Справа № 208/6623/25
Провадження № 2/752/9133/25
РІШЕННЯ

Іменем України

19 грудня 2025 року Голосіївський районний суд міста Києва в складі головуючого судді Слободянюк А.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження, без виклику сторін, цивільну справу за позовом Товариства з додатковою відповідальністю «Експрес Страхування» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

ВСТАНОВИВ:

У травні 2025 року Товариство з додатковою відповідальністю «Експрес Страхування» (далі - ТзДВ «Експрес Страхування»), через адвоката Беляєва Ю.Л. (довіреність, договір а.с.8-10), звернулось до Заводського районного суду міста Кам`янського з позовом до ОСОБА_1 , в якому просить стягнути з ОСОБА_1 на свою користь суму сплаченого страхового відшкодування у розмірі 10 364,58 грн. судові витрати по сплаті судового збору, а також інші судові витрати. У позові наводиться попередній розрахунок судових витрат, які складається із витрат по сплаті судового збору у розмір 3 028,00 грн та витрат на правову допомогу у розмірі 4 542,00 грн.

Позов мотивований тим, що 24.12.2023 об 11:30 в м. Києві по вул. Антоновича,99, (GPS координати оформлення протоколу визначено пристроєм автоматично: 50.424014957), водій ОСОБА_1 за обставин, визначених Європротоколом, керуючи автомобілем Honda Cilic, державний номерний знак (далі - д.н.з.) НОМЕР_1 , рухаючись заднім ходом, здійснила зіткнення з автомобілем KIA Sportage, д.н.з. НОМЕР_2 , чим порушила п.2.3.б, п.10.9 ПДР України. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

На момент вчинення ДТП KIA Sportage, д.н.з. НОМЕР_2 , було застраховано на підставі Договору добровільного страхування транспортного засобу №209.23.2791268 від 19.09.2023, який укладено між ТзДВ «Експрес Страхування» та ОСОБА_2 .

На підставі поданої заяви потерпілого, рахунку-фактури № 000016228 від 29.12.2023, страхового акту № 3.2305624-1, розмір страхового відшкодування склав 34 717,00 грн. Виплата страхового відшкодування підтверджується платіжною інструкцією від 09.01.2024 № 1184720.

Оскільки цивільно - правова відповідальність власника транспортного засобу Honda Cilic, д.н.з. НОМЕР_1 , була застрахована у ПрАТ «СК «ВУСО», дане товариство сплатило на рахунок позивача страхове відшкодування у розмірі 24 352,42 грн, а тому непогашена частина страхового відшкодування становить - 10 364,58 грн.

Позивач зазначає, оскільки вказаної суми не достатньо для покриття повної вартості матеріальної шкоди, він вимушений звернутись з даним позовом до суду.

Ухвалою Заводського районного суду міста Кам`янського від 15.07.2025 справу передано для розгляду за підсудністю до Голосіївського районного суду міста Києва (а.с.44).

За протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.08.2025, головуючою суддею визначено суддю А.В. Слободянюк (а.с.48).

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 04.08.2025 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням (виклику) сторін. Сторонам роз`яснено їх процесуальні права подати заяви по суті справи та встановлено відповідні строки (а.с.50,51).

Згідно з відповіддю № 1434673 від 31.05.2025 з Єдиного державного демографічного реєстру, місце реєстрації відповідачки: АДРЕСА_1 (а.с.40).

Відповідач судом повідомлялася про розгляд справи за адресою обліку відповідача як внутрішньо переміщеної особи (а.с. 43), однак поштове відправлення повернулось до суду без вручення з відміткою поштового відділення «адресат відсутній за вказаною адресою».

Крім цього, на офіційному веб-сайті судової влади України розміщено оголошення про повідомлення відповідача про судовий розгляд справи.

Відповідно до п.19 Перехідних положень ЦПК України, особливості судових викликів та повідомлень, направлення копій судових рішень учасникам справи, у разі якщо адреса їх місця проживання (перебування) чи місцезнаходження знаходиться на тимчасово окупованій території України або в районі проведення антитерористичної операції, визначаються законами України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» та «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв`язку з проведенням антитерористичної операції».

