№ провадження 2/646/4975/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 грудня 2025 року м.Харків

Основ`янський районний суд міста Харкова

у складі: головуючого судді - Клімової С.В.,

за участю секретаря - Герко Є.В.

представника позивача Лещенка С.О.,

відповідача - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Харкові матеріали цивільної справи за позовом Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, суд,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач КП «Харківські теплові мережі» звернувся до суду з позовною заявою до відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води.

Мотивуючи свої вимоги тим, що КП «Харківські теплові мережі» як теплопостачальна організація надає послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води мешканцям багатоквартирних будинків м. Харкова. Постачання теплової енергії на потреби опалення у багатоквартирні будинку здійснюється на підставі розпоряджень Харківської міської ради про початок та кінець опалювальних сезонів, а на потреби гарячого водопостачання - протягом року. Протягом 2017-2025 КП «Харківські теплові мережі» здійснювало постачання теплової енергії та гарячої води до житлового будинку АДРЕСА_1 у тому числі до квартири АДРЕСА_2 , де зареєстрована відповідачі. У порушення зобов`язань відповідачами плата за надані послуги проводиться не у повному обсязі, що призвело до виникнення заборгованості, в сумі 51 590,18 грн, яка складається із 43 815,36 грн за послугу з постачання теплової енергії за період з 01.05.2017 по 31.08.2025; 1117,20 грн за абонентську плату за індивідуальним договором постачання теплової енергії за період з 01.07.2022 по 31.08.2025; 2251,84 грн за послугу з постачання гарячої води за період з 01.01.2022 по 31.08.2025; 613,44 грн за абонентську плату за індивідуальним договором з постачання гарячої води за період з 01.07.2022 по 31.08.2025; 1374,08 грн за послугу з технічного обслуговування внутрішньо будинкових систем теплопостачання за період з 01.07.2022 по 31.08.2025; 446,88 грн за послугу з технічного обслуговування внутрішньо будинкових систем постачання гарячої води за період з 01.07.2022 по 31.08.2025; інфляційні втрати в сумі 1420,36 грн, 3 % річних в сумі 551,02 грн, яку позивач просить стягнути з відповідачів на його користь, у зв`язку з чим звернувся до суду з даним позовом.

Також позивач просить відшкодувати за рахунок відповідача судові витрати у сумі 2422,40 грн та 89,62 грн витрати пов`язані з розглядом справи.

На адресу суду від відповідачів надійшли заяви про застосування строку позовної давності в яких останні вказують, що позивач звернувся до суду з даним позовом 06.10.2025 року, згідно зі ст. 257 ЦК України сплив строк позовної давності на суму боргу, яка складає 26 621,61 грн станом на 01.10.2022 року, тому просять суд застосувати строки позовної давності та відмовити позивачу у стягнення заборгованості у сумі 26 621,61 грн.

17.12.2025 року на адресу суду представником позивача надані додаткові пояснення по справі в яких вказано, що внаслідок неповної та несвоєчасної оплати отриманих послуг станом на 01.11.25 року у відповідачів утворилася заборгованість з урахуванням часткової оплати 23.10.25 року в сумі 30734,22 грн, з яких: 25 709, 76 грн за послугу з постачання теплової енергії за період з 01.11.2020 року по 31.08.2025 року; 187,80 грн за абонентську плату за Індивідуальним договором з постачання теплової енергії за період з 01.07.2022 року по 31.08.2025 року; 2 251, 84 грн за послуги постачання гарячої води за період з 01.02.2022 року по 31.08.2025 року; 613,44 грн, за абонентську плату за Індивідуальним договором з постачанням гарячої води за період з 01.07.2022 року по 31.08.2025 року; інфляційні втрати в сумі 1 420, 36 грн; три проценти річних в сумі 551, 02 грн, у зв`язку з чим позивач просить стягнути заборгованість у вказаному розмірі.

Що стосується заяви про застосування строків позовної давності.

Відповідно до пункту 3 розділу XII Прикінцеві положення ЦПК України передбачено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення. Постановою Кабінету Міністрів України від 23.12.2022 № 1423 Про внесення змін до розпорядження Кабінету Міністрів України від 25 березня 2020 р. № 338 і постанови Кабінету Міністрів України від 9 грудня 2020 р. № 1236 внесені зміни у пункт 1 постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 № 1236 "Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби CОVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2", продовживши дію карантину до 30 квітня 2023 року.

