Справа № 444/3905/25
УХВАЛА

"19" грудня 2025 р. м.Яворів

Яворівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Кондратьєвої Н.А.

з участю секретаря судових засідань Шандрук А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Яворові, за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Жовківського відділу державної виконавчої служби у Львівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, третя особа Жовківська державна нотаріальна контора про зняття обтяження накладеного на майно

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Жовківського ВДВС у Львівському районі Львівської області ЗМУМЮ, в якому просить скасувати обмеження зареєстроване 18.05.2006 року реєстратором Жовківською державною конторою за №3225561 у вигляді заборони на нерухоме майно, яке накладено на підставі постанови В4-57,03.05.2006 року ВДВС Жовківського району, об`єкт обтяження невизначене майно, все майно, власник ОСОБА_1 , та припинити дію обтяження.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що відповідно до рішення Яворівського районного суду Львівської області від 06.09.2021 року (справа №460/5651/18) на його ім`я на праві власності зареєстровано 1/2 частина квартири в АДРЕСА_1 , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав та інформацією з Державного реєстру прав власності на нерухоме майно. На даний час позивач має намір розпорядитися майном, однак довідався, що на належне йому майно накладено обтяження у вигляді заборони на все майно. Після звернення до Державного реєстратора він отримав відомості з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, в яких зазначено, що 18.05.2006 року реєстратором - Жовківською державною конторою зареєстровано обтяження №3225561 у вигляді заборони на нерухоме майно. Підставою обтяження зазначено "постанова В4-57, 03.05.2006 року ВДВС Жовківського району, об`єкт обтяження - невизначене майно, все майно, власник - ОСОБА_1 , код відсутній. Обтяження у вигляді заборони відчуження майна, яке є у його власності, створює перешкоди у здійсненні права володіти, користуватися та розпоряджатися майном. Для з`ясування всіх обставин накладення арешту він звернувся до Жовківської державної нотаріальної контори щодо зняття заборони з нерухомого майна, власником якого є він, оскільки така заборона накладена Жовківською державною конторою, в результаті чого йому повідомлено, що арешт на відчуження майна накладено на підставі постанови B4-57 від 03.05.2006 року ВДВС Жовківського району. Окрім цього він звертався до Жовківського ВДВС, де було повідомлено, що 03.05.2006 року було винесено постанову ВДВС РУЮ В4-57 про арешт майна боржника на підставі постанови Галицького районного суду м.Львова про накладення на ОСОБА_1 штрафу, однак про це йому нічого не відомо. Термін зберігання проваджень за постановами про адміністративні стягнення становить один рік, а тому всі обставини, які були підставою для винесення посадовими особами вказаної постанови, знищені, в результаті чого неможливо зняти накладений арешт. Зняти накладений арешт можливо лише за рішенням суду, а тому просить позов задовольнити.

Позивач в судове засідання не з`явився, його представник адвокат Панюра Н.Ф. скерувала на адресу суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить такі задовольнити.

Представник відповідача Жовківського відділу державної виконавчої служби у Львівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції в судове засідання не з`явилась, на адресу суду скерувала заяву про розгляд справи у відсутності представника виконавчої служби.

Представник третьої особи Жовківської державної нотаріальної контори в судове засідання не з`явився, на адресу суду скерував клопотання про розгляд справи у його відсутності, щодо позовних вимог не заперечує.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Частинами 4, 5 ст.268 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою постановлення судом ухвали в даній справі, призначеній до розгляду на 16 грудня 2025 року, є дата складення повного тексту ухвали 19 грудня 2025 року.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи, перевіривши зібрані по справі матеріали, суд дійшов висновку, що провадженням по справі слід закрити з огляду на наступне.

Судом встановлено, що згідно із Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкт №445282886 від 26.09.2025 року, накладена заборона на нерухоме майно (невизначене майно, все майно) ОСОБА_1 , реєстраційний номер обтяження 3225561, зареєстровано 18.05.2006 року реєстратором Жовківська державна нотаріальна контора, підстава обтяження постанова В4-57, 03.05.2006 року, ВДВС Жовківського району.

Постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Жовківського району управління юстиції №В4/57 від 03.05.2006 року, на підставі постанови Галицького районного суду м.Львова від 28.08.2002 року, накладено арешт на все майно, що належить ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

На підставі Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №295943643 від 24.01.2022 року, ОСОБА_1 на праві приватної спільної часткової власності належить квартири АДРЕСА_3 .

Згідно відповіді Жовківського ВДВС у Львівському районі Львівської області №27648 від 23.09.2025 року, на виконанні у Відділі перебувало виконавче провадження щодо примусового виконання постанови №б/н, винесеної 28.08.2002 року Галицьким районним судом м.Львова про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави штрафу. Державним виконавцем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, 03.05.2006 року було винесено постанову про арешт майна боржника №В4/57 та скеровано таку до Жовківського ДНК. Встановити обставини, які були підставою для винесення посадовими особами Жовківського ВДВС РУЮ постанови №В4-57 від 03.05.2006 року не вбачається можливим, оскільки строк зберігання таких закінчився. Враховуючи наведене, не вбачається можливим і зняття накладеного арешту та оголошення заборони на його відчуження згідно зазначеної постанови.

