МЕТАЛУРГІЙНИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
Справа № 212/7656/25
Провадження № 2/210/1745/25
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

16 грудня 2025 року

Металургійний районний суд міста Кривого Рогу в складі головуючого судді Чайкіна О.В., за участі секретаря судового засідання Балкаєвої О.Є. розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження (без виклику сторін) цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Авансар», третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М., приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Селезньов М.О., про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

До Металургійного районного суду міста Кривого Рогу 08 липня 2025 року надійшла вказана справа на підставі ухвали Покровського районного суду міста Кривого Рогу за підсудністю і після автоматизованого розподілу передана судді Чайкіній О.В.

Ухвалою суду від 11 серпня 2025 року суд постановив матеріали цивільної справи №212/7656/25 за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Авансар», третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М., приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Селезньов М.О., про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню - повернути до Покровського районного суду міста Кривого Рогу для належного оформлення.

11 вересня 2025 року матеріали цивільної справи №212/7656/25 після дооформлення надійшли до Металургійного районного суду міста Кривого Рогу.

18 вересня 2025 року судом постановлено ухвалу про зупинення стягнення за виконавчим написом напису №75803, вчиненого 31.05.2021 року приватним нотаріусом приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Михайловичем про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості в розмірі 77 453,37 грн на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АВАНСАР», в рамках виконавчого провадження №68759292, що здійснюється приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Селезньовим Максимом Олександровичем.

Ухвалою суду від 03 листопада 2025 року постановлено заяву позивача ОСОБА_1 про зміну предмету позову (іменовану як "збільшення позовних вимог"), - прийняти до розгляду та продовжити розгляд справи з урахуванням вказаної заяви.

Відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Авансар» про перебування у провадженні суду вказаної цивільної справи повідомлявся належним чином, правом подачі відзиву на позовну заяву не скористався.

Треті особи про перебування у провадженні суду вказаної цивільної справи повідомлялись належним чином, правом подачі відзиву на позовну заяву не скористалися.

Третя особа приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Селезньов М.О. надав до суду заяву про розгляд справи без його участі.

Згідно з частиною 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без проведення судового засідання, раховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Стислий виклад позовних вимог.

31 травня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. вчинено виконавчий напис, який зареєстровано в реєстрі за №75803 та яким запропоновано стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , невиплачені в строк грошові кошти на користь ТОВ «Фінансова компанія «Авансар», якому ТОВ «Фінансова компанія «Фагор» відступило право вимоги на підставі договору факторингу №27/05/2020-4 від 27.05.2020 року, якому в свою чергу ТОВ «Фінансова компанія «Плеяда» відступило право вимоги на підставі договору факторингу №1 від 20.05.2016 року, якому в свою чергу ПАТ «Банк Михайлівський» на підставі договору факторингу №1905 від 19.05.2016 року відступлено право вимоги за кредитним договором №200044802 від 10.05.2016 року, укладеного між ПАТ «Банк Михайлівський» та ОСОБА_1 .

Запропоновано задовольнити вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Авансар», стягнути з ОСОБА_1 за період з 10.05.2016 року по 28.05.2021 року суму в розмірі:

- 20 623,24 грн. заборгованість за тілом кредиту;

- 55 080,13 грн. заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками;

- 900 грн. заборгованість за нарахованою пенею.

Також приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Селезньовим М.О. у відповідь на адвокатський запит повідомлено, що в ході здійснення виконавчого провадження №68759292 на рахунок для обліку депозитних сум і зарахування з боржників коштів у національній валюті та їх виплати стягувачам з рахунків ОСОБА_1 стягнуті кошти на загальну суму 1363,71.

Вказує, що приватним нотаріусом не дотримано порядок вчинення виконавчого напису, нотаріус вчинив виконавчий напис на підставі кредитного договору, який не є нотаріально посвідченим.

На підставі викладеного, просить суд визнати виконавчий напис №75803 від 31.05.2021 року таким, що не підлягає виконанню, стягнути з відповідача незаконно стягнуті кошти та судові витрати.

Фактичні обставини справи встановлені судом.

