РІШЕННЯ

Іменем України

Справа № 285/5758/25

провадження у справі № 2/0285/2609/25

19 грудня 2025 року м. Звягель

Звягельський міськрайонний суд Житомирської області у складі:

головуючої судді Васильчук Л. Й.,

за участю секретаря Букши О. В.,

розглянувши цивільну справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін

за позовом ОСОБА_1

до ОСОБА_2

про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачка 16.10.2025 звернулася до суду з позовом, у якому просить стягувати із відповідача на її користь аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі в розмірі 5000 грн. щомісячно до закінчення навчання.

Свої вимоги обґрунтувала тим, що 08.05.2009 шлюб між нею та ОСОБА_2 розірвано. Від даного шлюбу з відповідачем мають сина ОСОБА_3 , який перебуває на повному її утриманні. Син навчається в Національному університеті «Львівська політехніка» на денній формі навчання, бюджетна форма навчання. У зв`язку з навчанням син потребує матеріальної допомоги, оскільки витрати під час навчання є суттєвими та складаються з оплати харчування, ліків, придбанні одягу, канцелярських товарів та інше. Відповідач добровільно матеріальної допомоги не надає. Зазначає, що стан здоров`я та матеріальне становище відповідача дозволяє утримувати сина. Відповідач є працездатним, працює неофіційно, а також є військовим пенсіонером та отримує дохід, який дозволяє допомагати сину, а тому звернулася до суду з даним позовом.

Ухвалою від 21.10.2025 відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення сторін, заперечення проти чого від них не надійшло.

Від відповідача ОСОБА_2 03.11.2025 до суду надійшов відзив на позовну заяву в якій просить частково задовольнити позов в розмірі 1800 грн., оскільки має на утриманні двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , тобто вся його родина проживає за рахунок його пенсії, інших доходів немає. Зазначає, що він є інвалідом війни ІІ групи, регулярно потребує лікування та реабілітації, що ускладнює його працевлаштування.

Правом подати відповідь на відзив позивачка не скористалась.

Дослідивши надані докази по справі, суд дійшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 .

Відповідно до Витягу з реєстру територіальної громади ОСОБА_3 зареєстрований разом з матір`ю ОСОБА_1 по АДРЕСА_1 .

Відповідно до довідки від 17.10.2025 ОСОБА_3 є студентом першого курсу денної форми навчання першого (бакалаврського) рівня вищої освіти Інституту енергетики та системи керування Національного університету «Львівська політехніка» за спеціальністю G3 Електрична інженерія. Навчання за кошти державного бюджету. Зарахований до навчання 01.09.2025. Завершує навчання 30.06.2029, що також підтверджується заявою про приєднання № 163-9 від 08.08.2025 до договору про навчання в Національному університеті «Львівська політехніка».

Крім того, ОСОБА_3 проживає у студентському гуртожитку, що підтверджується договором №10-2025-152 про надання в тимчасове користування ліжко-місця в студентському гуртожитку Національного університету «Львівська політехніка».

Як слідує з посвідчення Управління праці та соціального захисту населення Новоград-Волинської райдержадміністрації Житомирської області від 24.09.2018 та пенсійного посвідчення № НОМЕР_2 ОСОБА_2 є інвалідом ІІ групи безтерміново.

Відповідач має дружину ОСОБА_6 , та є батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копіями свідоцтва про шлюб та свідоцтв про народження дітей.

Відповідно до відомостей з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору станом на 29.10.2025 інформація щодо джерел/сум виплачених доходів та утриманих податків ОСОБА_2 - відсутня.

Згідно із частиною другою статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка є частиною національного законодавства України, батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до статті 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Статтею 200 СК України встановлено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Згідно ч.1 ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Стягнення аліментів на повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися, пов`язано не лише з необхідністю оплати навчання, але покликано також забезпечити їм достатній матеріальний стан (певні побутові речі, соціальний і культурний розвиток тощо), адже через навчання повнолітні дочка, син практично не мають змоги працювати і самостійно заробляти кошти.

Пунктом 20 Постанови Пленуму Верховного Суду від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» встановлено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). У визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.

Аналогічний висновок щодо застосування норм права викладений у постанові Верховного Суду від 29.01.2018 р., у справі № 622/373/16-ц, в постанові Верховного Суду України від 24 лютого 2016 року у справі № 6-1296цс15.

Згідно із ч.1,6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

З матеріалів справи вбачається, що син сторін навчається на денній формі, а тому не працює, оскільки таке навчання позбавляє останнього можливості працевлаштуватися та отримувати певний дохід, доказів про отримання стипендії матеріали справи не містять, у зв`язку з чим є таким, що потребує матеріальної допомоги.

Сімейним кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає повнолітній син/дочка.

Відтак, суд з урахуванням того, що розмір призначених аліментів у цьому випадку має бути не більш як достатнім для розумного задоволення потреб дитини і не повинен призводити до обмеження матеріальних прав, інтересів та потреб відповідача, який є інвалідом ІІ групи, отримує пенсію та має двох неповнолітніх дітей, приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання сина у твердій грошовій сумі в розмір 3000 грн., щомісяця, до закінчення ОСОБА_3 навчання, але не довше ніж до досягнення ним 23 років. Вказаний розмір аліментів буде достатнім для належного утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, відповідатиме реаліям сьогодення та забезпечить баланс інтересів як одержувача, так і платника аліментів.

На підставі п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

Відповідно до вимог п.3 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір», від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів.

За правилами ч.6 ст.141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Враховуючи те, що згідно з положеннями Закону України «Про судовий збір» позивачі у справах про стягнення аліментів звільнені від сплати судового збору, а відповідач є інвалідом ІІ групи, що також є підставою для звільнення від сплати судового збору, суд вважає за можливе віднести судовий збір на рахунок держави.

Керуючись ст. ст. 182, 191, 199, 200 СК України, ст.ст. 10, 12, 13, 81, 141, 263, 265, 280-288, 430 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (РНОКПП НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 ) аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ), у твердій грошовій сумі у розмірі 3000 грн. щомісячно, починаючи стягнення з 16.10.2025 і до закінчення навчання, тобто до 30.06.2029, але не довше ніж до досягнення ним 23 (двадцяти трьох) років.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць.

Судовий збір віднести на рахунок держави.

Судове рішення може бути оскаржене безпосередньо до Житомирського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги на нього протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення або з дня його складення, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо її не було подано; у разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після апеляційного перегляду.

Головуюча суддя Л. Й. Васильчук