Згідно ст. 12-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» якщо остання відома адреса місця проживання (перебування), місцезнаходження чи місця роботи учасників справи знаходиться на тимчасово окупованій території, суд викликає або повідомляє учасників справи, які не мають офіційної електронної адреси, про дату, час і місце першого судового засідання у справі через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за двадцять днів до дати відповідного судового засідання.

З опублікуванням такого оголошення відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи.

Оскільки зареєстрованою адресою місця проживання відповідача є м. Донецьк, яке знаходиться на тимчасово окупованій території, та він не має офіційної електронної адреси, суд дійшов висновку про виклик відповідача через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України.

Згідно вимог ч.13 ст.7 Цивільного процесуального Кодексу (далі - ЦПК) України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

У відповідності до ч.8 ст.279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться.

Відповідно до положення ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу технічними засобами не здійснюється.

Дослідивши матеріли справи, оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 19.02.2023 між ТзДВ «Експрес Страхування» та ОСОБА_2 укладено договір добровільного страхування наземних транспортних засобів № 209.23.2791268, за умовами якого страховик застрахував майнові інтереси страхувльника, пов`язані з експлуатацією транспортного засобу KIA Sportage, д.н.з. НОМЕР_2 (а.с.11-17).

Власником застрахованого транспортного засобу KIA Sportage, д.н.з. НОМЕР_2 , відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , є ОСОБА_2 (а.с. 19).

Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, 24.12.2023 об 11:30 у м. Києві по вул. Антоновича, буд. 99, відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу KIA Sportage, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , та транспортного засобу Honda Cilic, д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 .

Учасниками даної ДТП на місці ДТП - за GPS автоматично визначеним координатами: 50.424014957; 30.516615640, за взаємною згодою було складено повідомлення про ДТП - «Електронний європротокол» № 42ВААВА531971, відповідно до якого сторонами зазначені обставини ДТП, а саме те, що під час руху заднім ходом з місця стоянки транспортний засіб Honda Cilic, д.н.з. НОМЕР_1 , здійснив зіткнення з транспортним засобом KIA Sportage, д.н.з. НОМЕР_2 , який стояв. До електронного європротоколу долучено водійське посвідчення водія ОСОБА_3 , технічний паспорт НОМЕР_4 на транспортний засіб Honda Cilic д.н.з. НОМЕР_1 , водійське посвідчення ОСОБА_2 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу KIA Sportage, д.н.з. НОМЕР_2 , світлини пошкоджених транспортних засобів, схему ДТП (а.с.18-21).

Отже, учасники ДТП, за обставинами складеного електронного європротоколу, дійшли згоди, що винним у даній ДТП є водій транспортного засобу Honda Cilic, д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_1 (а.с. 18).

Відповідно до п. 33.2 ст. 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання дорожньо-транспортної пригоди за участю лише забезпечених транспортних засобів, за умови відсутності травмованих (загиблих) людей, а також за згоди водіїв цих транспортних засобів щодо обставин її скоєння, за відсутності у них ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, ці водії мають право спільно скласти повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду. У такому разі водії транспортних засобів після складення зазначеного в цьому пункті повідомлення мають право залишити місце дорожньо-транспортної пригоди та звільняються від обов`язку інформувати відповідні підрозділи Національної поліції про її настання.

У разі оформлення документів про дорожньо-транспортну пригоду без участі уповноважених на те працівників відповідних підрозділів Національної поліції розмір страхової виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілих, не може перевищувати максимальних розмірів, затверджених Уповноваженим органом за поданням МТСБУ, що діяли на день настання страхового випадку.

Пунктом 2.11 Правил дорожнього руху України визначено, що якщо внаслідок дорожньо-транспортної пригоди немає потерпілих та не завдано матеріальної шкоди третім особам, а транспортні засоби можуть безпечно рухатися, водії (за наявності взаємної згоди в оцінці обставин скоєного) можуть прибути до найближчого поста або до органу Національної поліції для оформлення відповідних матеріалів, попередньо склавши схему пригоди та поставивши підписи під нею.

Постановою Правління Національного банку України від 30 травня 2022 року №108 «Про деякі питання здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» затверджено за поданням Моторного (транспортного) страхового бюро України, що максимальні розміри страхової виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілих, у разі оформлення документів про дорожньо-транспортну пригоду без участі уповноважених на те працівників Національної поліції України в розмірі 80 000,00 грн на потерпілого. Постанова набрала чинності з 01.07.2022.