Частиною першою ст. 2 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Положеннями ч. 1 ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України регламентовано, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до частини першої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Так, відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

У разі, якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України. Інші особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, що передбачено Законом України «Про виконавче провадження».

Оскільки позивач ОСОБА_1 був боржником у виконавчому провадженні, суд дійшов висновку про те, що він не може пред`являти позов про зняття обтяження накладеного на майно, оскільки законом у цьому випадку передбачений інший спосіб судового захисту, а саме оскарження боржником рішення, дій, бездіяльності державного виконавця в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду.

У постанові від 01 грудня 2021 року у справі №201/6486/20, предметом розгляду якої було зняття арешту, накладеного на майно позивача, як боржника в межах виконавчого провадження (яке на час подачі позову було завершене та знищене) Верховний Суд зазначив, що суди зробили правильний висновок про відмову у відкритті провадження у справі за вимогами про зняття арешту з майна, оскільки законом передбачений інший спосіб судового захисту - оскарження боржником рішення, дій, бездіяльності державного виконавця в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України, а не в позовному провадженні.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати касаційного цивільного суду від 24 травня 2021 року у справі №712/12136/18 зроблено висновок, що боржник, як сторона виконавчого провадження, у разі незгоди з арештом, який накладений державним або приватним виконавцем під час примусового виконання судового рішення, не може пред`являти позов про зняття арешту з майна та бути позивачем за таким позовом, оскільки має право на оскарження дій державного виконавця в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України. Якщо суд помилково прийняв позов до розгляду, під час судового розгляду він має закрити провадження у справі з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 255 ЦПК України.

У постановах Верховного Суду від 29 вересня 2021 року у справі №234/18525/19 та від 20 жовтня 2021 року у справі № 236/789/21 вказано, що в разі, якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем або приватним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України. Інші особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, що передбачено Законом України «Про виконавче провадження». Установивши, що позивач є боржником у виконавчому провадженні, суди першої та апеляційної інстанцій не врахували того, що ця особа не може пред`являти позов про зняття арешту з майна, оскільки законом у цьому випадку передбачений інший порядок судового захисту, а саме оскарження боржником рішення, дій чи бездіяльності державного виконавця або приватного виконавця в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України. Помилково прийнявши позов до розгляду, під час судового розгляду суд повинен закрити провадження у справі з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 255 ЦПК України. Отже, суди попередніх інстанцій помилково розглянули справу по суті та не врахували того, що арешт накладено на майно особи, яка є боржником у виконавчому провадженні, з метою забезпечення виконання рішення суду, а тому він не може виступати позивачем у цій справі й така справа не підлягає розгляду в позовному провадженні, а отже, провадження у справі підлягає закриттю на підставі пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України.

Вказане також підтверджується також правовою позицію Верховного Суду у постанові від 27.03.2024 року у справі №303/6292/20.

Звертаючись до суду із зазначеним позовом, позивач обґрунтував свої вимоги тим, що накладення арешту на майно порушує його права, як власника, захист якого передбачено статтею 41 Конституції України, статтями 317, 319, 321 ЦК України.

Суд вважає, що за змістом поданої позовної заяви між сторонами немає спору про право власності на майно, на яке накладено арешт і таке право позивача ніким не оспорюється, тому заява про звільнення майна з під арешту повинна розглядається в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Таким чином, враховуючи суб`єктний склад учасників справи, характер правовідносин, що склались між ними, суд дійшов висновку, що вимоги позивача не підлягають вирішенню в порядку позовного провадження, у зв`язку з чим провадження у цивільній справі підлягає закриттю на підставі пункту 1 частини 1 статті 255 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 247, 255, 353, 447 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Провадження у цивільній справі за ОСОБА_1 до Жовківського відділу державної виконавчої служби у Львівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, третя особа Жовківська державна нотаріальна контора про зняття обтяження накладеного на майно - закрити.

Роз`яснити позивачу право на звернення до суду зі скаргою на рішення, дії, бездіяльність державного виконавця відповідно до правил розділу VII ЦПК України.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Повний текст ухвали складено 19.12.2025 року.

Повне найменування сторін та інших учасників справи.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідач Жовківський відділ державної виконавчої служби у Львівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, , юридична адреса: м.Жовква, вул. Воїнів УПА, 35 Львівського району Львівської області.

Третя особа Жовківська державна нотаріальна контора, , юридична адреса: м.Жовква, вул. Воїнів УПА, 1 Львівського району Львівської області.

Суддя Наталія КОНДРАТЬЄВА