23.12.2025 Справа № 363/4806/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2025 року Вишгородський районний суд Київської області в складі головуючого судді Лукач О.П., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШН» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

19.08.2025 до Вишгородського районного суду Київської області, через систему «Електронний суд», представником позивача адвокатом Пархомчуком С.В. подано вказану позовну заяву, у якій просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № /250052 від 24.02.2020 у розмірі 8 172, 00 грн, а також судові витрати - сплачений позивачем судовий збір у розмірі 2 422, 40 грн.

В обґрунтування позовної заяви зазначено, що 24.02.2020 між ТОВ «Гоуфінгоу» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № /250052, відповідно до якого відповідачу надано кредит в сумі 2400,00 грн на строк 30 днів зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 1,85% на добу. На виконання умов договору товариство свої зобов`язання виконало належним чином, перерахувавши відповідачу кредитні кошти в сумі 2400 грн за реквізитами платіжної картки № 5457-08ХХ-ХХХХ-0192, проте останній своїх зобов`язань належним чином не виконав, порушивши умови кредитного договору, в результаті чого станом на 26.05.2025 року загальний розмір заборгованості за кредитним договором становить у розмірі 8 172, 00 грн, яка складається з: простроченої заборгованості за сумою кредиту в розмірі 2 400, 00 грн, простроченої заборгованості за процентами в розмірі

5 772,00 грн. 31.05.2021 між ТОВ «Гоуфінгоу» та ТОВ «ФК «Сіті Фінанс Груп» укладено договір факторингу № 1-31/05/21 відповідно до умов якого первісний кредитор відступив до ТОВ «ФК «Сіті Фінанс Груп» за плату належні йому права вимоги до боржників вказаних в реєстрі боржників втому числі право вимоги за кредитним договором № /250052 від 24.02.2020 укладеним з відповідачем. 03.06.2021 ТОВ «ФК «Сіті Фінанс Груп», як новий кредитор, відповідно до умов договору відступлення права вимоги № 1-03/06/2021, відступив право вимоги за кредитним договором № /250052 від 24.02.2020 до ТОВ «ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШН». Відтак, позивач наділений правом вимоги до відповідача за кредитним договором № /250052 від 24.02.2020. Оскільки, відповідач відмовляється повернути кошти, з його боку відносно позивача має місце свідоме порушення зобов`язання, а тому позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Після виконання судом вимог частин шостої та восьмої статті 187 ЦПК України, встановлено, що місце проживання відповідача ОСОБА_1 зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 , тобто за іншою адресою, ніж зазначено у позовній заяві.

Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 01.09.2025 позовну заяву залишено без руху та надано позивачу (представнику) строк для усунення недоліків, зазначених у вказаному судовому рішенні.

08.09.2025 до суду, через систему «Електронний суд», на виконання вимог ухвали суду від 01.09.2025, представником позивача подано заяву про усунення недоліки, долучивши до неї докази про надсилання відповідачу копію позовної заяви з додатками на адресу зареєстрованого місця проживання, встановлену судом.

Ухвалою суду від 09.09.2025 у справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику сторін, оскільки зазначений спір є малозначним та враховуючи положення статей 274, 279 ЦПК України.

Позивачу та його представнику, у порядку, встановленому статтею 14 ЦПК України, було надіслано копію ухвали про відкриття провадження у справі.

З урахуванням того, що 05.09.2025, відповідно до статей 43, 177 ЦПК України, позивачем надіслано відповідачу копію позовної заяви з додатками, копію ухвали суду про відкриття провадження у справі відповідачу було надіслано судом на адресу зареєстрованого у встановленому законом порядку місця проживання: АДРЕСА_2 .

Судова кореспонденція надіслана відповідачу, адресатом отримано 15.09.2025, особисто. У відповідності до статей 174, 178 ЦПК України відповідач не скористався своїм процесуальним правом та не направив суду відзив на позовну заяву, із викладенням заперечень проти позову.