Тобто це гранична сума, на яку може претендувати позивач у вказаній справі та як вбачається із наданих доказів, керуючись пунктом 2.11 Правил дорожнього руху України та пунктом 33.2 статті Закону №1961-VI та примітки до статті 124 КУпАП, водії скористались правом на складання спільного повідомлення про ДТП - «Європротокол».

З матеріалів справи вбачається, що обидва транспортні засоби - учасники ДТП є забезпеченими, при складанні повідомлення про ДТП відповідач ОСОБА_1 погодилась з наявністю своєї вини у ній і протягом часу розгляду справи не надала суду доказів, які б спростовували її вину у вчиненні ДТП і могли поставити під сумнів обставини ДТП, які узгоджені обома водіями при складанні європротоколу.

Позивачем на підтвердження своїх доводів надано повідомлення про ДТП (електронний європротокол) і згідно принципу змагальності у цивільному процесі саме сторона відповідача зобов`язана його спростувати.

В зв`язку з цим, суд вважає доведеною вину ОСОБА_1 у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулася 24.12.2023 об 11:30 у м. Києві по вул. Антоновича, буд. 99, за участю транспортного засобу KIA Sportage, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , та транспортного засобу Honda Cilic, д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 .

Страхувальник ОСОБА_2 звернувся 27.12.2023 до ТзДВ «Експрес Страхування» зі повідомлення про подію та заявою на виплату страхового відшкодування за договором добровільного страхування транспортного засобу (а.с.22,27).

На підставі страхового акта № 3.23.05624-1, рахунку-фактури № 000016228 від 29.12.2023, платіжною інструкцією № 1184720 від 09.01.2024 на рахунок філії «Автомобільний Центр Київ» позивачем було виплачено страхове відшкодування в сумі 34 717,00 грн (а.с.25, 28-29).

На момент скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу Honda Cilic, д.н.з. НОМЕР_1 , була застрахована в ПрАТ «СК «ВУСО» згідно полісу ЕР № 215781010 (а.с.30).

10.02.2024 ТзДВ «Експрес Страхування» звернулось до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» (далі - ПрАТ «СК «ВУСО») із заявою № 3.23.05624 про виплату страхового відшкодування відповідно до полісу ЕР № 215781010. ПрАТ «СК «ВУСО» висновком від 20.09.2024 визначило вартість відновлювального ремонту транспортного засобу з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу (0,4124) та платіжною інструкцією № 14685 від 07.03.2024 сплатило страхове відшкодування ТзДВ «Експрес Страхування» відповідно до полісу № 215781010 від 17.07.2023 (страхувальник ОСОБА_1 ) в сумі 24 352,42 грн (а.с.35, 36).

Станом на момент укладення договору про добровільне страхування та настання події, що має ознаки страхового випадку, відносини у сфері страхування були врегульовані Законом України «Про страхування» № 85/96-ВР від 07 березня 1996 року.

Частинами першою, другою статті 1166 ЦК України майнова шкода, заподіяна неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода заподіяна майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню особою, яка заподіяла шкоду, у повному обсязі. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Згідно із частиною другою статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ст. 993 ЦК України до страховика, який здійснив страхову виплату (відшкодування) за договором страхування майна, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхову виплату (відшкодування), має до особи, відповідальної за завдані збитки.

За змістом ст.ст.12, 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до цього Закону потерпілим-юридичним особам страховик відшкодовує виключно шкоду, заподіяну майну. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розмір якої не може перевищувати 2% від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих.

Згідно ст.ст.28, 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», різновидом шкоди, заподіяної в результаті ДТП майну потерпілого, є шкода, пов`язана з пошкодженням транспортного засобу. У зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Суд вважає, що право вимоги, яке виникає в порядку та на умовах передбачених статтею 993 ЦК України, а також статтею 27 Закону України «Про страхування», є суброгаційним, а відповідний обов`язок відшкодування шкоди винною особою, з огляду на положення статті 1166 ЦК України є деліктним зобов`язанням.