31 травня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. вчинено виконавчий напис, який зареєстровано в реєстрі за №75803 та яким запропоновано стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , невиплачені в строк грошові кошти на користь ТОВ «Фінансова компанія «Авансар», якому ТОВ «Фінансова компанія «Фагор» відступило право вимоги на підставі договору факторингу №27/05/2020-4 від 27.05.2020 року, якому в свою чергу ТОВ «Фінансова компанія «Плеяда» відступило право вимоги на підставі договору факторингу №1 від 20.05.2016 року, якому в свою чергу ПАТ «Банк Михайлівський» на підставі договору факторингу №1905 від 19.05.2016 року відступлено право вимоги за кредитним договором №200044802 від 10.05.2016 року, укладеного між ПАТ «Банк Михайлівський» та ОСОБА_1 .

Запропоновано задовольнити вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Авансар», стягнути з ОСОБА_1 за період з 10.05.2016 року по 28.05.2021 року суму в розмірі:

- 20 623,24 грн. заборгованість за тілом кредиту;

- 55 080,13 грн. заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками;

- 900 грн. заборгованість за нарахованою пенею;

- за вчинення цього виконавчого напису нотаріусом на підставі статті 31 Закону України «Про нотаріат» стягнуто плати із стягувача, яка підлягає стягненню з боржника на користь стягувача;

-загальна заборгованість ОСОБА_1 становить 77 453,37 грн. (а.с.9).

Приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Селезньовим М.О. 23 лютого 2022 року відкрито виконавче провадження № 68759292 з виконання виконавчого напису № 75803 від 31.05.2025 року (а.с.10).

Довідкою ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» підтвердженно, що з 01.06.2025 року по теперішній час з заробітної плати ОСОБА_1 утримується заборгованість згідно виконавчого листа до погашення боргу в розмірі 85498,70грн. За період з 01.06.2025 року по 31.08.2025 року утримано 10 684,73 грн. і перераховано. Залишок заборгованості станом на 31.08.2025 року становить 74 813,97 грн. (а.с.43).

Нормативно-правове обґрунтування

Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Вчинюючи виконавчі написи, нотаріус відповідно до закону встановлює та офіційно визнає факт наявності певної безспірної заборгованості та викладає такий свій висновок у відповідному нотаріальному акті документі (виконавчому написі), що одночасно є підставою для примусового виконання (пункт 3 частини першої статті 3 Закону України «Про виконавче провадження»).

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 цього Закону). Таким актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі Порядок вчинення нотаріальних дій).

Вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. При цьому безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі Перелік).

Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком. Такий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі № 305/2082/14-ц (провадження № 14-557цс19).

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Захист прав боржника у процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається у спосіб, передбачений підпунктом розділом ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. При цьому нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною - стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності.

Для правильного застосування статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було не вирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Така правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі № 305/2082/14-ц (провадження № 14-557цс19), від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц (провадження № 14-84цс19), від 02 липня 2019 року у справі № 916/3006/17 (провадження №14-278гс18).

Неотримання боржником вимоги про усунення порушень за кредитним договором об`єктивно позбавляє його можливості бути вчасно проінформованим про наявність заборгованості та можливості надати свої заперечення щодо неї або оспорити вимоги кредитора. Якщо боржник не має можливості подати нотаріусу заперечення щодо вчинення виконавчого напису або висловити свою незгоду з письмовою вимогою про сплату боргу чи повідомити про наявність спору між нею та відповідачем щодо суми заборгованості, це об`єктивно виключає можливість вчинення виконавчого напису.

Учинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих кредитором повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка на письмовому повідомленні про його отримання.

Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 30 вересня 2019 року в справі № 357/12818/17 (провадження № 44380св18).

Висновки за результатами розгляду матеріалів справи

На суд покладено обов`язок під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів.

У відповідності до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, цією статтею; доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Як встановлено статтею 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Зі змісту наведених правових норм вбачається покладення процесуального обов`язку на кожну із сторін довести належними доказами наявність або відсутність тих обставин, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень.