23.10.2025 до суду, через систему «Електронний суд» (зареєстровано судом 24.10.2025), за підписом представника позивача адвоката Пархомчука С.В. надійшла заява про розподіл / відшкодування / компенсацію судових витрат, понесених у зв`язку із розглядом справи, в якій просив стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правову допомогу у розмірі 10 500, 00 грн. В обґрунтування заяви зазначив, що під час подання позовної заяви позивачем заявлено попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат які позивач поніс і очікує понести у зв`язку із розглядом справи у розмірі 12 922, 40 грн, які складаються з витрат на судовий збір у розмірі 2 422, 40 грн та витрат на професійну правничу допомогу, яка орієнтовно становила 10 500, 00 грн. Фактичний розмір винагороди (гонорару) за надані послуги професійної правової допомоги в рамках розгляду даної справи становить

10 500, 00 грн, що підтверджується актом приймання-отримання правової допомоги від 01.10.2025 та квитанцією про оплату зазначеної правової допомоги від 01.10.2025.

Відповідно до частини п`ятої статті 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення (частина четверта статті 268 ЦПК України).

Згідно з частиною п`ятою статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною першою статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно із частиною першою статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше, як за звернення особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках.

Згідно статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно вимог статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно статті 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши докази на підтвердження таких обставин у їх сукупності, судом встановлено, що 24.02.2020 між ТОВ «Гоуфінгоу» та ОСОБА_1 укладено договір про надання фінансового кредиту №/250052, який підписано електронним підписом останнього (ідентифікатор R92175).

Відповідно до п.п. 1.1-1.5, 2.1, 2.3, Договору, товариство надає клієнту фінансовий кредит в розмірі 2 400,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності (далі - кредит), а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим Договором.

Кредит надається строком на 30 днів, тобто до 24.03.2020. Строк дії договору 30 днів, але в будь-якому разі цей Договір діє до повного погашення виконання клієнтом своїх зобов`язань за цим Договором.

За користування кредитом клієнт сплачує товариству 675,25% (процентів) річних від суми кредиту в розрахунку 1,85% (процентів) на добу. Тип процентної ставки - фіксована.

Кредит надається клієнту в безготівковій формі у національній валюті на реквізити платіжної банківської картки, вказаної клієнтом.

Датою укладення цього Договору вважається дата перерахування грошових коштів на банківський рахунок клієнта.

Сторони домовилися, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом здійснюватимуться згідно з Графіком розрахунків, який є невід`ємною частиною цього Договору.

Обчислення строку користування кредитом та нарахування процентів за цим Договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом. При цьому проценти за користування кредитом нараховуються у відсотках від суми кредиту з першого дня надання кредиту клієнту (перерахування грошових коштів на банківський рахунок, вказаний клієнтом) до дня повного погашення заборгованості за кредитом (зарахування грошових коштів на поточний рахунок товариство) включно. Нарахування і сплата процентів проводиться на залишок заборгованості за кредитом.

Згідно Додатку № 1 до Договору про надання фінансового кредиту №/250052, яким є графік розрахунків, строк на який надано кредит 30 днів, сума кредиту 2 400,00 грн, фіксована процентна ставка за день користування 1,85%, сума нарахованих процентів за користування кредитом 1 332,00 грн, всього до оплати 3 732,00 грн.

Відповідно до підтвердження щодо здійснення переказу грошових коштів ТОВ «ПрофітГід», 24.02.2020 на платіжну картку № НОМЕР_1 перераховано кошти у розмір 2 400, 00 грн, номер транзакції 32020-21711-34063, призначення переказу видача кредиту - № /250052.

31.05.2021 між ТОВ «Гоуфінгоу» та ТОВ «ФК «Сіті Фінанс Груп» укладено Договір факторингу № 1-31/05/21, відповідно до якого право вимоги за кредитним договором №/250052 від 24.02.2020 укладеним між ТОВ «Гоуфінгоу» та ОСОБА_1 перейшло до ТОВ «ФК «Сіті Фінанс Груп».

Згідно витягу з Додатку до Договору факторингу № 1-31/05/21 від 31.05.2021, заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором № /250052 від 24.02.2020 становить у розмірі 8 172, 00 грн, з якої: 2 400, 00 грн сума виданого кредиту, 5 772, 00 грн прострочена заборгованість за процентами.

