Справа № 703/7471/25
22 грудня 2025 року Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі:
головуючого судді Ігнатенко Т.В.
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Капля Аліна Степанівна, до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,
06 листопада 202 року, поштовим відправленням, на адресу Смілянського міськрайонного суду Черкаської області надійшла вищевказана позовна заява фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Капля А.С., в якому позивач просить суд стягнути з ОСОБА_2 на її користь 6924 гривні 00 копійок шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, судовий збір у сумі 1211 гривень 20 копійок та судові витрати на професійну правничу допомогу у сумі 3000 гривень 00 копійок.
Позов обґрунтовує тим, що 14 лютого 2022 року між Товариством з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Гардіан» та ОСОБА_2 було укладено Договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс) №ЕР-208145096, забезпечений транспорт «AUDI 100», д.н.з. НОМЕР_1 .
25 листопада 2022 року о 20 годині 30 хвилин в м. Сміла по вул. Рєпіна , 45, мала місце дорожньо-транспортна пригода, за участю транспортного засобу «AUDI 100», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 та транспортного засобу «PEUGEOT 307», д.н.з. НОМЕР_2 . Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено транспортний засіб «PEUGEOT 307», д.н.з. НОМЕР_2 , з вини ОСОБА_2 , цивільно-правова відповідальність, як водія автомобіля «AUDI 100», д.н.з. НОМЕР_1 , була застрахована у ТДВ «СК «Гардіан», згідно Договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а саме поліс №ЕР-208145096.
Винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124, 122-4 КУпАП, визнано ОСОБА_2 , який керував автомобілем «AUDI 100», д.н.з. НОМЕР_1 , що підтверджується постановою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області у справі №703/3923/22 від 21 грудня 2022 року.
У зв`язку з тим, що відповідач залишив місце дорожньо-транспортної пригоди, що підтверджується постановою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 21 грудня 2022 року у справі №703/3923/22, то ТДВ «СК «Гардіан» має право зворотної вимоги (регресу) до ОСОБА_2 на суму 6924 гривні 00 копійок.
14 серпня 2025 року між ТДВ «СК «Гардіан» та ФОП ОСОБА_1 укладено договір 1/Г про відступлення прав вимоги, відповідно до умов якого право грошової вимоги від ТДВ «СК «Гардіан» до ОСОБА_2 перейшло до ФОП ОСОБА_1 .
Отже, на теперішній час відповідно до договору про відступлення права вимоги №1/Г від 14 серпня 2025 року відбулося процесуальне правонаступництво у зв`язку із зміною кредитора у зобов`язанні, а саме зміни первісного кредитора ТДВ «СК «Гардіан» на нового кредитора правонаступника ФОП ОСОБА_1 .
За вказаних обставин, позивач ФОП ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Капля А.С., звернулася до суду з даним позовом.
Ухвалою судді від 18 листопада 2025 року, після усунення позивачем та її представником недоліків позовної заяви, відкрито провадження у цивільній справі за вищевказаним позовом, вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та відповідачу встановлено строк для подачі до суду відзиву на позовну заяву.
Згідно ч.13 ст.7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Клопотань від учасників справи про проведення судового засідання з повідомленням (викликом) сторін відповідно до частини 5 статті 279 ЦПК України не надходило.
Відповідач ОСОБА_2 у встановлений судом строк відзиву на позовну заяву ФОП ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Капля А.С., до суду не подав, будь-яких клопотань чи заяв про неможливість подання відзиву у встановлений судом строк від відповідача не надходило.
Частиною 8 статті 178 ЦПК України передбачено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.
За відсутності доказів поважності причин неподання учасниками розгляду заяв по суті справи, суд вирішив розглянути справу за наявними матеріалами справи. Водночас, суд враховує, що з моменту відкриття провадження у справі сплив достатній строк, для подання всіма учасниками справи своїх доводів, заперечень, відзивів, доказів тощо.
У зв`язку з ненаданням відповідачем відзиву, зважаючи на те, що позивач не висловив своїх заперечень проти заочного розгляду справи, розгляд справи проведено в порядку заочного розгляду, передбаченого глави 11 ЦПК України, про що судом постановлено ухвалу.
Суд, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази, приходить до наступного.
Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є невід`ємною частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.