Встановлені судом обставини свідчать, що нотаріус, вчинивши виконавчий напис, дійшов висновку про належне оповіщення Позивача про існування заборгованості. До того ж, перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених постановою Кабінетів Міністрів України №1172 від 29.06.1999 році, у редакції станом на час вчинення оспорюваного виконавчого напису приватного нотаріуса 31 травня 2021 року, стосувався лише нотаріально посвідчених договорів, і не міг застосуватись до договору нібито укладеного між позивачем та ПАТ «Банк Михайлівський».

Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

У разі, якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 (надалі - Перелік документів).

При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само, на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»).

Відповідно до пункту 1 Переліку документів для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

Належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Такими доказами можуть бути, зокрема, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо.

Стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

Отже, з огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису.

Для застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» суд перевіряє доводи боржника, зокрема, чи є заборгованість боржника перед стягувачем безспірною.

Суд вважає, що в даному випадку при вчиненні виконавчого напису за №75803 від 31.05.2021 року- приватний нотаріус не переконався у безспірності заборгованості боржника - позивача по справі, та порушив процедуру видачі виконавчого напису нотаріуса з огляду на наступне.

Згідно висновків, викладених у постанові Верховного суду від 02 жовтня 2018 року у справі №910/18036/17, принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.

Зі змісту виконавчого напису встановлено, що він вчинений з метою стягнення заборгованості за кредитним договором №200044802 від 10.05.2016 року, укладеного між ПАТ «Банк Михайлівський» та ОСОБА_1 за період з 10.05.2016 року по 28.05.2021 року включно.

Також встановлено, що Відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Авансар» є правонаступником ПАТ «Банк Михайлівський».

Доказів правонаступництва права вимоги за цим договором до Відповідача, суду не представлено.

Відповідно до частини 2 статті 516 ЦК України якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

В силу частини 2 статті 517 ЦК України боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.

Згідно з частиною 2 статті 518 ЦК України якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, він має право висунути проти вимоги нового кредитора заперечення, які він мав проти первісного кредитора на момент пред`явлення йому вимоги новим кредитором або, якщо боржник виконав свій обов`язок до пред`явлення йому вимоги новим кредитором, - на момент його виконання.

Доказів надсилання боржнику повідомлення про зміну Кредитора за кредитним договором №200044802 від 10.05.2016 року до матеріалів справи не надано.

Відповідач правом на подання відзиву не скористався та відповідно не спростував позовних вимог, а доказів, що виконавчий напис вчинено на підставі безспірних вимог під час судового розгляду не здобуту.

Отже, на думку суду, у даному випадку, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

З матеріалів справи не вбачається, що при вчиненні напису нотаріус отримував від відповідача первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), тому на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості перед Відповідачем є безспірним.

Встановлені судом фактичні обставини не дають суду підстав вважати вказані в оскаржуваному виконавчому написі розміру заборгованості позичальника безспірною, а виконавчий напис вчинений відповідно до чинного законодавства України.

Оцінивши усі докази, що є у справі, в їх сукупності, суд доходить висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та доведеними, в розумінні вказаних норм, а тому підлягають задоволенню.

Таким чином, виконавчий напис №75803 від 31 травня 2021 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М., та яким запропоновано стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , невиплачені в строк грошові кошти на користь ТОВ «Фінансова компанія «Авансар», якому ТОВ «Фінансова компанія «Фагор» відступило право вимоги на підставі договору факторингу №27/05/2020-4 від 27.05.2020 року, якому в свою чергу ТОВ «Фінансова компанія «Плеяда» відступило право вимоги на підставі договору факторингу №1 від 20.05.2016 року, якому в свою чергу ПАТ «Банк Михайлівський» на підставі договору факторингу №1905 від 19.05.2016 року відступлено право вимоги за кредитним договором №200044802 від 10.05.2016 року, укладеного між ПАТ «Банк Михайлівський» та ОСОБА_1 , підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню.

Щодо позовних вимог в частині стягнення безпідставно набутих коштів суд зазначає наступне

Відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України).

Об`єктивними умовами виникнення зобов`язань з набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або незбільшення майна в іншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна з боку набувача шляхом зменшення або відсутності збільшення на стороні потерпілого; 4) відсутність правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб.

