Провадження № 4-с/243/18/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2025 року м. Слов`янськ

Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючий суддя Дюміної Н.О.

при секретарі Петрусі Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали цивільної справи за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність старшого державного виконавця Слов`янського відділу державної виконавчої служби у Краматорському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Юсупової Олени Владиславівни, стягувач Обласне комунальне підприємство «Донецьктеплокомуненерго»,-

В С Т А Н О В И В:

01 грудня 2025 року до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області надійшла повторно скарга ОСОБА_1 на бездіяльність старшого державного виконавця Слов`янського відділу державної виконавчої служби у Краматорському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Юсупової Олени Владиславівни, стягувач Обласне комунальне підприємство «Донецьктеплокомуненерго». Скарга обґрунтована тим, що 12 жовтня 2021 року Слов`янським міськрайонним судом Донецької області за заявою Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» в особі Відокремленого підрозділу виробничої одиниці ОКП «ДТКЕ» Слов`янськтепломережа» видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 , заборгованості по оплаті за опалення у сумі 16 938, 20 грн, втрати від інфляційних процесів в сумі 1 043,25 грн, 3 % річних в сумі 404,42 грн та витрати на оплату судового збору у розмірі 227,00 грн. 17.09.2025 старший державний виконавець Юсупова Олена Владиславівна Слов`янського відділу державної виконавчої служби у Краматорському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління винесла постанову про відкриття виконавчого провадження щодо виконання судового наказу №2 н/243/1974/2021 про стягнення з ОСОБА_1 боргу у розмірі 18612,87 грн на користь Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго», а також стягнення виконавчого збору у розмірі 1861, 29 грн. 21 жовтня 2025 року із застосунку «Дія» їй стало відомо про те, що державним виконавцем Слов`янського відділу державної виконавчої служби у Краматорському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Юсуповою О.В. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 78758826. Вважає, що при надходженні виконавчого документа разом із заявою стягувача до органу державної виконавчої служби, він мав бути повернутий без прийняття до виконання через пропуск строку для його пред`явлення. Оскільки, строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, визначений ст.12 Закону України «Про виконавче провадження» становить три роки з дня набрання ним законної сили. Відтак, на переконання заявниці, державним виконавцем вчинено неправомірні дії, які полягли у відкритті виконавчого провадження на підставі виконавчого листа, строк пред`явлення до виконання якого пропущений, а отже, наявні правові підстави для скасування постанови суб`єкта оскарження від 17.09.2025 про відкриття провадження № 78758826. У зв`язку з викладеним, заявниця звернувся до суду із вказаною скаргою, з метою захисту своїх порушених прав та інтересів.

05.12.2025 року представником стягувача ОКП «Донецьктеплокомуненерго» Штаньком С.В. надіслано до суду пояснення, відповідно до яких стягувач заперечує проти задоволення скарги з огляду на наступне. Воєнний стан в Україні запроваджено Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022, затвердженим Законом України № 2102-IX від 24.02.2022, і станом на 2025 рік його дію продовжено. Крім того, п. 10-2 розд. XIII Закону № 1404-VIII визначено, що на період до припинення або скасування воєнного стану строки пред`явлення виконавчих документів перериваються та відновлюються з дня його припинення або скасування. Якщо закінчення строку пред`явлення виконавчого документа припало на період воєнного стану, державний або приватний виконавець зобов`язаний приймати такий документ до виконання без необхідності звернення стягувача до суду із заявою про поновлення строку. Правова позиція підтверджена судовою практикою: Постанова КАС ВС від 15.03.2023 у справі № 260/2595/22; Постанова Верховного Суду від 03.08.2023 у справі № 420/10415/22. Таким чином, строк пред`явлення до виконання судового наказу №2-н/243/1974/2021 від 12.10.2021 не сплив; відкриття виконавчого провадження № 78758826 щодо стягнення із ОСОБА_1 боргу 18612,87 грн є законним та обґрунтованим, а тому дії старшого державного виконавця Юсупової Олени Владиславівни відповідають Закону України «Про виконавче провадження» та спрямовані на реальне виконання судового наказу, що набрав законної сили. Відповідно до службової записки в.о. начальника ЦОК ВО «Слов`янськтепломережа» №955 від 05.12.2025, судовий наказ у справі № 243/10569/21 (провадження № 2 н/243/1974/2021) ОСОБА_1 не виконано, заборгованість не погашено. Зважаючи на те, що до сьогоднішнього дня судовий наказ Слов`янського міськрайонного суду Донецької області по справі №243/10569/21 скаржником ОСОБА_1 не виконано, підстав для задоволення вимог про визнання неправомірними дій державного виконавця, скасування постанов про відкриття виконавчого провадження від 17.09.2025 №78758826, постанови про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження та зобов`язання припинити виконавчі дії немає.

