_________________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2/947/7011/25
УХВАЛА

про відмову в затвердженні мирової угоди

19.12.2025

Київський районний суд м.Одеси в складі:

головуючого судді Куриленко О.М.,

за участі секретаря судового засідання Петрової А.М.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні спільну заяву позивача ОСОБА_1 та відповідача ОСОБА_3 про затвердження мирової угоди по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання права спільної сумісної власності на особисте майно одного з подружжя,

ВСТАНОВИВ:

30 жовтня 2025 року позивач звернулася до суду з позовом та просила ухвалити рішення, яким: визнати право спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на квартиру АДРЕСА_1 .

Ухвалою судді від 31.10.2025 року провадження у справі було відкрито та призначено підготовче судове засідання.

Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду сповіщені належним чином у порядку ст.ст. 128-130 ЦПК України.

У судовому засіданні, призначеному на 19.12.2025 року, позивач ОСОБА_1 просила затвердити мирову угоду, а провадження у справі закрити.

Представника відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_2 , у судовому засіданні, також просив затвердити мирову угоду та провадження у справі закрити.

Судом встановлено, що сторонами було досягнуто згоди по усіх спірних питаннях, у зв`язку з чим звернулись до суду з заявою про укладення мирової угоди від 10.12.2025 року, відповідно до якої: «Сторони Мирової угоди: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована адресою: АДРЕСА_2 позивачка; ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 відповідач, від імені та в інтересах якого діє адвокатка Адабаш Світлана Аксентіївна на підставі договору про надання правничої допомоги від 04.12.2025 року, повноваження підтверджуються ордером без обмеження повноважень, які є сторонами (надалі - Сторони) у справі № 947/41380/25 про визнання права спільної сумісної власності на особисте майно одного з подружжя, яка перебуває у провадженні судді Київського районного суду м. Одеси Куриленко О.М., діючи свідомо, добровільно, за взаємною згодою і попередньо досягнутими домовленостями, без будь-якого примусу з будь-якого боку, розуміючи значення своїх дій та їх правові наслідки, керуючись положеннями діючого процесуального законодавства, а саме ст. 207, 255 ЦПК України, дійшли до висновку про можливість врегулювати спірні сімейні правовідносини, які стосуються майна подружжя, в результаті чого уклали мирову угоду (надалі - Мирова угода) на наступних умовах:

1. Предмет мирової угоди

1.1. Сторони визнають, що майно, яке є предметом позову у зазначеній справі, а саме: квартира АДРЕСА_1 , загальною площею 66,2 кв.м, житловою 38,6 кв.м (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01), яка належить на праві приватної власності ОСОБА_3 , набуло ознак спільної сумісної власності подружжя внаслідок того, що ОСОБА_1 погасила заборгованість ОСОБА_3 за Договором позики від 29.07.2016 року, посвідченим приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Бураковою О.І. за реєстровим № 650, у повному обсязі в сумі 767 000 (сімсот шістдесят сім тисяч) гривень 00 копійок за рахунок власних коштів, отриманих від продажу її особистого майна.

2. Умови врегулювання спору

2.1. ОСОБА_3 передає у власність ОСОБА_1 квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 66,2 кв.м, житловою 38,6 кв.м (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01).

2.2. ОСОБА_3 визнає за ОСОБА_1 особисте право приватної власності на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 66,2 кв.м, житловою 38,6 кв.м (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01).

2.3. Право власності ОСОБА_3 на зазначену квартиру у зв`язку з укладенням цієї Мирової угоди припиняється. Оригінали всіх правовстановлюючих документів на квартиру (свідоцтво про право власності, серія та номер: НОМЕР_3 , виданий 19.04.2000, видавник: Управління житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської ради; свідоцтво про право на спадщину, серія та номер: 757, виданий 27.05.2015, видавник: приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Мазаратій І.В.; декларація про готовність об`єкта до експлуатації, серія та номер: ОД76, виданий 04.09.2018, видавник: Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради) ОСОБА_3 передає ОСОБА_1 при підписанні цієї Мирвої угоди.

2.4. ОСОБА_1 відмовляється від будь-яких інших майнових претензій до ОСОБА_3 , які могли виникнути в період перебування у шлюбі та після його розірвання.

2.5. ОСОБА_3 відмовляється від будь-яких майнових претензій до ОСОБА_1 , які могли виникнути в період перебування у шлюбі та після його розірвання.

2.6. Наслідки відмови від позовних вимог у вигляді неможливості повторно звернутися з аналогічними позовними вимогами до суду, передбачені ч. 3 ст. 206 ЦГЖ України, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 відомі та зрозумілі.

3. Заключні положення

3.1. Сторони підтверджують, що усі вищевикладені умови відповідають їх волевиявленню і породжують настання бажаних наслідків, які відповідають їх дійсним інтересам.