Суд зауважує, що загальна умова частини першої статті 1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, бо отримане однією зі сторін у зобов`язанні підлягає поверненню іншій стороні на підставі цієї статті тільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання.

Набуття однією зі сторін зобов`язання майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобов`язання не вважається безпідставним.

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Такий правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 23.01.2020 у справі № 910/3395/19, від 23.04.2019 у справі № 918/47/18, від 01.04.2019 у справі № 904/2444/18.

Якщо поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 ЦК України може застосовуватись тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена або припинена, у тому числі у виді розірвання договору. Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 22.03.2016 у справі №6-2978цс15 та від 03.06.2016 у справі №6-100цс15.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що з 01.06.2025 року по теперішній час з заробітної плати ОСОБА_1 утримується заборгованість згідно виконавчого листа до погашення боргу в розмірі 85498,70 грн. За період з 01.06.2025 року по 31.08.2025 року утримано і перераховано 10 684,73 грн. Залишок заборгованості станом на 31.08.2025 року становить 74 813,97 грн. (а.с.43).

Суд вважає, що вимоги позивача в частині стягнення безпідставно набутих коштів підлягають задоволенню, оскільки матеріали справи містять докази списання коштів за виконавчим написом №75803 від 31 травня 2021 року.

Щодо судових витрат

Відповідно до ст.141 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивач ОСОБА_1 при зверненні до суду сплатив судовий збір у розмірі 1211,20 грн. за подачу позовної заяви та 605,60 грн. за подачу заяви про забезпечення позову, які відповідно підлягають стягненю з відповідача.

Правничу допомогу позивачу надавала адвокат Мартинова Н.Ю., яка діє на підставі ордеру про надання правової допомоги від 11 червня 2025 року та договору про надання правничої допомоги від 06 червня 2025 року.

Адвокатом, заявлено клопотання в інтересах позивача про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу, у суді першої інстанції, у розмірі 12 000,00 грн, з детальним описом виконаних робіт, представлено додаток до Договору від 06 червня 2025 року та квитанцію про сплату за юридичні послуги адвоката.

Представник відповідача заперечуав у своїй заяві з приводу розміру судових понесених позивачем в рахунок оплати правової допомоги.

Аналізуючи реальність (дійсність та необхідність), а також обґрунтованість розміру витрат на правничу допомогу, надану позивачу, враховуючи також обєм зібраних матеріалів та складання заяви про забезпечення позову, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з Відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу у розмірі 12000,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 79-82, 141, 265, 354, 355 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Авансар», третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М., приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Селезньов М.О., про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №75803, вчинений 30 травня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2 , про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Авансар» заборгованості у розмірі 77 453,27 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Авансар», , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рнокпп НОМЕР_1 , безпідставно стягнуті кошти в розмірі 10 684,73 грн. (десять тисяч шістсот вісімдесят чотири гривні сімдесят три копійки).

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Авансар», , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рнокпп НОМЕР_1 , понесені судові витрати які складаються із судового збору у розмірі 1211,20 грн. (одна тисяча двісті одинадцять гривень двадцять копійок) за подачу позовної заяви та 605,60 грн. (шістсот п`ять гривень шістдесят копійок) за подачу заяви про забезпечення позову та витрати на правничу допомогу у розмірі 12 000 (дванадцять тисяч) гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Згідно з пп. 15.5 п. 15 частини першої Перехідних положень Розділу XIII ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Повний текст рішення складено та підписано 22 грудня 2025 року.

Відомості про учасників справи згідно п.4 ч.5 ст.265 ЦПК України:

- позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рнокпп НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ;

- відповідач: Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Авансар», , адреса: м. Київ, вул. Січових стрільців, б. 21/27, офіс 405;

- третя особа: приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Селезньов Максима Олександрович, адреса: 49005, міста Дніпро, вул. Сімферопольська, 2Н, приміщення 263-265;

- третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, 01001, м. Київ, вул. Мала Житомирська, б. 6/5.

Суддя: О. В. Чайкіна