ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 грудня 2025 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Петешенкової М.Ю.,

суддів Городничої В.С., Красвітної Т.П.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу

за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта"

на рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 07 квітня 2025 року у складі судді Ярощук О.В.

у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» про стягнення недоплаченої суми страхового відшкодування, -

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вищевказаним позовом, посилаючись на те, що 19 липня 2023 року в м. Дніпро на вул. Воскресенська, 29, сталася дорожньо-транспортна пригоди за участі транспортного засобу «Subaru Legacy», д.н.з. НОМЕР_1 під його керуванням та транспортного засобу «Renault Premium», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , внаслідок якої транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

Постановою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 14 серпня 2023 року у справі № 932/7065/23, яка набрала законної сили, ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КупАП.

Оскільки цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «Renault Premium», д.н.з. НОМЕР_2 на момент дорожньо-транспортної пригоди була застрахована полісом ОСЦПВ № ЕР/211928947 страхової компанії ПАТ «НАСК «ОРАНТА», з метою компенсації завданих збитків він звернувся до ПАТ «НАСК «ОРАНТА» із заявою про настання страхової події та виплату страхового відшкодування.

10 жовтня 2023 року ПАТ «НАСК «ОРАНТА» виплатило позивачу 52723,84 грн.

Згідно висновку експерта № 3008/23 від 28 серпня 2023 року вартість відновлювального ремонту транспортного засобу позивача, з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу склала 93867,08 грн.

У зв`язку із невиконанням покладеного на страхову компанію обов`язку, позивач вимушений звернутися до суду та просити стягнути з ПАТ «НАСК «ОРАНТА» недоплачену суму страхового відшкодування у розмірі 41143,24 грн.

Рішенням Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 07 квітня 2025 року позов ОСОБА_1 задоволено. Стягнуто з ПАТ «Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА» на користь ОСОБА_1 недоплачену суму страхового відшкодування в розмірі 41143,24 грн. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивовано наявністю підстав для стягнення з відповідача недоплаченої суми страхового відшкодування майнової шкоди, оскільки позивачем доведено належними та допустимими доказами розмір майнової шкоди, завданої транспортному засобу позивача внаслідок дорожньо-транспртної пригоди.

Не погодившись з рішенням суду, ПАТ «НАСК «Оранта» звернулося з апеляційною скаргою в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, просило скасувати рішення та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що висновок №3008/23, складений судовим експертом Дроздовим Ю.В., не є належним та допустимим доказом розміру збитку, якого зазнав позивач, оскільки авто «Subaru Legacy», д.н.з. НОМЕР_1 , був придбаний в пошкодженому стані після дорожньо-транспртної пригоди на аукціонах США з подальшим відновленням в Україні. Представнику позивача задовго до подачі до суду позову було відомо, що пошкоджений в результаті дорожньо-транспртної пригоди автомобіль «Subaru Legacy», д.н.з. НОМЕР_1 продався на аукціоні, ціна пошкодженого транспортного засобу була встановлена у розмірі 4825 $, що у перерахунку на курс долара у 2020 році складало 135920,25 грн., тому встановлена експертом вартість у розмірі 698295,15 грн. є абсурдною, вартість встановленого експертом відновлювального ремонту у розмірі 133602,45 грн., яка практично дорівнює вартості до дорожньо-транспртної пригоди, також викликає сумніви.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення залишити без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду без змін, виходячи з наступного.

Відповідно до частини 13 статті 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Згідно із частиною 1 статті 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Судом встановлено, що 19 липня 2023 року в м. Дніпро на вул. Воскресенська, 29, сталася ДТП за участі транспортного засобу «Subaru Legacy», д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_1 та транспортного засобу «Renault Premium», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

Постановою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 14 серпня 2023 року у справі № 932/7065/23, ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею124 КупАП.

Згідно частини 4, 6 статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Автомобіль «Subaru Legacy», д.н.з. НОМЕР_1 , належить позивачу ОСОБА_1 .

