхом зарахування вказаних сум з відповідача на користь суд стягнув різницю цих судових витрат, що дорівнює 908,04 грн.

Апеляційний суд погоджується із такими висновками, з огляду на наступне.

За положенням ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

У постанові Верховного Суду від 19 жовтня 2021 року в справі №628/1475/19 (провадження №61-7554св21) зазначено, що «правом на звернення до суду за захистом наділена особа у разі порушення, невизнання або оспорювання її прав, свобод та інтересів, а тому суд повинен установити, чи були порушені або невизнані права, свободи чи інтереси особи, яка звернулася до суду за їх захистом, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або про відмову в їх задоволенні».

Частиною 1 ст. 1166 ЦК України встановлено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується у повному обсязі на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України).

Разом з тим, правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, - якщо законом передбачено такий обов`язок.

Згідно зі ст. 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

До сфери обов`язкового страхування належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також захист майнових інтересів страхувальників.

У ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

До шкоди, заподіяної в результаті ДТП майну потерпілого, належить, зокрема, шкода, пов`язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу (стаття 28 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) (ст. 1194 ЦК України).

Верховний Суд у постанові від 04 грудня 2019 року в справі №359/2309/17 вказав, що майнова шкода повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду та застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, лише у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком.

У справі, яка є предметом апеляційного перегляду, встановлено, що ОСОБА_2 , власниці автомобіля Chevrolet Bolt EV, реєстраційний номер НОМЕР_2 , внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 16 квітня 2023 року з вини ОСОБА_1 , який керував автомобілем Skoda Octavia, реєстраційний номер НОМЕР_1 , завдано майнову та моральну шкоду.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування.

Отже, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою.

В постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі №6-691цс15 та в постанові Верховного Суду від 11 грудня 2019 року у справі №522/15636/16-ц (провадження №61-1819св17) зазначено, що правильним є стягнення з винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці.

Подібні за змістом висновки сформульовані також в постановах Верховного Суду від 14 серпня 2019 року у справі №344/3008/17 (провадження №61-26423св18), від 15 жовтня 2020 року у справі №755/7666/19 (провадження №61-10010св20), від 16 лютого 2022 року у справі №709/370/20 (провадження №61-16320св20).

Системний аналіз зазначених положень законодавства дає підстави для висновку, що у разі здійснення відновлювального ремонту пошкодженої речі розмір збитків визначається як реальна вартість матеріалів і робіт, затрачених на її відновлення, а у разі непроведення ремонту - як вартість матеріалів і робіт, необхідних для її відновлення у майбутньому. При цьому особою, яка має право на відшкодування збитків у разі проведення відновлювального ремонту, є саме та особа, що понесла відповідні витрати (постанова Верховного Суду від 30 жовтня 2019 року у справі №753/19288/14-ц (провадження №61-9687св18)).

Визначаючи розмір заподіяної шкоди при страхуванні наземного транспорту, суд, у разі виникнення спору щодо визначення розміру шкоди, повинен виходити з фактичної (реальної) суми (постанова Верховного Суду від 20 березня 2018 року у справі №911/482/17).

Аналіз п. 32.7 ч. 1 ст. 32 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. 22, абз. 3 п. 3 ч. 1 ст. 988, ст.ст. 1166, 1187, 1194 ЦК України, п.п. 1.6, 8.6, 8.6.1, 8.6.2 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 24 листопада 2003 року №142/5/2092, дає можливість дійти висновків, що власник пошкодженого внаслідок ДТП транспортного засобу має право на відшкодування у повному обсязі завданої йому майнової шкоди. При цьому якщо цивільна відповідальність заподіювача шкоди була застрахована, але розміру страхового відшкодування не вистачає для повного відшкодування завданої майнової шкоди, у тому числі й у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком, то в такому разі майнова шкода повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду, в загальному порядку.

З урахуванням вищенаведеного, власник пошкодженого автомобіля має право заявити до винної особи вимоги про відшкодування заподіяної шкоди, до яких законом віднесено витрати, які вона мусить зробити для відновлення свого порушеного права, тобто без врахування коефіцієнту фізичного зносу.

Тому відповідач як особа, винна у вчиненні ДТП, зобов`язаний сплатити позивачу різницю між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою.

Що стосується доводів апелянта про те, що позивачка, відремонтувавши пошкоджений автомобіль протягом року після ДТП, не надала суду належних доказів понесених витрат на ремонт, а тому позовні вимоги щодо відшкодування матеріальної шкоди не доведені належними та допустимими доказами, то апеляційний суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 36.2 статті 36 Закону України №1961-IV страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна; у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

Податок на додану вартість становить 20 відсотків бази оподаткування та додається до ціни товарів/послуг (пп. 194.1.1 п. 194.1 ст. 194 Податкового кодексу України).

База оподаткування ПДВ визначається відповідно до ст. 188 ст. 192 ПКУ.

Системний аналіз вищенаведених норм законодавства дає підстави для висновку, що вартість ремонту автомобіля з урахуванням ПДВ виплачується страховою компанією або стягується судом після надання документів про такі витрати. Судам у таких випадках слід з`ясовувати наявність двох обставин: 1) фактичне здійснення ремонту автомобіля; 2) чи є надавач послуг з ремонту автомобіля платником ПДВ, а також понесення позивачем витрат зі сплати ПДВ.

