ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 610/3950/24 Головуючий суддя І інстанції Феленко Ю. А.
Провадження № 22-ц/818/2363/25 Суддя доповідач Яцина В.Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2025 року м. Харків.

Харківський апеляційний суд у складі суддів судової колегії судової палати у цивільних справах :

головуючого Яцини В.Б.,

суддів колегії Пилипчук Н.П., Тичкової О.Ю.,

розглянувши у порядку ст. 369 ЦПК України в м. Харкові без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою представника фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 - адвоката Котлубовської Ірини Валеріївни на рішення Балаклійського районного суду Харківської області від 13 лютого 2025 року, у цивільній справі № 610/3950/24, за позовом фізичної особипідприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

14 жовтня 2024 року до Балаклійського районного суду Харківської області надійшла позовна заява фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , інтереси якої представляє адвокат Котлубовська І.В., до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором оренди № А00134742 від 09.12.2021 в сумі 61 155,60 грн, яка складається з: неустойки за період з 18.06.2024 по 13.10.2024 у сумі 44 800,00 грн, та вартості неповернутого обладнання у сумі 16 355,60 грн.

Позовна заява мотивована тим, що 09.12.2021 між ФОП ОСОБА_1 (орендодавець) та ОСОБА_2 (орендар) було укладено договір оренди № А00134742, за умовами якого згідно з актом передачі обладнання в тимчасове користування, на строк з 22.02.2022 до 23.02.2022 орендодавець передав орендарю в оренду обладнання, а саме: плиткоріз ручний "Battipav PROFI 130" 2 ALU (133 см) 1 шт. вартістю 16 355,60 грн, з вартістю оренди обладнання 200 грн/доба.

Вказав, що рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11.01.2024 у задоволенні позовних вимог ФОП ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення орендної плати в розмірі 68 000,00 грн за період з 22.02.2022 до 07.02.2023 було відмовлено.

Рішенням Балаклійського районного суду Харківської області від 11.06.2024 у задоволенні позовних вимог ФОП ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки в розмірі 144 000 грн за період з 29.02.2023 до 29.02.2024 було відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суди вказали, що територія, де зареєстрований відповідач була окупована військами РФ та є зоною бойових дій, а також з підстав перебування ОСОБА_2 з 15.03.2022 на військовій службі. Ухвалюючи рішення, суди виходили з того, що відповідач не використовував орендоване обладнання у зв`язку із збройною агресією РФ в Україні, окупацією території Ізюмського (кол. Балаклійського) району Харківської області та призовом відповідача до Збройних сил України, із застосуванням у зазначених правовідносинах норми ст. 617 ЦК України та ч. 6 ст. 762 ЦК України.

Вважає, що станом на день подання даного позову (13.10.2024) обставини, які спричиняли неможливість використання орендованого обладнання (проведення бойових дій в с. Петрівське Ізюмського (кол. Балаклійського району) відпали (перестали існувати), із відповідним відновленням можливості відповідача як використовувати орендоване майно так і його повернути.

Зазначає, що 12.06.2024 на підставі п. 4.4 договору оренди на адресу орендаря було направлено повідомлення (вимогу) за договором оренди з вимогою негайно повернути обладнання із посиланням на відмову орендодавця від прийняття обладнання в разі невиконання вимоги та зобов`язанням відшкодувати його вартість в розмірі 16 355,60 грн. Вказане повідомлення було вручено відповідачу особисто 18.06.2024 за адресою реєстрації та безпосередньо у в/ч НОМЕР_1 , де проходить службу відповідач, проте було залишено без реагування.

Посилаючись на вказані обставини, позивач просив суд стягнути заборгованість з відповідача, на підставі пунктів 5.5, 7.2 договору оренди відповідач зобов`язаний сплатити позивачу суму неустойки за період з 18.06.2024 (дата вручення повідомлення) до 13.10.2024 (дата подання позову до суду) в розмірі 44 800,00 грн (117 діб х 200,00 грн х 2/доба 2000 грн гарантійний платіж), та вартість неповернутого обладнання у сумі 16 355,60 грн.

Рішенням Балаклійського районного суду Харківської області від 13 лютого 2025 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, представник фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 адвокат Котлубовська Ірина Валеріївна подала апеляційну скаргу, у якій просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позов.