Як роз`яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в пункті 27 постанови від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» при вирішенні спорів про право зворотної вимоги страховика, суди повинні розрізняти поняття «регрес» та «суброгація». Так, у випадку суброгації, відбувається лише заміна осіб у вже наявному зобов`язанні, із збереженням самого зобов`язання, на підставі договору страхування, а також ст. 993 ЦК України, ст. 27 Закону України «Про страхування». У випадку регресу, одне зобов`язання замінює собою інше, але переходу прав від одного кредитора до іншого не відбувається. При цьому регрес регулюється нормами статті 1191 ЦК України.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 3 жовтня 2018 року у справі №760/15471/15-ц в аналогічних правовідносинах зроблено висновок про те, що за вимогами статті 27 Закону України «Про страхування» та статті 993 ЦК України до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому в деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією.

Суд враховує і правові висновки, викладені Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц про те, що відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика.

В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Верховний Суд у постанові від 04 грудня 2019 року в справі № 359/2309/17 вказав, що майнова шкода повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду та застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, лише у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком.

Судом встановлено отримання позивачем від страховика відповідача суми страхового відшкодування у розмірі 24 352,42 грн та виплату страхового відшкодування за відновлювальний ремонт у розмірі 34 717,00 грн. Предметом спору є відшкодування витрат страховика, який сплатив страхове відшкодування страхувальнику, з особи, відповідальної за заподіяний збиток.

За змістом статті 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Верховний Суд у постанові від 04 грудня 2019 року в справі № 359/2309/17 вказав, що майнова шкода повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду та застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, лише у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком.

З урахуванням встановлених у даній справі обставин та керуючись наведеними вище нормами матеріального права, суд дійшов висновку, що у зв`язку з виплатою ПрАТ «СК «АРКС» потерпілому страхового відшкодування, що полягало в оплаті вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля, до позивача перейшло право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування, тобто відбулася заміна кредитора у деліктних відносинах, що виникли у зв`язку із завданням шкоди власнику застрахованого автомобіля за договором добровільного страхування.

Суд враховує і те, що відносини між відповідачем ОСОБА_1 та ПрАТ «СК «ВУСО» регулюються умовами, визначеними в договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, та Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», яким зокрема передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу страховиком відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що позивачем доведене те, що різниця між виплаченою позивачу страховиком сумою страхового відшкодування та вартістю відновлювального ремонту автомобіля, пошкодженого у ДТП, викликана у тому числі законодавчими обмеженнями щодо відшкодування шкоди страховиком відповідача, а саме врахуванням зносу при відшкодуванні витрат, пов`язаних із відновлювальним ремонтом транспортного засобу.

Отже, встановивши, що ПрАТ «СК «ВУСО» сплатило в рахунок відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля суму страхового відшкодування в розмірі 24 352,42 грн, відтак, слід дійти висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача 10 364,58 грн виплаченого страхового відшкодування на підставі статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України «Про страхування».

Згідно ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

За приписами ст.ст.12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до положень Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

У рішенні Європейського суду з прав людини по справі «Коробов проти України» (заява № 39598/03 від 21 липня 2011 року) суд вказав, що при оцінці доказів, суд, як правило - застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцій факту.

Європейський суд з прав людини також вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню страхове відшкодування у розмірі 10 364,58 грн.

У порядку ст. 141 ЦПК України, вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд присуджує стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 3 028,00 грн, який сплачено позивачем при звернені з цим позовом до суду, що документально підтверджено (а.с.1,2).

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 2, 4, 12, 76-81, 89, 263-265, 274,279, 354,355 Цивільного процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги Товариства з додатковою відповідальністю «Експрес Страхування» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з додатковою відповідальністю «Експрес Страхування» сплачене страхове відшкодування у розмірі 10 364 (десять тисяч триста шістдесят чотири ) гривні 58 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з додатковою відповідальністю «Експрес Страхування» судовий збір у розмірі 3 028 (три тисячі двадцять вісім) гривень 00 коп.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи:

Позивач - Товариство з додатковою відповідальністю «Експрес Страхування», адреса: 04073, м. Київ, просп. Бандери Степана, буд.22, .

Відповідач - ОСОБА_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 .

Повний текст рішення складено 19 грудня 2025 року.

Суддя А.В. Слободянюк