На момент дорожньо-транспртної пригоди цивільна відповідальність транспортного засобу «Renault Premium», д.н.з. НОМЕР_2 , була застрахована в ПАТ «НАСК «ОРАНТА» на підставі полісу серії ЕР № 211928947, із встановленням франшизи в розмірі 0,00 грн. та ліміту відповідальності ПАТ «НАСК «ОРАНТА» за шкоду, заподіяну майну, в розмірі 160000 грн.

20 липня 2023 року представник позивача звернувся до ПАТ «НАСК «ОРАНТА» з заявою про виплату страхового відшкодування, а також направив повідомлення про ДТП та запрошення на проведення експертизи.

Згідно висновку експерта №3008/23 від 28 серпня 2023 року, складеного судовим експертом Дроздовим Ю.В., вартість матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу автомобіль «Subaru Legacy», д.н.з. НОМЕР_1 , пошкодженого внаслідок дорожньо-транспртної пригоди, складає 133602,45 грн.

05 вересня 2023 року представник позивача направив на електронну пошту відповідача рахунок з СТО ФОП ОСОБА_3

10 жовтня 2023 року ПАТ «НАСК «ОРАНТА» виплатило страхове відшкодування у розмірі 52723,84 грн.

12 жовтня 2023 року ОСОБА_1 направив на електронну пошту ПАТ «НАСК «ОРАНТА» запит щодо надання документів, на підставі котрих було оцінено розмір заподіяної шкоди та вимогу щодо доплати страхового відшкодування на підставі висновку експерта Дроздова Ю.В. №3008/23 від 28 серпня 2023 року. Проте, відповіді на даний запит ПАТ «НАСК «ОРАНТА» не надало, доплату страхового відшкодування не здійснило.

12 жовтня 2023 року ОСОБА_1 звернувся зі скаргою до НБУ, який у відповідь повідомив, що при виплаті страхового відшкодування страхова компанія (відповідач) керувалась звітом оцінювача ФОП ОСОБА_4 №20-D/13/14 від 30 серпня 2023 року.

За змістом частини 1 статті 4 ЦПК України та частини 1 статті 15 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з частиною 1, пунктом 1 частини 2, частини 3 статті 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Загальні підстави та особливості відшкодування шкоди передбачені статтями 1166, 1167, 1187 ЦК України, у тому числі завданої джерелом підвищеної небезпеки.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (частина 2 статті 1187 ЦК України).

Відповідно до статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі (статті 1192 ЦК України).

Відповідно до положень статті 36.1. Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Згідно статті 36.2. Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про ДТП, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна.

Відповідно до пункту 36.4 статті 36 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна.

Приписи статей: 76, 102-113 ЦПК України визначають висновок експерта, як один із засобів встановлення даних, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до частин 1, 2, 5, 6 статті 106 ЦПК України, учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення. Порядок проведення експертизи та складення висновків експерта за результатами проведеної експертизи визначається відповідно до чинного законодавства України про проведення судових експертиз. У висновку експерта зазначається, що висновок підготовлено для подання до суду, та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. Експерт, який склав висновок за зверненням учасника справи, має ті самі права і обов`язки, що й експерт, який здійснює експертизу на підставі ухвали суду.

Колегія суддів звертає увагу на ту обставину, що оцінювач ФОП ОСОБА_4 не є судовим експертом, при цьому, з урахуванням тієї обставини, що позивач не погодився із розміром завданого збитку, визначеного Звітом №20-D/13/14 від 30 серпня 2023 року та не підписав узгодження суми відшкодування, вказаний звіт не може бути належним та достатнім доказом, у розумінні приписів статей 77, 80 ЦПК України, який беззаперечно свідчив би про розмір завданої позивачу матеріальної шкоди.