Вказала, що відмовляючи в задоволенні вимог, суд, порушенням порядку дослідження та оцінки доказів, дійшов до висновків, що проходження відповідачем військової служби, безперервне його перебування у військовій частині і віддаленість вказаної військової частини від місця знаходження орендованого майна свідчить, що відповідач не мав можливості повернути орендоване майно позивачу. Разом з цим дані висновки, спростовуються умовами договору, наданими Позивачем доказами та встановленими обставинами згідно рішень суду.

Зазначила, що в силу п. 4.4 Договору, при намірі Орендаря продовжити термін оренди останній зобов`язаний провести 100% передоплату за користування обладнанням понад раніше обумовленого сторонами терміну оренди за наступний погоджений Сторонами термін оренди. Якщо до моменту закінчення обумовленого Сторонами терміну оренди Орендар не здійснив оплату наступного погодженого Сторонами періоду оренди, обладнання повинне бути повернуте Орендарем протягом двох днів з моменту закінчення терміну оренди. У випадку не повернення обладнання у зв`язку із закінченням терміну оренди в дводенний строк, Орендодавець має право, зокрема відмовитися від прийняття обладнання, про що зобов`язаний сповістити Орендаря (в т.ч. в телефонному режимі або за допомогою електронної пошти). Орендар у такому випадку зобов`язаний відшкодувати Орендодавцеві збитки (вартість обладнання) протягом 7 днів з моменту отримання повідомлення про відмову від прийняття обладнання (п.4.4. Договору).

Рішенням Балаклійського районного суду Харківської області № 183/1990/24 від 11.06.2024 р., встановлено, що строк дії Договору оренди від 09.12.2021 закінчився 13.09.2022 р. Крім того, встановлено, що військовослужбовець ОСОБА_2 перебував у відпустці за сімейними обставинами з 04.09.2022 по 13.09.2022, з 16.09.2023 по 25.09.2023, з 22.11.2023 по 03.12.2023, з 13.04.2024 по 24.09.2024 р. Таким чином, Відповідач, зобов`язаний був повернути обладнання протягом двох днів з моменту закінчення терміну оренди в строк до 15.09.2022 р. та мав можливість забезпечити його повернення з урахуванням наданих чотирьох відпусток, що встановлено рішенням суду. В подальшому, 12.06.2024 р., в порядку застосування п.4.4 Договору, додатково на адресу Орендаря було направлено повідомлення (вимогу) за договором оренди з вимогою негайно повернути обладнання із посиланням на відмову Орендодавця від прийняття обладнання в разі невиконання вимоги та зобов`язанням відшкодувати його вартість в розмірі 16355,60 грн. Дане повідомлення було вручено Відповідачу особисто за місцем реєстрації 18.06.2024 р. (копія трекінгу відстеження поштового відправлення в матеріалах справи) за адресою реєстрації, однак залишене без реагування. Водночас суд першої інстанції не звернув увагу на встановлені Рішенням Балаклійського районного суду Харківської області № 183/1990/24 від 11.06.2024 р., обставини, що строк дії Договору оренди від 09.12.2021 закінчився 13.09.2022 р. з відповідним обов`язком та можливістю (з урахуванням відпусток) Відповідача повернути орендоване обладнання. Суд першої інстанції залишив поза увагою докази вручення Відповідачу повідомлення від 12.06.2024 р. особисто за місцем реєстрації 18.06.2024 р., що потягнуло прийняття незаконного рішення. Тобто на момент перебування у відпустці 13.09.2022 р. (закінчення терміну оренди), Відповідачем не були вчинені дії, спрямовані на повернення орендованого майна. Відповідач, з підстав перебування на військовій службі де систематично надаються відпустки, не намагався повернути об`єкт оренди орендодавцю у визначений договором строк.

Вказав, що станом на сьогодні, право власності Позивача, порушене, оскільки останній позбавлений можливості володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном з підстав перебування орендованого майна в Відповідача 3 роки.

Відзив на апеляційну скаргу не надійшов.

Частинами 1, 3 статті 368 ЦПК України передбачено, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою. Розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 369 ЦПК України передбачено, що апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Аналізуючи наведені норми права, судова колегія вважає за необхідне розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, відповідно до вимог ч.1 ст.367 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що належним способом захисту порушених прав позивача є витребування орендованого майна з незаконного володіння відповідача, проте позивач з такими вимогами до суду не звертався.

Також, суд звернув увагу позивача на п. 15 ст. 14 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" передбачено, що військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються.

Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком суду.