Згідно ч.1 ст.4 та ч.1 ст.5 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Відповідно до ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Згідно ч.1 та ч.2 ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Відповідно до ст.79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
Згідно ч.1 ст.80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Відповідно до ч.1, 5 та 6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Постановою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 21 грудня 2022 року, яка набрала законної сили 03 січня 2023 року, у справі №703/3923/22, 3/703/1684/22, ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, 122-4 КУпАП, та, відповідно до ст.36 КУпАП, призначено покарання у вигляді штрафу на користь держави у розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 гривень 00 копійок (а.с.12-13).
Як вбачається з вищевказаної постанови, судом встановлено: « ОСОБА_2 25 листопада 2022 року о 20 годині 30 хвилин в м. Сміла по вул. Рєпіна, 45, керував транспортним засобом Ауді 100, д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись заднім ходом, не впевнився у безпечності, скоїв наїзд на припаркований транспортний засіб Пежо 307, д.н.з. НОМЕР_2 , при дорожньо-транспортній пригоді завдана шкода власнику Пежо 307, д.н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_3 , транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим порушив вимоги п.10.9 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ст.124 КУпАП.
Також, ОСОБА_2 25 листопада 2022 року о 20 годині 40 хвилин в м. Сміла по вул. Рєпіна, 45, керував транспортним засобом Ауді 100, д.н.з. НОМЕР_1 , здійснив зіткнення з транспортним засобом Пежо 307, д.н.з. НОМЕР_2 , будучи причетним до дорожньо-транспортної пригоди залишив місце пригоди та поїхав в невідомому напрямку, чим порушив вимоги п.2.10 «а» Правил дорожнього руху за що відповідальність передбачена ст.122-4 КУпАП».
Згідно ч.6 ст.82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Згідно ст.979 ЦК України, договір страхування укладається відповідно до цього Кодексу, Закону України "Про страхування", інших законодавчих актів. Законом може бути встановлено обов`язок фізичної або юридичної особи укласти договір страхування (обов`язкове страхування). Вимоги щодо укладення договорів страхування за окремими класами страхування/категоріями страхових ризиків для врегулювання правовідносин, за якими вимагається обов`язкова наявність договору, можуть бути визначені законодавством.
Відповідно до преамбули Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01 липня 2004 року №1961-IV (чинний на день виникнення спірних правовідносин), цей Закон регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі - обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності) і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.
Згідно п.1.8 ст.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01 липня 2004 року №1961-IV (чинний на день виникнення спірних правовідносин), страховий поліс - єдина форма внутрішнього договору страхування, яка посвідчує укладення такого договору.
Відповідно до ст.11 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01 липня 2004 року №1961-IV (чинний на день виникнення спірних правовідносин), страховик подає інформацію про укладені та достроково припинені договори обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності до централізованої бази даних у порядку, встановленому у положенні про централізовану базу даних щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, яке затверджується Уповноваженим органом за поданням МТСБУ.
Як вбачається з роздруківки Перевірки чинності внутрішнього страхування, поліс №208145096, відповідно до якого цивільно-правова відповідальності власника автомобіля «AUDI 100», держаний номерний знак НОМЕР_1 , була застрахована в ТДВ «СК «Гардіан», станом на 25 листопада 2022 року був чинний (а.с.28).
Відповідно до п.22.1 ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01 липня 2004 року №1961-IV (чинний на день виникнення спірних правовідносин), у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Згідно ст.29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01 липня 2004 року №1961-IV (чинний на день виникнення спірних правовідносин), у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.
Відповідно до п.34.2 ст.34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01 липня 2004 року №1961-IV (чинний на день виникнення спірних правовідносин), протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний направити свого представника (працівника або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.
Згідно п.35.1 ст.35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01 липня 2004 року №1961-IV (чинний на день виникнення спірних правовідносин), для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування.
28 листопада 2022 року ОСОБА_3 , відповідно до ст.33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» повідомив ТДВ «СК «Гардіан» про вищевказану дорожньо-транспортну пригоду, в якій було пошкоджено його транспортний засіб «PEUGEOT 307 SW», д.н.з. НОМЕР_2 , з вини водія автомобіля «AUDI 100», д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_2 , відповідальність якого була застрахована в ТДВ «СК «Гардіан» відповідно до полісу ОСЦПВВНТЗ №ЕР-208145096 з терміном дії з 17 лютого 2022 року по 16 лютого 2023 року (а.с.14).