До подібних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 22 грудня 2020 року у справі №565/1210/19 (провадження №61-9485св20) та у постанові від 21 грудня 2020 року у справі №911/286/20.

Якщо ж немає доказів ремонту авто після ДТП (наприклад, актів виконаних робіт, чеків від СТО), то сума відшкодування від страхової компанії (або від винуватця) буде без ПДВ, оскільки податковий кредит нараховується лише на підставі належних підтверджуючих документів, а відсутність доказів унеможливлює і нарахування податкових зобов`язань з ПДВ (компенсуючих) з боку потерпілого, якщо він не є платником ПДВ і отримує відшкодування.

Судом встановлено, що згідно розрахунку №6 суми страхового відшкодування від 01 червня 2023 року та страхового акту №94846/1/2023 від 14 липня 2023 року, складених ПрАТ «СК «Євроінс Україна», розраховано розмір страхового відшкодування позивачу в сумі 127400,00 грн, що відповідає вартості відновлювального ремонту з урахуванням фізичного зносу деталей без ПДВ.

Отже, страхова компанія розрахувала такі витрати з врахуванням встановлених законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком (урахуванням коефіцієнта фізичного зносу та за мінусом ПДВ).

На підтвердження розміру заподіяної внаслідок ДТП шкоди позивачкою наданий виконаний на її замовлення висновок експерта №387.23ЕД судової автотоварознавчої експертизи автомобіля Chevrolet Bolt EV, реєстраційний номер НОМЕР_2 , відповідно до якого вартість відновлювального ремонту автомобіля в результаті його пошкодження під час ДТП складає 600953,22 грн (т. 1, а.с. 11-28).

При цьому, в судовому засіданні суду першої інстанції експертом підтверджено, що такий розрахунок виконано з урахуванням ПДВ.

Належних, достовірних і допустимих доказів про вартість фактичного розміру коштів, понесених на його повний чи частковий ремонт, позивачем не надано.

Тобто, автомобіль відремонтовано без підтвердження витрат, пов`язаних зі сплатою ПДВ.

Позивач як власник автомобіля вправі відремонтувати пошкоджений в результаті ДТП автомобіль і власними силами: за відсутності при цьому у нього фіскальних чеків про понесені при цьому грошові видатки, оскільки саме такий спосіб полагодження пошкодженої речі не суперечить чинному законодавству (див., зокрема, ст. 1192 ЦК України), однак зовсім не означає відсутність у власника цієї речі збитків.

За вищенаведених обставин в їх сукупності (зокрема безспірності та доведеності факту заподіяння позивачу майнової шкоди саме відповідачем) колегія суддів приходить до висновку про те, що суд не вправі відмовити позивачу у задоволенні заявлених ним позовних вимог у повному обсязі.

Однак, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає різниця між фактичною вартістю відновлювального ремонту та страховою виплатою, розрахованими без врахування ПДВ.

Таким чином, судом першої інстанції вірно розраховано суму стягнення з відповідачана користь позивачки 353362,58 грн матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (вартість відновлювального ремонту автомобіля в сумі 600953,22 грн - ПДВ - здійснене страхове відшкодування в сумі 127400,00 грн).

А також підлягає стягненню 13200,00 грн витрат, пов`язаних з евакуацією транспортного засобу.

І наведене спростовує доводи апелянта про те, що суд першої інстанції, визначаючи суму майнового відшкодування, безпідставно виходив з висновку експерта судової автотоварознавчої експертизи, незважаючи на те, що ремонт був здійснений.

Відповідач жодних доказів на спростування саме розміру заявлених позовних вимог до суду не подав. Повторна експертиза на предмет встановлення розміру заподіяної позивачу в результаті ДТП шкоди проведена не була.

Що ж стосується тверджень апелянта щодо безпідставного стягнення моральної шкоди, оскільки позивачка не подала доказів душевних страждань або інших негативних наслідків, пов`язаних з ДТП, а її доводи про хвилювання за стан здоров`я родичів, які перебували в автомобілі, не заслуговують на увагу, оскільки внаслідок ДТП її син та онуки не отримали жодних тілесних ушкоджень, і такі факти були встановлені одразу на місці ДТП, апеляційний суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1, п. 3 ч. 2, ч.ч. 3, 5 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Задовольняючи частково позовні вимоги позивача про стягнення моральної шкоди, та стягуючи таку в розмірі 3000 грн, суд виходив з того, що внаслідок пошкодження належного позивачу майна їй було завдано моральну шкоду у вигляді моральних страждань, порушення звичного способу життя. А сам факт ДТП обумовлює її переживання за стан здоров`я своїх близьких родичів, які в цей час були в салоні автомобіля.

При цьому, при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди судом враховано вимоги розумності та справедливості.

Таким чином доводи апеляційної скарги не спростовують правильності рішення суду першої інстанції, не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а фактично зводяться до незгоди з таким.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відтак, апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін.

Оскільки колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат немає.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Головатюка Івана Миколайовича залишити без задоволення.

Рішення Рогатинського районного суду від 05 вересня 2025 рокузалишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Головуюча: О.О. Томин

Судді: І.В. Бойчук

О.В. Пнівчук

Повний текст постанови складено 22 грудня 2025 року.