Також, згідно Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні» із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб в Україні введено воєнний стан. Строк воєнного стану неодноразово продовжувався та діє на теперішній час. Відповідно до Закону України № 2120-ІХ від 15.03.2022 року «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану. В розділі II. Прикінцеві та перехідні положення доповнено пунктами 18 і 19 такого змісту: « У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786,1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії».

Посилання відповідачів на застосування строків позовної давності є безпідставними.

Ухвалою Основ`янського районного суду міста Харкова від 06 жовтня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження.

У судовому засіданні представник позивача вимоги позову підтримав, надавши пояснення аналогічні позову. Зазначив, що оскільки відповідачами за час перебування справи в суді 23.10.2025 року було частково погашено заборгованість, станом на листопад 2025 року заборгованість відповідачів за надані послуги з урахування трьох відсотків річних та інфляційних втрат становить 30 734,22 грн саме цю суму позивач просить стягнути з відповідачів у солідарному порядку. Також позивач просить відшкодувати за рахунок відповідачів судові витрати та витрати пов`язані з розглядом справи.

Відповідач ОСОБА_1 у судовому засіданні заборгованість у сумі 30 734,22 грн визнав, зазначив, що погоджується зі строком позовної давності. Також вказав, що є особою з інвалідністю ІІ групи.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у судове засідання не з`явилися, надали до суду заяви про застосування строків позовної давності. Відзив на позов не надавали.

Заслухавши представника позивача, відповідача ОСОБА_1 , з`ясувавши думку відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено наступне.

Справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Так судом встановлені наступні фактичні обставини.

Встановлено, що рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради від 23.12.1998 № 1407 Комунальне підприємство «Харківські теплові мережі» () визначено виконавцем послуг з централізованого теплопостачання та підігріву гарячої води в житловому фонді комунальної власності територіальної громади м. Харкова.

З довідки з Реєстру територіальної громади міста Харкова від 17.09.2025 встановлено, що за адресою: АДРЕСА_3 , зареєстровані ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Відповідачі є споживачами послуг, які надає позивач за адресою: АДРЕСА_3 оскільки будинок має єдину централізовану систему опалення та водопостачання.

Згідно з розрахунком станом на 01.09.2025 по особовому рахунку № НОМЕР_1 , відкритому за вищевказаною адресою на ім`я відповідача ОСОБА_1 утворилася заборгованість у розмірі 49 618,80 грн.

З розрахунку наданого позивачем вбачається, що інфляційні втрати становлять 1420,36 грн, 3 % річних становлять 551,02 грн.

У судовому засіданні представник позивача зазначив, що з урахуванням часткової оплати відповідачами вказаної заборгованості, заборгованість станом на 01.11.2025 року з урахуванням інфляційних втрат та 3 % річних становить 30 734,22 грн.

Зазначені цивільно-правові відносини регулюються наступними законодавчими актами.

Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки, регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги».

Частиною першою статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальними послугами визначено результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил.

Суб`єктами цього Закону є органи виконавчої влади, місцевого самоврядування, виробники, виконавці та споживачі житлово-комунальних послуг, а також власники приміщень, будинків, споруд, житлових комплексів або комплексів будинків і споруд (стаття 1, частина друга статті 3, стаття 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).

Відповідно до вимог Закону України "Про житлово-комунальні послуги" послуги з теплопостачання та підігріву гарячої води віднесено до комунальних.

Згідно п.5 ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги в строки, встановлені договором або законом.

Правилами надання послуги з постачання теплової енергії, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 р. № 830, послуга надається споживачеві згідно з умовами договору, що укладається відповідно до типових договорів про надання послуги відповідно до статей 13 і 14 Закону України Про житлово-комунальні послуги.

Щомісяця з 01.05.2017 по 31.08.2025 позивач нараховував відповідачам плату за надані послуги, однак кошти за вказані послуги не сплачувалися у повному об`ємі, внаслідок чого склалася заборгованість.

01 грудня 2021 року на підставі частини 5 статті 13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" від 09.11.2017 №2189-VIII у багатоквартирних будинках набрали чинності індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії та індивідуальний договір про надання послуги з постачання гарячої води, які є публічними договорами приєднання та опубліковані на офіційному сайті КП "Харківські теплові мережі" в мережі Інтернетwww.hts.kharkov.ua 31 жовтня 2021року (далі - Індивідуальні договори).

Відповідно до п. 4 Індивідуальних договорів фактом приєднання споживача до умов договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка за надану послугу, факт отримання послуги.

Враховуючи факт отримання відповідачем наданих КП «Харківські теплові мережі» послуг, він зобов`язаний оплатити житлово-комунальні послуги.

Згідно з п. 5 Індивідуальних договорів Виконавець зобов`язується надавати споживачу послугу відповідно якості, а споживач зобов`язується своєчасно та в повному обсязі оплачувати надану послугу.

Розрахунковим періодом відповідно до п. 32 Індивідуальних договорів є календарний місяць.

Згідно з п. 34 Індивідуальних договорів споживач здійснює оплату щомісяця не пізніше останнього числа місяця, що настає за розрахунковим періодом, що є граничним строком внесення плати за спожиту послугу.

Пунктами 51, 52 Індивідуальних договорів передбачено, що договір набирає чинності з моменту акцептування його споживачем, але не раніше ніж через 30 днів з моменту опублікування і діє протягом одного року з дати набрання чинності (п. 51). Якщо за один місяць до закінчення строку дії договору жодна із сторін не повідомити письмово іншій стороні про відмову від договору, договір вважається продовженим на черговий однорічний період (п. 52).

Виходячи з положень п. 4 Індивідуальних договорів датою їх акцептування є 01.12.2021, тобто факт отримання послуг.

У вказаний період КП "Харківські теплові мережі" здійснювало технічне та аварійне обслуговування внутрішньобудинкових систем централізованого опалення та гарячого водопостачання житлового фонду комунальної власності територіальної громади м. Харкова на підставі укладеного договору з балансоутримувачем зазначеного житлового фонду КП "Жилкомсервіс".

01 липня 2022 року набрали чинності публічний договір з технічного обслуговування та поточного ремонту внутрішньобудинкових систем теплопостачання багатоквартирних будинків житлового фонду комунальної та іншої форм власності та публічний договір з технічного обслуговування та поточного ремонту внутрішньобудинкових систем гарячого водопостачання багатоквартирних будинків житлового фонду комунальної та інших форм власності які опубліковані на офіційному сайті КП "Харківські теплові мережі" в мережі Інтернетwww.hts.kharkov.ua 01 червня 2022 року (далі - Публічні договори). Зазначені договори укладені з урахуванням ст.ст. 11, 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України.

Згідно з п. 2 Публічних договорів договір вважається укладеним між виконавцем та споживачами багатоквартирного будинку через 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті виконавця (https://www.hts.kharkov.ua), якщо протягом цього періоду власники квартир та нежитлових приміщень, площа яких разом перевищує 50 відсотків загальної площі всіх квартир та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку, не повідомили виконавця про свою відмову від укладення договору.

Відповідно до п.4 зазначених договорів фактом приєднання споживача до умов договору акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка за надану послугу, факт отримання послуги.

Відповідно до п.5 Публічних договорів виконавець зобов`язується надати споживачу послуги з технічного (у тому числі аварійного) обслуговування та поточного ремонту внутрішньобудинкових систем теплопостачання, постачання гарячої води, а споживач зобов`язується своєчасно і в повному обсязі оплатити виконавцю надані послуги за затвердженою вартістю в строки та умовах, визначених цим договором.

Пунктами 13, 14, 15 Публічних договорів передбачено, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць (п.13). Плата за послугу включається до єдиного рахунку на оплату послуг з постачання теплової енергії та постачання гарячої води (п.14). Споживач здійснює оплату щомісяця не пізніше останнього числа місяця, що настає за розрахунковим періодом, що є граничним строком внесення плати за отримані послуги (п.15).

Згідно з пунктами 30, 31 Публічних договорів договір набирає чинності з моменту акцептування його споживачем, але не раніше ніж через 30 днів з моменту опублікування і діє протягом одного року з дати набрання чинності (п.30). Якщо за один місяць до закінчення строку дії цього договору жодна із сторін не повідомить термін (п.31) письмово іншій стороні про відмову від договору, цей договір вважається продовженим на черговий однорічний факт отримання послуг.

Виходячи з положень статті 4 зазначених Публічних договорів датою їх акцептування є 01.07.2022, тобто за приписами статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини, інші юридичні факти. Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

Відповідно до частин 1, 3, 4 статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним відповідного договору. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення.