Разом з тим, судовий експерт Дроздов Ю.В. має кваліфікацію судового експерта з правом проведення товарознавчих експертиз за спеціальністю 12.2, що підтверджується матеріалами справи, і його висновок №3008/23, який складено 28 серпня 2023 року за результатами проведення товарознавчої експертизи по визначенню вартості матеріального збитку заподіяного власнику КТЗ відповідає приписам ЦПК України. При цьому, сторона відповідача, ставлячи під сумнів даний висновок судового експерта, клопотання про призначення судом експертизи не ініціювала.

Відповідно до приписів частини 1, 6 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно частин 1, 2, 3 статті 89 ЦПК України, яка регламентує оцінку доказів, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина 1 статті 76 ЦПК України).

Крім того, згідно до частини 2 статті 80 ЦПК України, питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний (постанова Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц, провадження №14-400цс19).

Враховуючи викладене вище, у контексті приписів норм права, які регулюють спірні правовідносини, та фактичних, документально підтверджених обставин справи, в ході розгляду справи, суд першої інстанції дійшов до правильного висновку, що наданий позивачем висновок судового експерта за результатами проведення експертизи, який був виготовлений судовим експертом, а не оцінювачем (ФОП) в порядку, передбаченому статтею 106 ЦПК України. При цьому, судовий експерт був повідомлений про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок, і тому саме висновок експерта є належним, достатнім, достовірним та допустимим доказом, у розумінні приписів статей 77-80 ЦПК України.

Колегія суддів звертає увагу на те, що одним із принципів цивільного судочинства є змагальність сторін, відповідно до якого кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, та відповідно, несе ризик настання наслідків, пов`язаний із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Надані позивачем докази, колегія суддів визнає належними і допустимими, також достовірними і достатніми, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог, вони логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують наявність підстав для задоволення позову. Натомість стороною відповідача не надано доказів, які б спростовували заявлені позовні вимоги та подані позивачем докази.

З огляду на встановлені обставини справи, суд першої інстанції обґрунтовано зазначив, що стягненню підлягає різниця недоплаченого страхового відшкодування у розмірі 41143,24 грн.(93876,08 грн. матеріальні збитки, визначені експертом - 52723,84 грн. сплачена сума страхового відшкодування).

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції в порушення положень процесуального закону прийняв до уваги висновок експерта №3008/23 від 28 серпня 2023 року і послався на нього в оскарженому рішенні, як на належний та допустимий доказ, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки під час проведення товарознавчої експертизи по визначенню вартості матеріального збитку заподіяного власнику КТЗ експерт ОСОБА_5 був попереджений про кримінальну відповідальність відповідно до вимог статті 384 КК України, отже, є належним та допустимим доказом у справі.

Твердження скаржника про те, що висновок експерта №3008/23 від 28 серпня 2023 року по визначенню вартості збитків, спричиненого власнику пошкодженого автомобіля не є допустимим та належним доказом, що підтверджує розмір заподіяної шкоди, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки всупереч положенням статті 81 ЦПК України скаржником не доведено факт завищення висновком експерта по визначенню вартості матеріального збитку, спричиненого власнику автомобіля, завданої внаслідок дорожньо-транспртної пригоди.

Окрім того, колегія суддів звертає увагу, що у разі незгоди із висновком судового експерта, скаржник мав право заявити відповідне клопотання про призначення судової експертизи для визначення розміру спричиненої шкоди, чого останнім під час розгляду справи в суді першої інстанції та під час перегляду справи в суду апеляційної інстанції заявлено не було, скаржник своїм правом не скористався.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до рішення «Проніна проти України» № 63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року, пункт 1 статті 6 Конвенції ( 995_004 ) зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE (Серявін та інші проти України), №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Таким чином, доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Будь-яких інших доказів, що спростовують правильність рішення суду в апеляційній скарзі не наведено, тому рішення суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Згідно статті 141 ЦПК України, судові витрати, понесені позивачем у зв`язку з переглядом судового рішення, розподілу не підлягають.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" - залишити без задоволення.

Рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 07 квітня 2025 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення та оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено 15 грудня 2025 року.

Головуючий: М.Ю. Петешенкова

Суддя: В.С. Городнича

Т.П. Красвітна