3.2. Сторони підтверджують, що умови Мирової угоди не суперечать закону та не порушують права, свободи чи інтереси їх самих, їх дітей ( ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ) та будь-яких інших осіб.

3.3. Ця Мирова угода набуває силу з моменту її затвердження Київським районним судом м. Одеси шляхом постановления відповідної ухвали та набуття нею законної сили.

3.4. Мирова угода складена українською мовою, зрозумілою підписантам, у трьох оригінальних примірниках: два примірники для кожної із Сторін Мирової угоди і один для суду та подальшого зберігання її в матеріалах справи № 947/41380/25».

Суд, проаналізувавши зміст мирової угоди, дослідивши матеріали справи, вважає, що умови мирової угоди суперечать закону, порушують права та інтереси іншої особи, виходять за межі позовних вимог, виходячи з наступного.

Відповідно до частини першої статті 207 ЦПК України мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на підставі взаємних поступок і має стосуватися лише прав та обов`язків сторін. У мировій угоді сторони можуть вийти за межі предмета спору за умови, що мирова угода не порушує прав чи охоронюваних законом інтересів третіх осіб.

Сторони можуть укласти мирову угоду і повідомити про це суд, зробивши спільну письмову заяву, на будь-якій стадії судового процесу.

Згідно з пунктами 1, 2 частини п`ятої статті 207 ЦПК України якщо умови мирової угоди суперечать закону чи порушують права, свободи чи інтереси інших осіб, є не виконуваними, або одну із сторін мирової угоди представляє її законний представник, дії якого суперечать інтересам особи, яку він представляє, суд постановляє ухвалу про відмову у визнанні мирової угоди і продовжує судовий розгляд.

При визнанні мирової угоди цивільний процесуальний закон покладає на суд обов`язок перевірити чи не суперечать умови мирової угоди закону, чи не порушують такі умови права, свободи та інтереси інших осіб, чи не суперечать дії законного представника однієї із сторін мирової угоди інтересам особи, яку він представляє, чи мають представники сторін відповідні повноваження на укладення мирової угоди та роз`яснити сторонам наслідки визнання мирової угоди.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З урахуванням наведених норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси.

Також, виходячи з положень ст.ст.11,13, 202 ЦК України затверджена судом мирова угода має відповідати загальним принципам цивільного законодавства та підлягає виконанню.

Отже, за своєю правовою природою мирова угода це договір, який укладається сторонами з метою припинення спору, на умовах погоджених сторонами, свідчить про врегулювання судового спору між сторонами та є завершенням судового провадження.

Визнанням мирової угоди суд засвідчує відповідність умов цієї угоди вимогам закону та дотримання балансу законних прав та інтересів сторін, дотримання вимог (принципу) справедливості судового рішення у спосіб визначений в умовах мирової угоди.

Тобто, мирова угода є двостороннім правочином, здійснена на вільному волевиявленні сторін, спрямована на врегулювання спору шляхом взаємних поступок. Метою мирової угоди має бути врегулювання спору, що виник між сторонами у справі, тобто спору який є предметом судового розгляду. При цьому, мирова угода має стосуватися лише прав та обов`язків сторін, її умови не мають суперечити закону чи порушувати права чи охоронювані законом інтереси інших осіб.

Предметом даного судового розгляду є визнання права спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на квартиру АДРЕСА_1 .

Як вбачається із змісту поданої до суду мирової угоди, ОСОБА_3 визнає за ОСОБА_1 особисте право приватної власності на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 66,2 кв.м, житловою 38,6 кв.м (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01).

Аналізуючи зміст вказаної мирової угоди вбачається, що відповідач визнає за позивачем право приватної власності на усю квартиру, що свідчить про відсутність спору між сторонами як передумови для звернення до суду з даним позовом.

Крім того, згідно відомостей Реєстру виконавчих проваджень, відповідач є боржником за відкритими виконавчими провадженнями щодо стягнення з нього заборгованості, його майно перебуває під арештами. Тому відчуження квартири на користь позивача може призвести до порушення прав третіх осіб, які не залучені до участі у справі.

Тобто, затвердження мирової угоди у такій редакції не є можливим, адже, розгляд таких даних вимог є передчасним та суперечить закону, порушує права та охоронювані законом інтереси третіх осіб, а тому у її затвердженні слід відмовити.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 3,5, 10-13, 133, 207-208, 255, 258-261, 353 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви позивача ОСОБА_1 та відповідача ОСОБА_3 про затвердження мирової угоди по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання права спільної сумісної власності на особисте майно одного з подружжя, відмовити.

Продовжити розгляд справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання права спільної сумісної власності на особисте майно одного з подружжя.

Ухвала окремо від рішення оскарженню не підлягає.

Суддя О. М. Куриленко