03.06.2021 між ТОВ «ФК «Сіті Фінанс Груп» та ТОВ «ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШН» укладено Договір факторингу № 1-03/06/2021, відповідно до якого право вимоги за кредитним договором № /250052 від 24.02.2020 укладеним між ТОВ «Гоуфінгоу» та ОСОБА_1 перейшло до ТОВ «ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШН».

Згідно витягу з Додатку до Договору факторингу № 1-03/06/2021 від 03.06.2021, заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором № /250052 від 24.02.2020 становить у розмірі 8 172, 00 грн, з якої: 2 400, 00 грн сума виданого кредиту, 5 772, 00 грн прострочена заборгованість за процентами.

Згідно виписки з особового рахунку ОСОБА_1 за кредитним договором №/250052, заборгованість останнього станом на 26.05.2025 (включно) складає

8 172, 00 грн, з якої: прострочена заборгованість за сумою кредиту в розмірі 2 400, 00 грн, прострочена заборгованість за процентами в розмірі 5 772,00 грн.

27.05.2025 позивачем на адресу відповідача направлено вимогу про виконання грошових зобов`язань за кредитним договором.

Згідно ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Відповідно до ст. 517 ЦК України, первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.

Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.

Статтею 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною першою ст. 530 ЦК України, встановлено, що якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом.

Відповідно до ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до ст. 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо).

Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Підприємець не має права надавати переваги одному споживачеві перед іншим щодо укладення публічного договору, якщо інше не встановлено законом.

Підприємець не має права відмовитися від укладення публічного договору за наявності у нього можливостей надання споживачеві відповідних товарів (робіт, послуг).

У разі необґрунтованої відмови підприємця від укладення публічного договору він має відшкодувати збитки, завдані споживачеві такою відмовою.

Актами цивільного законодавства можуть бути встановлені правила, обов`язкові для сторін при укладенні і виконанні публічного договору.

Умови публічного договору, які суперечать частині другій цієї статті та правилам, обов`язковим для сторін при укладенні і виконанні публічного договору, є нікчемними.

Згідно ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Договір приєднання може бути змінений або розірваний на вимогу сторони, яка приєдналася, якщо вона позбавляється прав, які звичайно мала, а також якщо договір виключає чи обмежує відповідальність другої сторони за порушення зобов`язання або містить інші умови, явно обтяжливі для сторони, яка приєдналася. Сторона, яка приєдналася, має довести, що вона, виходячи зі своїх інтересів, не прийняла б цих умов за наявності у неї можливості брати участь у визначенні умов договору.

Якщо вимога про зміну або розірвання договору пред`явлена стороною, яка приєдналася до нього у зв`язку зі здійсненням нею підприємницької діяльності, сторона, що надала договір для приєднання, може відмовити у задоволенні цих вимог, якщо доведе, що сторона, яка приєдналася, знала або могла знати, на яких умовах вона приєдналася до договору.

Відповідно до ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Договір позики вважається безпроцентним, якщо:

1) він укладений між фізичними особами на суму, яка не перевищує п`ятдесятикратного розміру неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, і не пов`язаний із здійсненням підприємницької діяльності хоча б однією із сторін;

2) позичальникові передані речі, визначені родовими ознаками.

Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Позика, надана за договором безпроцентної позики, може бути повернена позичальником достроково, якщо інше не встановлено договором.

Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.

Відповідно до ст. 1056-1 ЦК України, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.

Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Відповідно до ч.ч. 1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов?язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно - телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.

Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19.

Як встановлено судом, згідно умов вказаного Договору, відповідач отримав кредитні кошт, які зобов`язався повернути у визначений у договорі термін та сплатити проценти.

Проте, відповідач належним чином умови Договору не виконував, у зв`язку з чим утворилась заборгованість у розмірі 8 172, 00 грн, з якої: прострочена заборгованість за сумою кредиту в розмірі 2 400, 00 грн, прострочена заборгованість за процентами в розмірі

5 772,00 грн.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок заборгованості, суд з ним погоджується. Доказів на спростування наданого позивачем розрахунку заборгованості за тілом кредиту, процентами, відповідачем суду не надано. Зокрема, не надано інший розрахунок, який би спростовував нарахування позивача.