12.12.2025 року скаржницею надіслано до суду додаткові пояснення, відповідно до яких остання наполягає на задоволенні своєї скарги. Та зазначає, що строк пред`явлення судового наказу до виконання є чітко визначеним законом. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчий документ може бути пред`явлений до виконання протягом трьох років, якщо інше не передбачено законом. Судовий наказ по справа № 2-н/243/1974/2021 було видано у 2021 році, а отже кінцевий строк його пред`явлення закінчився у 2024 році. Воєнний стан не скасовує і не призупиняє загальні строки пред`явлення виконавчих документів. Законодавство України не містить норми, яка автоматично зупиняє або продовжує ці строки у зв`язку з воєнним станом. Положення про зупинення перебігу строків під час воєнного стану стосуються процесуальних строків у суді, але не стосуються строку пред`явлення виконавчого документа, який є матеріальним строком, і поновлюється виключно за заявою стягувача та за наявності поважних причин. Стягувач не подавав заяв про поновлення строку та не довів існування обставин, які б об`єктивно унеможливлювали подання виконавчого документа протягом тривалого трирічного періоду. Такі доводи як воєнний стан самі по собі не є поважною причиною, якщо стягувач мав реальну можливість звернутися. З огляду на викладене, пред`явлення виконавчого документа після спливу строку є незаконним, а виконавче провадження підлягає закриттю на підставі пункту 4 частини 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку з пропуском строку пред`явлення.

12.12.2025 року представником стягувача надіслані додаткові пояснення, відповідно до яких представник стягувача зазначає, що ознайомившись із запереченнями скаржника на пояснення стягувача, Обласне комунальне підприємство «Донецьктеплокомуненерго» вважає їх необґрунтованими та такими, що не спростовують правомірності дій державного виконавця, з огляду на таке. Основним доводом скаржника є твердження про нібито сплив строку пред`явлення судового наказу до виконання. Проте такий довід ґрунтується на вибірковому тлумаченні норм Закону України «Про виконавче провадження» та не враховує особливості правового регулювання перебігу строків у період дії воєнного стану. Відповідно до пункту 10 розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження» на період дії воєнного стану перебіг строків, установлених цим Законом, зупиняється. Зазначена норма є імперативною та не містить застережень щодо виду строків або необхідності вчинення стягувачем будь яких додаткових дій. Отже, на час дії воєнного стану перебіг строку пред`явлення виконавчого документа до виконання не здійснюється, у зв`язку з чим такий строк не може вважатися таким, що сплив. За цих обставин твердження скаржника про обов`язок державного виконавця повернути виконавчий документ без прийняття до виконання є безпідставним. Посилання скаржника на те, що воєнний стан нібито не впливає на строки пред`явлення виконавчих документів, не відповідає змісту наведених норм закону. Закон прямо передбачає зупинення перебігу строків на період воєнного стану, а тому відсутні підстави вважати, що строк пред`явлення судового наказу сплив. Крім того, доводи скаржника щодо незаконності відкриття виконавчого провадження фактично зводяться до незгоди з самим фактом примусового виконання судового наказу, який набрав законної сили та є обов`язковим до виконання. Водночас обставини, які б свідчили про порушення державним виконавцем вимог Закону України «Про виконавче провадження» під час прийняття виконавчого документа та відкриття виконавчого провадження, скаржником не доведені.