Крім того, 28 листопада 2022 року ОСОБА_3 звернувся до ТДВ «СК «Гардіан» з заявою про виплату страхового відшкодування, в якій, у зв`язку з тим, що в дорожньо-транспортній пригоді, яка сталася 25 листопада 2022 року відповідальним за заподіяння шкоди визнано ОСОБА_2 цивільно-правова відповідальність якого застраховано за договором (полісом) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №ЕР-208145096 від 14 лютого 2022 року, просив, на підставі Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01 липня 2004 року №1961, зі змінами та доповненнями, оцінити та відшкодувати шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що пов`язана з пошкодженням транспортного засобу «PEUGEOT 307 SW», д.н.з. НОМЕР_2 , а виплату страхового відшкодування сплатити за реквізитами: НОМЕР_3 в АТ КБ «Приватбанк» (а.с.15).
Як вбачається з Акту про узгодження розміру страхового відшкодування від 06 грудня 2022 року, потерпілий ОСОБА_3 та страховик ТДВ «СК «Гардіан», який за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №ЕР-208145096 від 14 лютого 2022 року має зобов`язання щодо здійснення страхового відшкодування потерпілому внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 25 листопада 2022 року за участю автомобіля AUDI 100 ( НОМЕР_1 ), та автомобіля PEUGEOT 307 SW ( НОМЕР_2 ), дійшли згоди, що загальний розмір страхового відшкодування по зазначеній у п.1 цього Акту події, за вирахуванням франшизи у розмірі 2600 гривень 00 копійок, становить 6924 гривні 00 копійок. Страхове відшкодування підлягає сплаті в строку до 20 грудня 2022 року згідно із Полісом №ЕР-208145096 від 14 лютого 2022 року та у відповідності до вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (а.с.16-зворот),
Відповідно до п.п. «в» п.38.2.1 ст.38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01 липня 2004 року №1961-IV (чинний на день виникнення спірних правовідносин), страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником).
Враховуючи, що після вчинення вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_2 , який керував автомобілем «AUDI 100», д.н.з. НОМЕР_1 , та цивільно-правова відповідальність якого була застрахована в ТДВ «СК «Гардіан», згідно полісу №ЕР-208145096, самовільно залишив місце пригоди та страховик здійснив страхове відшкодування завданої ОСОБА_2 шкоди, у страховика ТДВ «СК «Гардіан» виникло право регресного позову до ОСОБА_2 у розмірі виплаченого страхового відшкодування.
За приписами п.1 ч.1 ст.512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Відповідно до ч.1 ст.513 ЦК України, правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.
Згідно ст.514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину.
14 серпня 2025 року між ТДВ «СК «Гардіан» («Первісний кредитор») та суб`єктом підприємницької діяльності ФОП ОСОБА_1 укладено Договір №1/Г про відступлення права вимоги (а.с.7).
Відповідно до платіжної інструкції №200 від 20 серпня 2025 року, ФОП ОСОБА_1 перерахувала на рахунок ТДВ «СК «Гардіан» грошові кошти у сумі 140 542 гривні 89 копійок, як оплату за договором відступлення права вимоги №1/Г від 14 серпня 2025 року (а.с.10).
Доказів перерахування відповідачем ОСОБА_2 страхової виплати у вищевказаній сумі як позивачу, так і ТДВ «СК «Гардіан», матеріали справи не містять.
Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України, шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно ч.1 ст.1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.
Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Згідно ст.1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.
У відповідності до п.4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року за №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» судам роз`яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до ст.ст.1166, 1187 ЦК України, шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки,- незалежно від наявності вини.
Відповідно до ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
На підставі вищевикладеного та приймаючи до уваги, що відповідачем відзиву на позовну заяву та заперечень не подано, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ФОП ОСОБА_1 , в інтересах якої дії адвокат Капля А.С., підлягають задоволенню у повному обсязі.
Відповідно ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно платіжної інструкції №221 від 14 листопада 2025 року, позивачем при поданні даної позовної заяви до суду сплачено судовий збір в сумі 1211 гривень 20 копійок (а.с.40).
Враховуючи, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути сплачений при подачі позову судовий збір в сумі 1211 гривень 20 копійок.
Також, відповідно до ч.1 та ч.3 ст.133 та ч.1-3 ст.137 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Згідно ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою.
Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Разом з цим, Договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
20 серпня 2025 року між ФОП ОСОБА_1 («Довіритель») та ОСОБА_4 («Адвокат») укладено Договір №4 про надання правової допомоги (а.с.29).
Відповідно до п.1.1 зазначеного Договору, за цим договором адвокат зобов`язується вчинити від імені та за рахунок клієнта юридичні дії з метою стягнення суми заборгованості з фізичних та юридичних осіб, відповідальних за завдані збитки, до яких клієнт має право зворотної вимоги відповідно до договору про відступлення права вимоги №1/Г від 14 серпня 2025 року.
