ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/2044/25Головуючий по 1 інстанції
Справа №705/2370/25 Категорія: 310000000 Гудзенко В. Л.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2025 року Черкаський апеляційний суд в складі колегії:

суддів Новікова О.М., Василенко Л.І., Карпенко О.В.,

за участю секретаря Костенко А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Яроміч Ольги Володимирівни на заочне рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 06 жовтня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про оспорювання батьківства та виключення відомостей з актового запису про батьківство,-

в с т а н о в и в:

У квітні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом.

В обґрунтування поданого позову зазначав, що він та ОСОБА_2 з 2012 року по 2016 рік проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Під час їхнього спільного проживання у них народився син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Вони разом виховували сина, піклувалися про нього, забезпечували його потреби та створювали належні умови для гармонійного розвитку.

З часом у них почали виникати непорозуміння та конфлікти, які унеможливили подальше спільне проживання та з середини 2016 року вони припинили спільне проживання.

Після припинення стосунків син залишився проживати разом із відповідачем, а він продовжував брати участь у його житті, підтримував зв`язок і прагнув до збереження доброзичливих стосунків задля блага дитини.

Після того як вони розійшлися позивач дізнався, що в період перебування у неофіційному шлюбі відповідач мала стосунки з іншими чоловіками.

У зв`язку з виникненням сумнівів щодо його біологічного батьківства стосовно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 було проведено ДНК-тест на батьківство в Медико-генетичному центрі «МАМА ПАПА».

Для проведення аналізу були відібрані зразки букального епітелію як у нього, так і у дитини ОСОБА_3 . За результатами молекулярно-генетичного дослідження № 31615 від 19.07.2021, встановлено, що ймовірність його батьківства становить 0%.

На підставі викладеного, просив суд виключити з актового запису про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження - село Доброводи, Уманський район, Черкаська область, за №4 від 13 листопада 2014 року, зробленого виконавчим комітетом Доброводівської сільської ради Уманського району Черкаської області, відомості про батька дитини - ОСОБА_1 .

Заочним рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 06 жовтня 2025 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про оспорювання батьківства та виключення відомостей з актового запису про батьківство відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що достатніх належних та допустимих доказів щодо відсутності кровного споріднення між особою, записаною батьком дитини, та дитиною матеріали справи не містять, позивач та його представник суду таких доказів не надали та не ставили перед судом питання про призначення судової генетично-молекулярної експертизи.

Результат дослідження № 31615, який було видано Медико-генетичним центром «МАМА ПАПА» після проведення аналізу ДНК на батьківство, що надав суду позивач, виданий виключно для особистого користування і не є належним та допустимим доказом для суду.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, представник ОСОБА_1 адвокат Яроміч О.В. оскаржила його в апеляційному порядку, вказавши, що судове рішення є незаконним та необґрунтованим, ухваленим при неповному з`ясуванні обставин справи, тому просила його скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позов у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що поданий позивачем результат дослідження №31615 є належним та допустимим доказом у розумінні статей 76, 77 та 78 ЦПК України. У позивача не виникло ані обов`язку, ані потреби ініціювати проведення судово-генетичної експертизи, оскільки надані ним документи не були спростовані іншою особою, а факт їх достовірності ніким не був поставлений під сумнів.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.

В судове засідання апеляційного суду сторони, належним чином повідомлені про час і місце судового розгляду даної справи, не з`явились. Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Яроміч О.В. звернулась до суду з заявою про розгляд апеляційної скарги без участі апелянта та його представника. Відповідно до приписів ч. 2 статті 372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд доходить наступних висновків.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Оскаржуване рішення суду відповідає зазначеним вимогам закону.

Судом встановлені наступні фактичні обставини справи.

Сторони проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу та за період їх спільного проживання у них народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження, серії НОМЕР_1 , батьками вказані: батько - ОСОБА_1 , мати - ОСОБА_2 .

Відповідно до результатів дослідження № 31615 від 19.07.2021 № 48358, проведеного у Медико-генетичному центрі «Мама Папа», ймовірність того, що ОСОБА_1 , є біологічним батьком ОСОБА_3 , в рамках проведеного дослідження складає 0% . У даних результатах вказано, що оскільки забір матеріалу відбувався без дотримання процедури ідентифікації особистостей, даний документ видано виключно для особистого користування.

Походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану (частина перша статті 126 СК України).

Особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження (стаття 136 СК України).

Європейський суд з прав людини зауважив, що «в ході національного розгляду суд призначив ДНК-тест з метою вирішення цього спору про батьківство. Тест продемонстрував, що відповідач був батьком дитини з ймовірністю 99,99 відсотків. Суд враховує, що на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства» (KALACHEVA v. RUSSIA, № 3451/05, § 34, ЄСПЛ, від 07 травня 2009 року).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта 263 ЦК України).

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 жовтня 2019 року у справі № 149/2562/18 (провадження № 61-12881св19) вказано, що:

«відповідно до статті 136 СК України особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження.

Предметом доказування у справах про оспорювання батьківства є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. Доводити відсутність кровного споріднення з дитиною можливо будь-якими допустимими доказами, у тому числі висновками судово-медичної, біологічної чи генетичної експертиз, при цьому для з`ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла, тощо, суд призначає експертизу за заявою осіб, які беруть участь у справі. Апеляційний суд, залишаючи без змін рішення суду першої інстанції і погоджуючись із його висновком про відмову в задоволенні позовних вимог, залишив поза увагою те, що між сторонами існує спір щодо оспорювання батьківства, а тест ДНК (судово-медична (молекулярно-генетична) експертиза) станом на сьогоднішній день є єдиним методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини. Доказова цінність такого тесту переважає будь-який інший доказ на підтвердження, або оспорення кровного споріднення та має вирішальне значення у вирішенні спору даної категорії справ. Європейський суд з прав людини, рішення якого є джерелом права згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», зауважив, що «на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства» (Калачова проти Російської Федерації № 3451/05, § 34, від 07 травня 2009 року)».

Верховний Суд у постановах від 31 січня 2024 року у справі № 752/13549/22 (провадження № 61-10510св23), від 13 вересня 2023 року у справі № 552/4291/22 (провадження № 61-6451св23) також виснував, що висновок судово-медичної (молекулярно-генетичної) експертизи є достатньою підставою для категоричного висновку для визнання батьківства, оскільки ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини і його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердження або спростування факту батьківства.

Таким чином, висновок генетичної експертизи має важливе значення в процесі дослідження факту батьківства.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (частина перша, третя статті 13 ЦПК України).

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частини перша,третя статті 12, частини перша, п`ята, шоста статті 81 ЦПК України).

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України).

Колегія суддів, оцінюючи наданий результат дослідження № 31615 аналіз ДНК на батьківство вважає, що вказаний доказ не може бути покладений в основу судового рішення, оскільки доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, а забір матеріалу для даного тесту відбувався без дотримання процедури ідентифікації особистостей.

З огляду на наведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що результат дослідження № 31615, який було видано Медико-генетичним центром «МАМА ПАПА» після проведення аналізу ДНК на батьківство, не є належним та допустимим доказом у справі.

Посилання на ту обставину, що від відповідача не надійшло заперечень на вказаний результат тесту не свідчить про те, що від суду не вимагається надання йому правової оцінки для ухвалення законного судового рішення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Отже, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. ст. 35, 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Яроміч Ольги Володимирівнизалишити без задоволення.

Заочне рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 06 жовтня 2025 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена до Верховного Суду у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 22 грудня 2025 року.

Судді: