ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 524/6291/22 Номер провадження 22-ц/814/3998/25Головуючий у 1-й інстанції Нестеренко С. Г. Доповідач ап. інст. Карпушин Г. Л.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2025 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого (судді-доповідача): Карпушина Г.Л., суддів: Бутенко С.Б.. Обідіної О.І., при секретарі судового засідання: Буйновій О.П., -

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Пінчук Юлії Віталіївни на рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука від 23 липня 2025 рокуу справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання банківських послуг,-

В С Т А Н О В И В :

У жовтні 2022 року до суду звернулося АТ КБ «Приватбанк» із вказаним позовом, в якому просило стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором у розмірі 54 234,63 грн., з яких: 46 268,37 заборгованість за кредитом; 7966,26 грн. заборгованість за простроченими процентами, яку позивач просив стягнути з відповідача на свою користь, а також вирішити питання судових витрат.

В обгрунтування позову вказувало, що ОСОБА_1 звернулася до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву № б/н від 31.08.2010 року. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між нею та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві.

Банком було відкрито кредитний рахунок із початковим кредитним лімітом у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку, а відповідачу надано у користування кредитну картку. В подальшому, розмір кредитного ліміту збільшився до 50 000,00 грн.

АТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання за договором про надання банківських послуг виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту.

Проте відповідач, свої зобов`язання аз кредитним договором не виконувала належним чином, внаслідок чого утворилась заборгованість у розмірі 54234, 63 грн., яку слід стягнути з ОСОБА_1 .

Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука від 23 липня 2025 року позов АТ КБ «Приватбанк» - задоволено частково

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість за договором про надання банківських послуг № б/н від 30 серпня 2010 року, що виникла станом на 17.10.2022 року, у розмірі 46268,37 грн., що є заборгованістю за тілом кредиту.

В іншій частині відмовлено. Вирішено питання судових витрат.

З вказаним рішенням суду не погодилась представника ОСОБА_1 - адвоката Пінчук Ю.В. та подала на нього апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, прохає скасувати рішення Київського районного суду м. Полтави від 23 липня 2025 року та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог АТ КБ «Приватбанк» відмовити в повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що 24.12.2021 року з її банківської картки невідомими особами без надання дозволу та підтвердження було списано грошові кошти у загальній кількості 45 827,50 грн. кредитних коштів.

Також вказує, що 24.12.2021 року на її номер почали надходити дзвінки з невідомих їй номерів телефонів, на які вона не відповідала. Потім почали надходити дзвінки від Приватбанку щодо підтвердження входу у приват24, таких підтверджень відповідач не здійснювала. Потім вона зателефонувала менеджеру та заблокувала свої рахунки. Далі почали надходити смс-повідомлення про підтвердження платежів, з кредитної картки списали кошти 45 827,50 грн. та 1405,79 грн. з зарплатної картки. Також, в цей день відповідач написала заяву до банку про повернення їй коштів та звернулася з відповідною заявою до поліції. Зазначає, що згідно роздруківки щодо проведення операцій з картками вбачається, що зняття коштів з картки відбувалося шляхом переводу з картки через термінали, що розташовані у м. Києві.

Вважає, що за таких обставин вона не може нести відповідальність за здійснення платіжних операцій, які нею не акцептувалися. Крім того, відповідач вважає, що саме внаслідок безпідставного без її відома збільшення позивачем кредитного ліміту на її картковому рахунку до 50 000,00 грн. призвело до списання шахраями майже всієї суми ліміту. Як вбачається з анкети-заяви бажаний ліміт був визначений у розмірі 1 000,00 грн. і будь-яких додаткових угод про збільшення ліміту вона не підписувала.

Зауважує, що внаслідок дій невстановлених осіб було списано з її карт майже 50 000,00 грн. за рахунок кредитних коштів в межах кредитного ліміту, який вона не погоджувала, а тому вважає, що він є неправомірним і на неї не може бути покладено відповідальність на кошти, на які вона не надавала згоду.

Враховуючи викладене просила рішення районного суду скасувати, а в задоволенні позову відмовити.

Відзив на апеляційну скаргу від відповідача до суду апеляційної інстанції не надходив.

Судове засідання проводилось в порядку письмового провадження за відсутності сторін по справі, з дотриманням принципу гласності судового процесу та забезпеченням сторонам права на своєчасне та повне отримання інформації про хід та результати розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

У відповідності з ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Частиною 1 ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України, за результатами розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно п.п.3, 4 ч.1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, що 31 серпня 2010 року між ПАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є АТ КБ «Приватбанк», та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № б/н, згідно з умовами якого остання отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, шляхом підписання Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку та отримала кредитну картку.

До кредитного договору Банк додав Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» 55 днів пільгового періоду (т. 1 а.с. 35-59).

Із довідки АТ КБ «Приватбанк» вбачається, що за договором, підписаним з ОСОБА_1 з 31 серпня 2010 року Банком видавалися кредитні картки, зокрема 24 грудня 2022 року видалась остання кредитна картка № НОМЕР_1 , з терміном дії до 11/25, тип картки «Універсальна» (т. 1 а.с. 29).

Районним судом також встановлено, що відповідно до довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на ОСОБА_1 , старт карткового рахунку відбувся 31 серпня 2010 року, кредитний ліміт позичальнику встановлено 31 серпня 2010 року у розмірі 1000,00 грн., максимально ліміт був збільшений 21 лютого 2020 року до 50 000 грн. та зменшений до 0 грн. 05 квітня 2022 року (т. 1 а.с. 28).

Згідно розрахунку заборгованості відповідача за вказаним кредитним договором, станом на 17.10.2022 року, складає 54 234,63 грн., з яких: 46 268,37 - заборгованість за тілом кредиту; 7966,26 грн. - заборгованість за простроченими процентами (т. 1 а.с. 5-18).

Також, матеріали справи містять банківську виписку по рахунку ОСОБА_1 за договором № б/н за період з 31.10.2010 року по 01.08.2022 року, з якої вбачається наявність заборгованості, станом на 18.10.2022 року, в розмірі 54 234,63 грн. (т. 1 а.с. 19-27).

З виписки за договором № б/н за період з 02.09.2010 року по 01.08.2022 року, вбачається, що з рахунку ОСОБА_1 , з кредитної картки № 053992 24.12.2021 року було здійснено перекази коштів 13 (тринадцятьма) платіжними операціями на суми: 3 005,00 грн., 3 005,00 грн., 3 005,00 грн., 3 005,00 грн., 3 005,00 грн., 3 005,00 грн., 3 004,98 грн., 3 005,00 грн., 4 004,98 грн., 4 004,98 грн., 4 004,98 грн., 4 005,00 грн., 4 004,98 грн. Загалом на суму - 44 064,90 грн. без комісії банку (т. 2 а.с. 118-125).

Задовольняючи частково позов, районний суд виходив з того, що оскільки фактично отримані грошові кошти у розмірі 46268, 37 грн відповідачем не повернуто, банк має право вимагати захисту своїх прав шляхом стягнення вказаних коштів з відповідача.

Відмовляючи в частині стягнення відсотків у розмірі 7966,6 грн. районний суд виходив з того, що позивачем не доведено, що відповідач погодилась з умовами нарахування відсотків.

Проте, колегія суддів не може погодитись повністю з такими висновками районного суд виходячи з наступного.

Відповідно до частин першої, другої статті 207_ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628_ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638_ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526_ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054_ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054_ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Аналізуючи зазначені норми права та встановлені в судовому засіданні обставини, суд приходить до висновку, що, оскільки фактично отримані та використані відповідачем кошти в добровільному порядку позивачу не повернуті, а також, враховуючи вимоги ч.2 ст.530 ЦК України, за змістом якої, якщо строк (термін) виконання відповідачем обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, позивач має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання виконати відповідачем обов`язку з повернення, зокрема, фактично отриманої суми кредитних коштів.

Так, з наданих матеріалів справи вбачається, що кредитний договір між сторонами укладено шляхом підписання ОСОБА_2 . Анкети-заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг, згідно зі змістом якої остання погодився, що вказана Заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами і Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку становлять між сторонами договір про надання банківських послуг.

В Анкеті-заяві про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг, підписаній ОСОБА_1 відсутні умови щодо погодження відсоткової ставки за користування кредитними коштами та нарахування неустойки за порушення взятих на себе зобов`язань.

Разом з тим, позичальником ОСОБА_2 підписом у цій Заяві підтверджено отримання кредитки «Універсальна» (а.с.30 зворот) та 31.08.2010 року нею було підписано Довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна» 55 днів пільгового періоду» згідно якої остання своїм підписом засвідчила ознайомлення та згоду з умовами використання даного типу кредитної картки, а саме про отримання кредиту з видачею кредитної картки у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування ним за базовою ставкою 2,5% в місяць з пільговим періодом нарахування відсотків за кожною тратою у розмірі 0,01% впродовж 55 днів з кожної трати, та визначенням строку внесення щомісячних платежів до 25 числа місяця, наступного за звітним з визначенням їх розміру (включаючи плату за використання кредитних коштів в звітному періоді) в розмірі 7% від заборгованості, але не менше 50 грн. та небільше залишку заборгованості, зі сплатою пені за несвоєчасне погашення заборгованості у розмірі, який розраховується за наступною формулою: пеня = пеня 1+ пеня 2, де пеня1 =базова відсоткова ставка по договору /30 нараховується на кожен день прострочення кредиту, пеня 2=1% від заборгованості, але неменше 30грн.в місяць, нараховується 1 раз в місяць, при наявності заборгованості по кредиту або відсоткам 5 і більше днів при виникненні прострочення на суму від 50 грн. та більше, штрафів у розмірі 500,00 грн + 5% від суми заборгованості по кредитному ліміту, з урахуванням нарахованих та прострочених процентів комісій (а.с. 35).

Згідно з ч.ч. 1,2 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Договір приєднання може бути змінений або розірваний на вимогу сторони, яка приєдналася, якщо вона позбавляється прав, які звичайно мала, а також якщо договір виключає чи обмежує відповідальність другої сторони за порушення зобов`язання або містить інші умови, явно обтяжливі для сторони, яка приєдналася.