Матеріалами справи підтверджується та судом встановлено, що 09 грудня 2021 року між ОСОБА_1 (орендодавець) та ОСОБА_2 (орендар) було укладено договір оренди № А00134742 (далі Договір), за умовами якого орендодавець зобов`язався передати, а орендар прийняти у тимчасове оплатне користування будівельне та інше обладнання (надалі по тексту обладнання), а орендар зобов`язався виплачувати орендодавцю орендну плату та після закінчення терміну оренди, повернути йому зазначене обладнання (а.с. 5).

Згідно з п. 1.2 Договору оренди, найменування обладнання, що передається в оренду, його комплектація, заставна вартість, ціна оренди, мінімальний строк оренди вказуються у відповідних Додатках до цього Договору, який є невід`ємною частиною Договору.

Відповідно до п. 2.1 Договору орендна плата за користування обладнанням розраховується на підставі розцінок орендодавця з розрахунку за 1 (одну) добу та вказується у відповідному Додатку до цього Договору, який є його невід`ємною частиною. Орендна плата розраховується орендодавцем та підлягає сплаті орендарем з дати, зазначеної сторонами в акті прийому-передачі обладнання в оренду. Орендна плата нараховується до дати підписання сторонами акту повернення обладнання з тимчасового користування.

Пунктом 2.2 Договору визначено, що вартість оренди, зазначена у відповідному Додатку, дійсна й не підлягає зміні орендодавцем за умови 100% передоплати орендарем вартості оренди за весь період, зазначений сторонами в Акті передачі обладнання в тимчасове користування.

Початок перебігу строку оренди кожної одиниці обладнання, зазначеного у відповідному Додатку до цього Договору, за який нараховується орендна плата відраховується з дати передачі обладнання за Актом передачі обладнання у тимчасове користування (п. 4.1 Договору).

Термін оренди обладнання розраховується як різниця між датою приймання обладнання з оренди й датою передачі в оренду, за умови 100% повернення обладнання в технічному справному незабрудненому стані (п. 4.3 Договору).

З Акту приймання-передачі обладнання № 4 від 22.02.2022 вбачається, що орендодавець передав на умовах оренди в тимчасове користування орендарю обладнання, а саме плиткоріз ручний "Battipav PROFI 130 ALU" (133 см) 1 шт. на строк з 22.02.2023 до 23.02.2023, зазначено вартість оренди обладнання 200 грн/доба (а.с. 6).

Згідно з п. 3.1 Договору оренди орендар проводить передоплату за оренду обладнання у розмірі 100% на підставі відповідного Додатку до Договору не пізніше дати передачі обладнання в оренду.

Відповідачем ОСОБА_2 внесено передплату за Договором оренди у розмірі 2 200 грн, що підтверджується копією прибуткового касового ордеру від 22.02.2022 № 1477 (а.с. 6 зворот).

У відповідності до п. 3.3 Договору оренди гарантійний платіж означає платіж по забезпеченню виконання орендарем зобов`язань за цим договором та сплачується орендодавцеві не пізніше дати передачі обладнання в оренду. Розмір гарантійного платежу зазначається у відповідному Додатку і повертається орендарю на умовах, визначених цим Договором. Гарантійний платіж знаходиться у орендодавця без нарахувань будь-яких відсотків. Гарантійний платіж Орендодавець самостійно використовує у випадку несплати орендної плати та/або компенсує за рахунок Гарантійного платежу будь-які збитки, заподіяні з вини орендаря та/або зараховує у якості штрафної санкції (п. 3.3.1 Договору).

Пунктом 4.4 Договору встановлено, що при намірі орендаря продовжити термін оренди останній зобов`язаний провести 100% передоплату за користування обладнанням понад раніше обумовлений сторонами термін оренди за наступний погоджений сторонами термін оренди. Якщо до моменту закінчення обумовленого сторонами терміну оренди орендар не здійснив оплату наступного погодженого сторонами періоду оренди, обладнання повинне бути повернуте орендарем протягом двох днів з моменту закінчення терміну оренди. У випадку не повернення обладнання у зв`язку із закінченням терміну оренди у дводенний строк, орендодавець має право, зокрема, відмовитися від прийняття обладнання, про що зобов`язаний сповістити орендаря (в тому числі у телефонному режимі або за допомогою електронної пошти). Орендар у такому випадку зобов`язаний відшкодувати орендодавцеві збитки (вартість обладнання) протягом 7 днів з моменту закінчення терміну оренди та/або отримання повідомлення про відмову від прийняття обладнання.