Споживач щомісяця (або з іншою періодичністю, визначеною договором) вносить однією сумою плату виконавцю комунальної послуги (крім послуг з постачання та розподілу природного газу та електричної енергії), у тому числі якщо вона складається з окремих складових, передбачених відповідним договором, укладеним відповідно до цього Закону. При цьому виконавці комунальних послуг забезпечують деталізацію інформації щодо складових плати у рахунках споживача.

Відповідно до ст.ст. 13, 14 Закону України Про житлово-комунальні послуги з централізованого опалення та підігріву холодної води для потреб гарячого водопостачання віднесено до комунальних.

Приписами п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України Про житлово-комунальні послуги встановлено, що споживач, серед іншого, зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

За змістом ст.ст. 67,68 ЖК України наймач житлового приміщення у будинках державного і громадського житлового фонду зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги за затвердженими в установленому порядку тарифами - щомісяця.

Правила надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної і гарячої води і водовідведення, затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21 липня 2005 року (чинна на момент виникнення спірних правовідносин), також встановлюють обов`язок споживача оплачувати послуги у встановлені законом строки.

Відповідно до п. 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630 (чинна на момент виникнення спірних правовідносин), споживачі зобов`язані оплачувати комунальні послуги. Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим.

Відповідачі вказані послуги сплачують несвоєчасно та не в повному обсязі, в результаті чого, утворилася заборгованість, яка станом на 01.11.2025 року з урахуванням оплати відповідачів становить 28 762,84 грн про що було зазначено представником позивача у судовому засіданні та не оспорено відповідачем ОСОБА_1 ..

Розмір заборгованості підтверджується наданою суду відомістю нарахувань та оплати за послуги з теплопостачання.

Факт споживання відповідачами теплової енергії на потреби опалення та гарячої води з 2017 року по 2025 року /включно/ підтверджується актами про підключення опалення на початку опалюваних сезонів та актами про відключення опалення наприкінці опалюваних сезонів до житлового будинку, де розташована квартира відповідачів.

Вищезазначені акти на підключення та відключення опалення підписані та скріплені печатками уповноважених представників КП «Харківські теплові мережі», отже є належними та допустимим доказами.

Будь-яких доказів звернення відповідачів в установленому законодавством порядку з претензіями щодо надання неякісних житлово-комунальних послуг відповідачем не надані. Крім того відповідачем ОСОБА_1 у судовому засіданні не заперечувався факт наявності у заборгованості.

Споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами згідно п. 5 ч. 2 ст. 7 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги».

Згідно ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із ч. 1ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.

Згідно зі ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Вимогами статті 541 ЦК України визначено, що солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання.

Що стосується заявлених відповідачами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 вимог щодо застосування строку позовної давності, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 256 ЦК України, позовною давністю є строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Статтею 257ЦК України передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст.261ЦК України.)

Відповідно до частини першої статті 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку, а в силу частини третьої цієї статті після переривання перебіг позовної давності починається заново.

Правила переривання перебігу позовної давності суд застосовує незалежно від наявності чи відсутності відповідного клопотання сторін у справі, якщо в останніх є докази, що підтверджують факт такого переривання.

До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, може з урахуванням конкретних обставин справи належати, зокрема, часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу. При цьому якщо виконання зобов`язання передбачалося частинами або у вигляді періодичних платежів і боржник вчинив дії, що свідчать про визнання лише певної частини (чи періодичного платежу), то такі дії не можуть бути підставою для переривання перебігу позовної давності стосовно інших (невизнаних) частин платежу.

Заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту (стаття 267 ЦК України).

Верховний Суд у постанові від 23.12.2020 по справі № 127/23910/14-ц дійшов висновку, що правила переривання перебігу позовної давності застосовуються судом незалежно від наявності чи відсутності відповідного клопотання сторін у справі, якщо в останніх є докази, що підтверджують факт такого переривання. Часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій є тією дією, яка свідчить про визнання ним боргу. При цьому, якщо виконання зобов`язання передбачалося частинами або у вигляді періодичних платежів і боржник вчинив дії, що свідчать про визнання лише певної частини (чи періодичного платежу), то такі дії не можуть бути підставою для переривання перебігу позовної давності стосовно інших (невизнаних) частин платежу.

Так, при поданні позовної заяви 02.10.2025 року позивачем заявлено вимогу про стягнення заборгованості за період з 01.05.2017 року по 31.08.2025 року. В подальшому представником позивача було заявлено, що заборгованість стягується за період з 01.11.2020 року по 31.08.2025 року.