В судове засідання скаржник ОСОБА_1 не з`явилася, надіслала на адресу суду заяву з проханням розгляд справи проводити у її відсутності, на задоволенні скарги наполягала.

В судове засідання представник стягувача ОКП «Донецьктеплокомуненерго» - Штанько С.В. не з`явився, надіслав суду заяву з проханням розгляд справи проводити за його відсутністю, з урахуванням письмових пояснень по справі.

В судове засідання старший державний виконавець Слов`янського відділу державної виконавчої служби у Краматорському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Юсупова О.В. не з`явилась, про дату час і місце розгляду заяви повідомлявся належним чином, шляхом направлення судового виклику на електронну адресу.

«Направлення судової повістки на електронну адресу сторони у справі є належним повідомлення при умові, що цей учасник судового процесу повідомив цю електронну адресу та користувався нею - направляв до суду певні процесуальні документи». Відповідну правову позицію КЦС ВС, зокрема, сформулював у справі 761/14537/15.

На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Відповідно до ст.12 ч.4 ЦПК України, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Частина 2 ст. 450 ЦПК України передбачає, що неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

У відповідності до ч. 2 ст. 450 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд скарги у їх відсутність.

Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується скарга, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення скарги по суті, приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення вказаної скарги, з огляду на наступне.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

При цьому виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено ст.ст. 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до ст.ст. 447, 448 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи. Скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Судом встановлено, що 12 жовтня 2021 року Слов`янським міськрайонним судом Донецької області за заявою Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» в особі Відокремленого підрозділу виробничої одиниці ОКП «ДТКЕ» Слов`янськтепломережа» видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 , заборгованості по оплаті за опалення у сумі 16 938, 20 грн, втрати від інфляційних процесів в сумі 1 043,25 грн, 3 % річних в сумі 404,42 грн та витрати на оплату судового збору у розмірі 227,00 грн.

02.08.2025 року стягувач ОКП «Донецьктеплокомуненерго» звернувся до Слов`янського відділу державної виконавчої служби у Краматорському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління із заявою про прийняття виконавчого листа до виконання та відкриття виконавчого провадження.

17.09.2025 старшим державним виконавцем Юсуповою О.В. Слов`янського відділу державної виконавчої служби у Краматорському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 78758826 щодо виконання судового наказу №2 н/243/1974/2021 про стягнення з ОСОБА_1 боргу у розмірі 18612,87 грн на користь Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго», а також стягнення виконавчого збору у розмірі 1861, 29 грн.

Відповідно до скріншоту із застосунку «ДІЯ» скаржницею 21 жовтня 2025 року отримано повідомлення про відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до службової записки в.о. начальника ЦОК ВО «Слов`янськтепломережа» №955 від 05.12.2025, судовий наказ у справі № 243/10569/21 (провадження № 2 н/243/1974/2021) ОСОБА_1 не виконано, заборгованість не погашено. Зважаючи на те, що до сьогоднішнього дня судовий наказ Слов`янського міськрайонного суду Донецької області по справі №243/10569/21 скаржником ОСОБА_1 не виконано. Заборгованість на поточному рахунку на 05.12.2025 року становить: 48515,81 грн за теплопостачання та 1041,19 грн за абонентське обслуговування.

Щодо доводів заявниці про неотримання постанови про відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до ст. 26 ЗУ «Про виконавче провадження», виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного устатті 3цього Закону: за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Згідно із ст. 28 Закону № 1404-//ІІІ, копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбаченихпунктами 1-4частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Згідно дослідженої копії матеріалів виконавчого провадження № 78758826 ( в електронному вигляді), матеріали виконавчого провадження містять супровідний лист про направлення боржнику та стягувачу копії постанови про відкриття провадження від 17.09.2025.

Отже, боржник має бути належним чином повідомлений про відкриття виконавчого провадження, а державний виконавець повинен не лише направити боржнику копію постанови про відкриття виконавчого провадження, а й установити факт отримання ним копії цієї постанови, якою встановлено строк для добровільного виконання рішення суду.