Відповідно до п. 5.5 Договору оренди орендар повинен повернути обладнання в день і час закінчення строку оренди, зазначеного у відповідному додатку до цього Договору та/або в Акті передачі, або зазначений у вимозі орендодавця про повернення обладнання строк, у визначених договором випадках.

Згідно з п. 6.2.8 Договору орендар зобов`язаний повернути орендодавцю за відповідним Актом передачі обладнання з тимчасового користування в комплектному і технічно справному стані після закінчення терміну оренди.

За прострочення повернення майна по закінченню терміну оренди, Орендар сплачує неустойку (пеню) в розмірі подвійної орендної плати за користування обладнанням після закінчення терміну оренди за кожен день прострочення без обмеження терміну нарахування такої неустойки (п. 7.2 Договору).

12.06.2024 представником позивача адвокатом Котлубовською І.В. було надіслано ОСОБА_2 на адресу військової частини НОМЕР_1 повідомлення (вимогу) за договором оренди із проханням негайно повернути плиткоріз ручний "Battipav PROFI 130 ALU" (133 см) 1 шт вартістю 16 355,60 грн, яке було отримано відповідачем 20.06.2024. Також даною вимогою представник позивача повідомила ОСОБА_2 , що у випадку не повернення обладнання, орендодавець заявляє про відмову від прийняття обладнання, що зобов`язує орендаря відшкодувати орендодавцеві збитки (вартість обладнання) у розмірі 16 355,60 грн (а.с. 7-8, 9).

На момент укладення договору ОСОБА_2 був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 5 зворот, 6).

З військового квитка серії НОМЕР_2 , виданого 22.04.2022, та довідки від 03.01.2025 № 3, встановлено, що ОСОБА_2 , з 15.03.2022 проходить військову службу за мобілізацією у Збройних Силах України, а саме у в/ч НОМЕР_1 згідно з Указом Президента України від 24.02.2022 № 69/2022 (а.с. 64, 65-67).

Статтею 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Згідно зі ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтями 6, 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів.

Нормами ст. 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

На підставі ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Відповідно до ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у володіння та користування за плату на певний строк.

Вимогами ст. 762 ЦК України визначено, що за найм (оренду) майна з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Якщо розмір плати не встановлений договором, він визначається з урахуванням споживчої якості речі та інших обставин, які мають істотне значення. Плата за найм (оренду) майна може вноситися за вибором сторін у грошовій або натуральній формі. Форма плати за найм (оренду) майна встановлюється договором найму. Договором або законом може бути встановлено періодичний перегляд, зміну (індексацію) розміру плати за найм (оренду) майна. Наймач має право вимагати зменшення плати, якщо через обставини, за які він не відповідає, можливість користування майном істотно зменшилася. Плата за найм (оренду) майна вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором. Наймач звільняється від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає.

За приписами ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

У відповідності до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

На підставі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 611 ЦК України визначені правові наслідки порушення зобов`язання, а саме, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. У разі порушення боржником негативного зобов`язання кредитор незалежно від сплати неустойки та (або) відшкодування збитків і моральної шкоди має право вимагати припинення дії, від вчинення якої боржник зобов`язався утриматися, якщо це не суперечить змісту зобов`язання. Така вимога може бути пред`явлена кредитором і в разі виникнення реальної загрози порушення такого зобов`язання.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України).

Відповідно до ст. 617 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, відсутність у боржника необхідних коштів.

Статтею 625 ЦК України визначено відповідальність за порушення грошового зобов`язання, а саме, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Частиною 2 статті 785 ЦК України визначено, якщо наймач не виконує обов`язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за найм речі за час прострочення.

Неустойка, стягнення якої передбачено ч. 2 ст. 785 ЦК України є самостійною майновою відповідальністю у сфері орендних правовідносин і для притягнення наймача, який порушив зобов`язання, до такої відповідальності, необхідна наявність його вини.

З матеріалів справи вбачається, що на момент укладення договору відповідач був зареєстрований в с. Петрівське Ізюмського району Харківської області.

Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", у зв`язку з військовою агресією РФ, в Україні з 24 лютого 2022 року введено воєнний стан строком на 30 діб, який в подальшому продовжений до 09 травня 2025 року включно.

Згідно з Переліком територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженим наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22 грудня 2022 № 309, с. Петрівське Ізюмського району Харківської області у період з 24.02.2022 до 12.09.2023 було включено до територій України тимчасово окупованих РФ.