Як вбачається з розрахунків, що надані позивачем до суду, відповідачами протягом всього періоду заборгованості, періодично сплачувались грошові кошти в рахунок погашення наявної заборгованості, але не у повному обсязі, а лише частково, часткове погашення заборгованості сплачувалося в останній раз у грудні 2022 року. Крім того у жовтні 2025 року відповідачі частково сплатили заборгованість за надані послуги. З урахуванням викладено, суд вважає, що дані дії з боку відповідачів, свідчать про факт переривання строку позовної давності та відповідає вимогам статті 264 Цивільного Кодексу України, яка передбачає переривання перебігу строку позовної давності.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 367/6105/16-ц зроблено висновок, що сплив позовної давності, про застосування якої було заявлено стороною у справі, є самостійною підставою для відмови в позові. Для правильного застосування ч. 1 ст. 261 Цивільного кодексу України при визначенні початку перебігу позовної давності має значення не тільки безпосередня обізнаність особи про порушення її прав, а й об`єктивна можливість цієї особи знати про обставини порушення її прав.

Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2022 року у справі № 385/321/20 наголошував на тому, що перебіг позовної давності починається з моменту, коли у особи виникло право на подання позову у матеріально-правовому аспекті. Мається на увазі таке подання позову, з яким пов`язується судовий захист права або здійснення примусу до дотримання норм права. Перебіг позовної давності пов`язується з моментом, коли право позивача порушено і таке порушення не усувається.

При цьому, постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) введено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин. Було запроваджено обмежувальні заходи щодо протидії поширенню коронавірусу COVID-19, які безпосередньо впливають на виконання державою своєї соціальної, економічної, правозахисної функцій, було введено певні обмеження прав та свобод людини і громадянина.

Строк карантину неодноразово продовжувався.

Так, постановами Кабінету Міністрів України від 20 травня 2020 року № 392, від 22 липня 2020 року № 641, від 9 грудня 2020 року № 1236, № 104 від 17.02.2021 року, № 405 від 21.04.2021 року, № 611 від 16.06.2021 року, № 855 від 11.08.2021 року, № 981 від 22.09.2021 року, № 1336 від 15.12.2021 року, № 229 від 23.02.2022 року, № 630 від 27.05.2022 року, № 928 від 19.08.2022 року, № 1423 від 23.12.2022 року, № 383 від 25.04.2023 року (із змінами і доповненнями), карантин продовжений на всій території України з 22 травня 2020 року до 30 червня 2023 року.

Законом України від 30 березня 2020 року № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнено, зокрема, пунктом 12 такого змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину».

У пункті 12 розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України у редакції Закону України від 30 березня 2020 року № 540-IX перелічені всі статті цього Кодексу, які визначають строки позовної давності. І всі ці строки продовжено для всіх суб`єктів цивільних правовідносин на строк дії карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19).

Крім того, Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України № 2102-ІХ від 24 лютого 2022 року «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» (зі змінами), введено воєнний стан з 24 лютого 2022 року, дія якого неодноразово продовжувалася та триває на час розгляду справи.

Відповідно до Закону України від 15 березня 2022 року № 2120-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України було доповнено пунктом 19 такого змісту: «У період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року№ 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року№ 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану.».

За таких обставин, посилання відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на пропуск позивачем позовної давності не відповідає вимогам закону.

На підставі викладеного вище, враховуючи спірні цивільно-правові відносини між учасниками справи, які вирішуються тільки в судовому порядку, суд оцінивши достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, вимоги норм матеріального та процесуального права, приходить до висновку про стягнення з відповідачів в солідарному порядку на користь позивача суми заборгованості за спожиті послуги у розмірі 28 762,84 грн, тим самим задовольнивши позовні вимоги в даній частині.

Що стосується вимоги про стягнення інфляційних втрат та 3% річних, суд зазначає наступне.

Частиною другою статті 625 ЦК України передбачено обов`язок боржника сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також трьох процентів річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів у наслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання.

Оскільки заборгованість виникла за період до введення на території України воєнного стану, нараховані суми за прострочення виконання списанню не підлягають.

За несвоєчасну оплату послуг з постачання теплової енергії за період до лютого 2022 року відповідачу нараховано: інфляційні втрати в сумі 1420,36 грн; 3% річних в сумі 551,02 грн.

Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 08.11.2019 року у справі № 127/15672/16-ц остаточно визначила, що оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених статтею 625 ЦК України, за весь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на стягнення інфляційних втрат і 3 % річних виникає з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову, якщо основне зобов`язання боржником не виконано.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи викладене, вимоги про стягнення з відповідачів в солідарному порядку на користь позивача 3% річних від простроченої суми заборгованості та індексу інфляції також підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги задовольняються у повному обсязі, сплачений позивачем при зверненні до суду судовий збір у розмірі 2422,40 грн підлягає стягненню з відповідачів.

Згідно з пенсійним посвідченням № НОМЕР_2 від 24.12.2021 року, відповідач ОСОБА_1 є особою з інвалідністю ІІ групи.

Згідно з п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю.

Враховуючи викладене вище на відповідача ОСОБА_1 розповсюджуються пільги щодо сплати судового збору, у зв`язку з чим він підлягає звільненню від сплати судового збору.

Відповідно до ч. 6 ст.141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Зазначене стосується й випадку, коли рішення ухвалено на користь позивача, а відповідач звільнений від сплати судового збору (постанова Верховного Суду від 23 жовтня 2024 року у справі № 707/3057/22).

З урахуванням викладеного вище, суд зазначає, що із відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 слід стягнути судові витрати у вигляді оплати судового збору у загальній сумі 1 614,94 гривень, тобто по 807 грн 47 коп з кожної, що дорівнює 2/3 частині сплаченого позивачем судового збору.

Судові витрати у вигляді сплаченого судового збору у сумі 807,46 гривень, враховуючи положення ч.6 ст.141 ЦПК України, компенсуються позивачу за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача.

Таким чином витрати пов`язані з розглядом справи у сумі 89,62 грн підлягають стягненню з відповідачів у рівних частинах.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 89, 141, 259, 264-265, 274, 279, 280-282 ЦПК України, ст. ст. 525, 526, 617, 625 901, 903 ЦК України, ст. ст. 20-22 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», суд,

УХВАЛИВ :

Позовну заяву Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води задовольнити.

Стягнути в солідарному порядку з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_3 , РНОКПП - НОМЕР_2 , інші відомості відсутні, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_3 , РНОКПП - НОМЕР_3 , інші відомості відсутні, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_3 , РНОКПП - НОМЕР_4 , інші відомості відсутні, на користь Комунального підприємства "Харківські теплові мережі», юридична адреса: місто Харків, вулиця Мефодіївська, 11, ідентифікаційний код юридичної особи: 31557119, розрахунковий рахунок: НОМЕР_5 в ФХОУ АТ «Ощадбанк», МФО 351823, заборгованість за спожиті комунальні послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води у загальному розмірі 30 734,22 грн ( тридцять тисяч сімсот тридцять чотири гривні 22 копійки), яка складається із 25 709,76 грн за послугу з постачання теплової енергії за період з 01.11.2020 по 31.08.2025; 187,80 грн за абонентську плату за індивідуальним договором постачання теплової енергії за період з 01.07.2022 по 31.08.2025; 2 251,84 грн за послугу з постачання гарячої води за період з 01.02.2022 по 31.08.2025; 613,44 грн за абонентську плату за індивідуальним договором з постачання гарячої води за період з 01.07.2022 по 31.08.2025; інфляційні втрати в сумі 1 420,36 грн, 3 % річних в сумі 551,02 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь Комунального підприємства "Харківські теплові мережі» понесені судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 614,94 грн ( одна тисяча шістсот чотирнадцять гривень 94 копійки) по 807,47 грн ( вісімсот сім гривень 47 копійок) з кожної.

Судові витрати у вигляді сплаченого позивачем судового збору у сумі 807,46 грн ( вісімсот сім гривень 46 копійок) компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь Комунального підприємства "Харківські теплові мережі» витрати пов`язані з розглядом справи у сумі 89,62 грн ( вісімдесят дев`ять гривень 62 копійки) по 29,87 грн ( двадцять дев`ять гривень 87 копійок) з кожного.

Рішення може бути оскаржено повністю або частково учасниками справи, а також особами, які не брали у часті у справі, якщо суд вирішив питання про їх права, свободи, інтереси та (або) обов`язки до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи, що розглядається на офіційному порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки http://cz.hr.court.gov.ua

Суддя С.В. Клімова