Водночас, порушення державним виконавцем порядку надіслання сторонам виконавчого провадження копій процесуальних документів саме по собі не є достатньою підставою, з якою закон пов`язує скасування постанови про відкриття виконавчого провадження, проте не направлення виконавцем в установленому законом порядку постанови про відкриття виконавчого провадження може бути підставою для визнання неправомірними таких дій (бездіяльності) державного виконавця.

Аналогічний висновок зроблено у постанові Верховного Суду від 24 лютого 2021 року у справі № 756/9582/14-ц (провадження № 61-7463св19).

Враховуючи, що матеріали справи не містять доказів направлення боржнику та отримання останнім копій оскаржуваних постанов, суд вважає, дії державного виконавця Слов`янського відділу державної виконавчої служби у Краматорському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Юсупової Олени Владиславівни в цій частині є неправомірними.

Щодо строків пред`явлення судового наказу до виконання, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» (далі - Закон), виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ст. 18 Закону, виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Так, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у ст. 3 цього Закону зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Заявниця у своїй скарзі зазначила, що в силу положень ч. 1 ст. 12 Закону, трирічний строк пред`явлення виконавчого листа до виконання, виданого судом по вказаній справі, закінчився, а тому, на думку боржника, державний виконавець, у відповідності до вимог п. 2 ч. 4 ст. 4 Закону, зобов`язаний був повернути вказаний виконавчий документ стягувачу без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, як такий, що пред`явлений з пропуском встановленого законом строку.

Згідно ч. 1, 4 ст. 12 Закону, виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців. Строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються, поміж іншого, у разі: пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Указом Президента України Про введення воєнного стану в Україні, затвердженого Законом України №2102-ІХ від 24.02.2022 в Україні введений воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24.02.2022 строком на 30 діб.

Строк дії воєнного стану неодноразово продовжувався і на теперішній час його дію не припинено.

Відповідно до п.10-2 розділу ХІІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону, в редакції Закону України від 15.03.2022 № 2129-ІХ, тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану на території України визначені цим Законом строки перериваються та встановлюються з дня припинення або скасування воєнного стану.

Цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування. Закон набрав чинності 26.03.2022.

Положення пункту 10-2 розділу ХІІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону стосуються також строку пред`явлення виконавчого документа до виконання.

У пунктах 47 і 48 постанови Верховного Суду від 15 березня 2023 року в справі N 260/2595/22 (провадження N К/990/383/23) зазначено, що особливості примусового виконання рішень у період воєнного стану визначено пунктом 10-2 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону N 1404-VIII, відповідно до якого тимчасово на період до припинення або скасування воєнного стану на території України, з поміж іншого, визначені цим Законом строки перериваються та встановлюються з дня припинення або скасування воєнного стану.

Оскільки порядок та строки пред`явлення виконавчих документів до примусового виконання регулюються саме Законом N 1404-VIII як спеціальним нормативно-правовим актом, у цьому випадку підлягає застосуванню норма, якою на період воєнного стану на території України встановлено переривання строків, визначених вказаним Законом, до яких, зокрема, належать строки пред`явлення виконавчих документів до примусового виконання.

Близький за змістом висновок викладено в постановах Верховного Суду від 07 квітня 2023 року в справі N 910/5925/15-г, від 03 квітня 2025 року в справі N 712/8159/15-ц та від 05 лютого 2025 року в справі N 1616/803/2012.

А отже, на час набрання вказаним законом чинності, строк для пред`явлення судового наказу №2-н/243/1974/2021 від 12.10.2021 не сплив.

Оскільки у зв`язку із запровадженням в Україні воєнного стану строки пред`явлення виконавчих документів до виконання перериваються, відсутні підстави вважати, що стягувач пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Також, як зазначено в ч. 3 ст. 451 ЦПК України, якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Відповідно до ст. 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, зважаючи на те, щодо скарги не було додано належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів, які підтверджують обставини викладені у скарзі, враховуючи ту встановлену судом обставину, що строк на пред`явлення судового наказу №2-н/243/1974/2021 від 12.10.2021 станом на момент пред`явлення до виконання (серпень 2025 року) не був пропущеним в силу приписів пункту 10-2 розділу ХІІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про виконавче провадження», в редакції Закону України від 15.03.2022 №2129-ІХ, суд дійшов очевидного висновку, що наведена заявником підстава для оскарження дій приватного виконавця не знайшла свого підтвердження під час розгляду скарги, а отже, правові підстави для скасування постанови державного виконавця від 17.09.2025 № 78758826 про відкриття провадження відсутні.