З 15.03.2022 відповідач проходить службу за мобілізацією у Збройних силах України.

Позивач у своєму позові зазначає, що відповідач з моменту отримання ним повідомлення (вимоги) від 12.06.2024 про повернення об`єкту майна або його вартості, мав можливість повернути вказане майно або компенсувати його вартість. Проте вказане твердження не доведено стороною позивача. Проходження відповідачем військової служби, безперервне його перебування у військовій частині і віддаленість вказаної військової частини від місця знаходження орендованого майна свідчить про протилежне. Представником позивача не надано доказів щодо перебування відповідача у звільненні або відпустці з моменту отримання ним 20.06.2024 повідомлення (вимоги). Отже, позивачем не доведено, що відповідач мав можливість повернути орендоване майно позивачу.

Також слід зазначити, що представник позивача у повідомленні від 12.06.2024 повідомив ОСОБА_2 про відмову від прийняття обладнання саме у випадку його не повернення.

За таких обставин, а також враховуючи відсутність підстав вважати, що орендоване майно було знищено, пошкоджено, або знаходиться у несправному стані, який унеможливлює подальше використання цього майна, тому позивачем у даному випадку обрано неналежний спосіб захисту своїх прав. У даних правовідносинах належним способом захисту прав позивача буде звернення до суду з позовом в порядку ст. 387 ЦК України "Право власника на витребування майна із чужого незаконного володіння".

Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17-ц (провадження № 14-144цс18) зроблено висновки, відповідно до яких застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.

Обрання позивачем неналежного способу захисту права є самостійною підставою для відмови в позові. Такий висновок неодноразово робила Велика Палата Верховного Суду.

Отже, неналежний спосіб захисту є самостійною підставою для відмови в позові в будь-яких правовідносинах.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 січня 2021 року у справі № 522/1528/15-ц зазначено, що, ефективність позовної вимоги про визнання відсутності права чи про визнання права має оцінюватися з огляду на обставини справи залежно від того, чи призведе задоволення такої вимоги до дійсного захисту інтересу позивача без необхідності повторного звернення до суду. Застосований спосіб захисту має привести до відновлення порушеного права.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У пункті 49 постанови Великої Палати Верховного Суду від 27 листопада 2018 року у справі № 905/2260/17 зазначено, що "як захист права розуміють державно-примусову діяльність, спрямовану на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин та забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною. Спосіб захисту може бути визначений як концентрований вираз змісту (суті) міри державного примусу, за допомогою якого відбувається досягнення бажаного для особи, право чи інтерес якої порушені, правового результату. Спосіб захисту втілює безпосередню мету, якої прагне досягнути суб`єкт захисту (позивач), вважаючи, що таким чином буде припинене порушення (чи оспорювання) його прав, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав".

Отже, з урахуванням вказаних вище норм права, слідує, що позов підлягає задоволенню виключно в разі, якщо на момент звернення охоронюване право або законний інтерес є порушеним і задоволення позову призведе до ефективного їх захисту.

Таким чином, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги ФОП ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором оренди не є належним та ефективним способом захисту порушених прав позивача, а належним способом захисту порушених прав позивача є витребування орендованого майна з незаконного володіння відповідача, однак позивач з такими вимогами до суду не звертався.

Щодо нарахованих позивачем штрафних санкцій у виді неустойки за період з 12.06.2024 до 13.10.2024 судова колегія зазначає таке.

Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" визначено відповідний перелік пільг.

Так, пунктом 15 ст. 14 вказаного Закону передбачено, що військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються.

Тому позовні вимоги та доводи апеляційної скарги щодо стягнення неустойки за договором оренди з відповідача військовослужбовця, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації у період воєнного стану, є безпідставними.

Інші доводи апеляційної скарги не відповідають встановленим обставинам справи, ґрунтуються на неправильному тлумаченні заявником норм матеріального та процесуального права, а тому відхиляються судом апеляційної інстанції як необґрунтовані.

Згідно зі статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Ураховуючи встановлені судом обставини, рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, що відповідно до статі 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін.

Керуючись статтями 367, 375, 381-384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

постановив:

Апеляційну скаргу представника фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 - адвоката Котлубовської Ірини Валеріївни залишити без задоволення.

Рішення Балаклійського районного суду Харківської області від 13 лютого 2025 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня ухвалення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 19 грудня 2025 року.

Головуючий В.Б.Яцина.

Судді Н.П.Пилипчук.

О.Ю.Тичкова.