Позивач реалізував своє право на стягнення заборгованості шляхом пред`явлення позову до суду.

Відповідачем не надано до суду заперечень проти позову та доказів на спростування доводів позивача.

Таким чином суд вважає, що вимоги позивача є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі, обставини, що спростовують позовні вимоги, судом не встановлено.

Щодо відшкодування відповідачем заявлених позивачем витрат по сплаті судового збору у розмірі 2 422,40 грн, а також згідно заяви від 24.10.2025 на правничу допомогу у розмірі

10 500,00 грн, суд зазначає таке.

Так, відповідно до положень статті 265 ЦПК України, суд під час ухвалення судового рішення вирішує питання про судові витрати склад та розмір яких входить до предмета доказування в справі.

Відповідно до положень частини першої, пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Статтею 134 ЦПК України передбачено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Відповідно до частин першої та другої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Як встановлено судом, позивач, подавши до суду позов в електронній формі, через систему «Електронний суд», сплатив судовий збір у розмірі 2 422,40 грн (а.с. 28).

У зв`язку із задоволенням позовних вимог із відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 422,40 грн.

Згідно із частиною восьмою статті 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

На підтвердження понесених позивачем витрат на правничу допомогу, до позову додано: договір про надання правової допомоги від №11/07/2025 від 11.07.2025, між ТОВ «ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШН» та адвокатом Пархомчуком С.В., Акт про отримання правової допомоги від 08.10.2025, рахунок № 08.10.2025-23 від 08.10.2025 на суму 10 500, 00 грн, платіжну інструкцію № 9608 від 08.10.2025 про перерахунок коштів по договору про надання правової допомоги від 11.07.2025 у розмірі 10 500, 00 грн.

Вирішуючи питання про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу, суд зважаючи на предмет позову, його ціну, яка є значно меншою від заявленої суми витрат на правову допомогу, зміст позовної заяви, докази долучені до неї, виходячи з обсягу реальних та фактично наданих послуг у малозначній, нескладній справі, враховуючи кількість судових засідань та їх проведення без участі представника позивача (за його заявою), вважає, що заявлені витрати на правничу допомогу в розмірі 10 500, 00 грн є завищеними, які не відповідають критерію розумності, неспівмірні із ціною позову, виконаною адвокатом роботою, а їх відшкодування, за відсутності достатнього обґрунтування з огляду на обставини справи матиме надмірний характер.

За таких обставин, суд визнає доведеним понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу частково від заявленої суми, зокрема на суму 3 000, 00 грн, як таку, що є співмірною із складністю справи та виконаними адвокатом роботами (наданими послугами, часом, витраченим на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, ціною позову та значенням справи для позивача та яка є найбільш справедливою, виходячи з конкретних обставин справи.

Отже, судові витрати, які складаються з оплати витрат на професійну правничу допомогу, визнаних судом обґрунтованими на суму 3 000, 00 грн відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, слід покласти на відповідача в зв`язку із задоволенням позову.

Керуючись статтями 3, 4, 6, 11, 15, 16, 202-207, 509, 512, 514, 516, 517, 525-527, 530, 599, 610, 611, 612, 615, 625-629, 638, 639, 1048-1050, 1054, 1055, 1056-1, 1077, 1078 ЦК України, статтями 2, 4,5 , 12, 13, 19, 76-89, 133 134, 141, 174, 258, 259, 263-265, 274, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШН» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШН» заборгованість за кредитним договором №/250052 від 24.02.2020 у розмірі 8 172, 00 гривень, з якої: прострочена заборгованість за сумою кредиту в розмірі 2 400, 00 гривень, прострочена заборгованість за процентами в розмірі 5 772,00 гривень, а також витрати по сплаті судового збору у розмірі

2 422, 40 гривень та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3 000, 00 гривень, а всього стягнути 13 594 (тринадцять тисяч п`ятсот дев`яносто чотири) гривень 40 копійок.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШН», , адреса: м. Київ, вул. Саперне Поле, 12, прим.1008;

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 .

Суддя О.П. Лукач