Оскільки суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для скасування постанови державного виконавця від 17.09.2025 про відкриття виконавчого провадження № № 78758826, то у задоволенні скарги в частині зобов`язання старшого державного виконавця Юсупову Олену Владиславівну Слов`янського відділу державної виконавчої служби у Краматорському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції припинити виконавчі дії та закрити виконавче провадження ВП №78758826 яке відкрите після спливу строку пред`явлення виконавчого документа до виконання, теж слід відмовити, оскільки, вказані вимоги є похідними.

Щодо вимог скарги про скасування постанови про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження старшого державного виконавця Юсупової Олени Владиславівни Слов`янського відділу державної виконавчої служби у Краматорському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 17.09.2025р ВП №78758826, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 447-1 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Аналогічні приписи містить стаття 339-1 ГПК України, за змістом якої сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Натомість згідно з правилами адміністративного судочинства щодо особливостей провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця за частиною першою статті 287 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб. У позовній заяві зазначається ідентифікатор для повного доступу до інформації про виконавче провадження (за наявності).

Відповідно, за загальними правилами чинних процесуальних кодексів, скарги на рішення, дії та бездіяльність службових осіб під час виконання судових рішень подаються за юрисдикцією того суду, який ухвалив судове рішення, що знаходиться на виконанні.

Крім загального порядку оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби, визначеного наведеними нормами процесуального законодавства, відповідні спеціальні норми встановлені Законом № 1404-VІІІ.

Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом. Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом (частини перша та друга статті 74 Закону № 1404-VІІІ).

Отже, Закон № 1404-VІІІ відносить до справ адміністративної юрисдикції спори, зокрема, але не винятково постанови щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності виконавця про стягнення витрат виконавчого провадження.

Так, відповідно до частини другої статті 42 Закону № 1404-VІІІ витрати органів державної виконавчої служби та приватного виконавця, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження.

Згідно з абзацом першим пункту 2 розділу VI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5 (зареєстровано 2 квітня 2012 року за № 489/20802), витрати виконавчого провадження складаються з мінімальних та додаткових витрат виконавчого провадження.

Тобто, юрисдикція спорів щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби залежить від типу виконавчого документа, на підставі якого було відкрите виконавче провадження, а також суб`єктів їх видання.

Зі змісту 3 пункту скарги вбачається, що предметом оскарження є постанова державного виконавця про визначення розміру мінімальних витрат виконавчого провадження від 17.09.2025р ВП №78758826.

Ураховуючи наведене, заявлені вимоги не підлягають розгляду в порядку ЦПК України та має бути розглянутий адміністративним судом за правилами КАС України.

Зазначений висновок узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 вересня 2024 року у справі № 310/2210/21.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Тому і цій частині скарги, суд закриває провадження.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.258,260-261,447-453 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Закрити провадження у справі щодо розгляду скарги ОСОБА_1 на постанову державного виконавця про стягнення мінімальних витрат виконавчого провадження.

Роз`яснити скаржнику, що розгляд справи в цій частині віднесено до юрисдикції адміністративного суду, а саме до юрисдикції Донецького окружного адміністративного суду.

Скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність старшого державного виконавця Слов`янського відділу державної виконавчої служби у Краматорському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Юсупової Олени Владиславівни, стягувач Обласне комунальне підприємство «Донецьктеплокомуненерго»- задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії державного виконавця Слов`янського відділу державної виконавчої служби у Краматорському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Юсупової Олени Владиславівни, в частині не направлення в установленому законом порядку постанови про відкриття виконавчого провадження від 17 вересня 2025 року про в рамках ВП 78758826.

В іншій частині вимоги скарги ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена в судову палату по цивільних справах Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н.О.Дюміна