Договір приєднання, як і публічний договір, є узагальненою категорією таких цивільно-правових договорів, в яких умови договору встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах і які укладаються лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого тексту. Друга сторона при цьому не може запропонувати свої умови договору, але саме вона вирішує та виявляє волевиявлення на укладення договору на запропонованих їй умовах. Таким чином, додержується принцип свободи договору. Чинним законодавством передбачено укладення договору лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованих умов у цілому.

Відповідач ОСОБА_1 підписала Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є АТ КБ «Приватбанк», та фінансові умови надання кредитки «Універсальна», якими погоджено тарифи банку, порядок та розмір нарахування процентів та неустойки.

Отже, висновок суду першої інстанції щодо відсутності погодження розміру відсотків за користування кредитними коштами та неустойки за порушення виконання зобов`язань за Договором б/н від 31.08.2010 року є помилковими та не ґрунтуються на матеріалах справи.

Статтями 526, 530,610, частини першої статті 612 ЦК України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений строк (термін), відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 599 ЦК України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

За положеннями статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Отже, згідно приписів абзацу 2 частини першої ст. 1048 ЦК України щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосовано лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Відповідно до висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного в постанові від 28 березня 2018 року у справі №444/95/12 (провадження №14-10цс18), право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти та інші платежі за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою ст.1050 ЦК України.

Проте, позивачем при зверненні до суду не надано суду доказів щодо строку виконання зобов`язання з повернення кредиту, який видавався відповідачу, що позбавило суд можливості здійснити перевірку правильності нарахування позивачем відсотків за користування кредитними коштами, тому при розгляді вказаної справи суд апеляційної інстанції виходе з наступного.

Як вбачається із матеріалів справи згідно умов кредитного договору від 31.08.2010 року з 31.08.2010 року по 31.06.2012 року відповідач повинна була повернути кредит та погасити відсотки за користування ним, тобто строк кредитування складає 22 місяців з моменту його укладення (щомісячний платіж 7%, який складається з 2,5 % нарахування по процентах за користування кредитом та 4,5 % від взятого тіла кредиту, тобто для повного погашення тіла кредиту сторонами визначено 22 місяців).

Як вбачається із виписки за договором № б/н за період з 31.08.2010 року по 31.06.2012 було отримано відповідачем кредитних коштів в сумі 5666 грн., за вказаний період позивач мав право на отримання процентів за користування кредитом, виходячи з узгодженої процентної ставки 2.5% місячних, в сумі 3115 грн., протягом строку кредитування відповідачем було внесено на погашення тіла кредиту та сплату процентів кошти в сумі 6740 грн.

Враховуючи викладене, станом на 21.06.2012 року, тобто на момент закінчення строку виконання зобов`язання, залишилась не погашеною заборгованість за тілом кредиту у розмірі 2040, 30 грн., яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

В іншій частині вимоги позивача задоволенню не підлягають, оскільки умовами договору укладеного між сторонами право позивача нараховувати проценти за користування кредитом та пеню поза межами строку кредитування, не передбачено, а інших доводів на обґрунтування даних вимог позивачем не наведено.

Пунктом 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» встановлено, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів, розрахунки, з яких суд виходив при задоволенні грошових та інших майнових вимог.

Отже, суд зобов`язаний належним чином дослідити поданий стороною доказ (в даному випадку розрахунок заборгованості), перевірити його, оцінити в сукупності та взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, а у випадку незгоди з ним повністю чи частково зазначити правові аргументи на його спростування і навести у рішенні свій розрахунок.

З такою позицією погодився й Верховний Суд у своїй постанові по справі №775/7704/15 від 23.01.2018 року.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги, скасування районного суду з ухваленням нового рішення про часткове задоволення вимог.

Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (ч.13 ст.141 ЦПК України).

При подачі позову Банком було сплачено 2481 грн. судового збору, позов задоволено на 3,76 % , тому з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір за подачу позову у розмірі 93,29 грн. Окрім того при подачі апеляційної скарги ОСОБА_1 сплачено судовий збір у розмірі 2977,20 грн., оскільки апеляційна скарга задоволена на 96,24% слід стягнути судовий збір за подачу апеляційної скарги з позивача на користь відповідача у розмірі 2865,26 грн.

Керуючись ст. 367, 374, 376, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Пінчук Юлії Віталіївни - задовольнити частково.

Рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука від 23 липня 2025 року, скасувати.

Ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання банківських послуг - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк» заборгованість за кредитним договором б/н від 31.08.2010 року в сумі 2040, 30 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк» 93,29 грн. судового збору за подачу позовної заяви.

Стягнути з акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк» на користь ОСОБА_1 2977,20 грн. судового збору за подачу апеляційної скарги.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови виготовлено 17 грудня 2025 року.

Головуючий суддя : __________________________ Г.Л. Карпушин

Судді: _________________ С.Б. Бутенко_________________ О.І. Обідіна