Згідно Акту приймання-передачі наданих послуг від 23 серпня 2025 року за договором про надання правової допомоги №4 від 20 серпня 2025 року, ФОП ОСОБА_1 та адвокат Капля А.С. склали даний Акт про наступне: адвокат надав, а клієнт отримав правову допомогу в підготовці (написанні) та поданні позовної заяви до Смілянського міськрайонного суду Черкаської області про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Вартість послуг виконавця за цим Актом складає 3000 гривень 00 копійок. Замовник не має жодних претензій до якості наданих виконавцем послуг (а.с.30).
Відповідно до закріпленого на законодавчому рівні принципу співмірності, розмір витрат на послуги адвоката при їхньому розподілі визначається з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, ціни позову, а також значення справи для сторони.
Ґрунтуючись на вказаному принципі, при здійсненні дослідження та оцінки наданих сторонами доказів суд враховує, зокрема, пов`язаність витрат на правову допомогу з розглядом справи, обґрунтованість витрат, їхню пропорційність до предмета спору, а також виходить з критеріїв: їхньої реальності (тобто встановлення їхньої дійсності та необхідності); розумності їхнього розміру (виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін).
Отже, суд може зменшити розмір понесених витрат на правничу допомогу, якщо обсяг робіт і час, витрачений на підготовку документів, є явно неспівмірним із складністю виконаних адвокатом робіт.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12 травня 2020 року у справі №904/4507/18 вказала на те, що при визначенні суми відшкодування судових витрат суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (п.21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц).
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.
У додатковій постанові Верховного Суду у складі Касаційного цивільного суду від 08 вересня 2021 року у справі №206/6537/19 (провадження № 61-5486св21) зазначено, що попри волю сторін договору визначати розмір гонорару адвоката, суд не позбавлений права оцінювати заявлену до відшкодування вартість правничої допомоги на підставі критеріїв співмірності, визначених частиною четвертою статті 137 ЦПК України.
Так, у справі «East/West Alliance Limited» проти України» Європейський суд із прав людини, оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10 % від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. В пункті 269 рішення у цій справі Суд зазначив, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.
Вирішуючи питання щодо розподілу понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу, суд враховує, що публічний інтерес до справи відсутній, справа належить до категорії незначної складності, має невелику ціну позову, справу розглянуто у порядку спрощеного провадження та правові позиції у цій категорії справ є усталеними, та приходить до висновку, що заявлена ФОП ОСОБА_1 сума судових витрат на правничу допомогу у розмірі 3000 гривень 00 копійок є завищеною, непропорційною та неспівмірною із ціною позову, яка складає 6924 гривні 00 копійок.
З врахуванням вищевикладене, оцінивши подані стороною позивача докази на підтвердження понесених витрат на правову допомогу, виходячи із принципу співмірності та розумності судових витрат, критерію реальності адвокатських витрат, а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, з урахуванням її складності, необхідних процесуальних дій сторони, часу, витраченого адвокатом на надання правової допомоги, якості підготовлених документів, суд вважає за необхідне зменшити розмір витрат ФОП ОСОБА_1 на професійну правничу допомогу, які підлягають до стягнення з відповідача на користь позивача, з 3000 гривень 00 копійок до 1000 гривень 00 копійок.
На підставі вищевикладеного, відповідно до ст.979, 1166, 1187, 1188 ЦК України, Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», та керуючись ст.4, 5, 13, 76-82, 89, 141, 247, 258-259, 263-265, 268, 272-273,280, 352, 354-355 ЦПК України,
Позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Капля Аліна Степанівна, до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 , на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 , рахунок IBAN НОМЕР_7 у АТ КБ «Приватбанк», МФО 305299, завдану шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у сумі 6 924 (шість тисяч дев`ятсот двадцять чотири) гривні 00 копійки, витрати по сплаті судового збору у сумі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 (двадцять) копійок та витрати на правничу допомогу у сумі 1000 (одна тисяча) гривень 00 копійок, а всього 9 135 (дев`ять тисяч сто тридцять п`ять) гривень 20 (двадцять) копійок.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, який його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин.
Рішення може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а якщо рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, учасник справи має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Сторони у справі:

Позивач фізична особа-підприємець ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 .

Відповідач ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 .

Головуючий Т.В. Ігнатенко