Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/6880/25
Номер провадження2/711/3134/25
РІШЕННЯ
19 грудня 2025 року м. Черкаси
Придніпровський районний суд м. Черкаси у складі:
головуючого судді Петренка О.В.,
за участю секретаря судових засідань Овезової Ю.В.,
представника позивача ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом приватного акціонерного товариства «Черкаське хімволокно» в особі Відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про стягнення боргу за оплату житлово-комунальних послуг,
Обгрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що надання послуги з централізованого опалення в будинку АДРЕСА_1 здійснює ПрАТ «Черкаське хімволокно» в особі Відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ».
Також позивач у позові зазначає, що квартира АДРЕСА_2 від`єднана від системи централізованого опалення та теплопостачання. Плата нараховується за абонентське обслуговування (ГВП), функціонування систем (ГВП), абонентське обслуговування (ТЕ) та місця загального користування (МЗК).
Згідно п.24 Правил надання послуг з постачання теплової енергії, які затверджені постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження Правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії» №830 від 21.08.2019, передбачено, що розподіл між споживачами обсягу спожитої у будівлі послуги здійснюється з урахуванням показань вузлів розподільного обліку/приладів-розподілювачів теплової енергії, а у разі їх відсутності - пропорційно опалюваній площі (об`єму) приміщення споживача відповідно до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Мінрегіону від 22 листопада 2018 р. № 315.
Наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 31 жовтня 2006 року №359 затверджено Методику розрахунку кількості теплоти, спожитої на опалення місць загального користування багатоквартирних будинків та визначення плати за їх опалення, якою встановлено порядок визначення витрат теплової енергії на опалення місць загального користування у багатоквартирних житлових будинках для встановлення розміру плати за неї споживачам.
Фактом приєднання споживачів до умов договору (акцептування договору) є вчинення споживачами будь-яких дій, які свідчать про їх бажання укласти договір, зокрема, надання виконавцю підписаної заяви-приєднання (додаток), сплата рахунка на надання послуги, факт отримання послуги.
З огляду на викладене, позивач робить висновок, що з відповідачами укладено договір про надання послуг централізованого опалення та постачання гарячої води шляхом акцепту публічної оферти відповідно до ст.642 ЦК України.
Відповідачі своєчасно, з січня 2013 року, не вносили плату за отримані послуги з абонентського обслуговування (ГВП), функціонування систем (ГВП), абонентського обслуговування (ТЕ) та місця загального користування (МЗК), а також не здійснювали оплату внесків за встановлення, обслуговування та заміну вузлів комерційного обліку комунальних послуг постачання теплової енергії згідно ст.17 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та згідно рішення Черкаського міськвиконкому №1021 від 17.09.2019, в наслідок чого утворилась заборгованість, яка станом на 01.05.2024, складає 19 320,85 грн, що підтверджується листом-розрахунком по ОР №40125017.
З огляду на викладене, позивач просить суд стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за послуги з абонентського обслуговування (ГВП), функціонування систем (ГВП), абонентського обслуговування (ТЕ) та місця загального користування (МЗК), а також внесків, що сукупно складає 19 320 грн 85 коп.
Також позивач у позовній заяві просить суд стягнути солідарно з відповідачів інфляційну складову боргу, що відповідно до розрахунку становить 3449,67 грн, та 3% річних з простроченої суми, що відповідно до розрахунку становить 953,88 грн. Означені позовні вимоги обгрунтовує положеннями ч.2 ст.625 ЦК України. Крім того позивач просить стягнути з відповідачів, сплачений розмір судового збору.
Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 07 серпня 2025 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за позовом ПрАТ «Черкаське хімволокно» в особі Відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про стягнення боргу за оплату житлово-комунальних послуг; визнано справу малозначною, а її розгляд вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін; призначено розгляд справи по суті о 11 год 10 хв 16 жовтня 2025 року в приміщенні Придніпровського районного суду м.Черкаси (а.с.37-38).
Заперечення проти позовних вимог відповідачі обгрунтовують тим, що з 2004 року у квартирі за адресою: АДРЕСА_3 , встановлене індивідуальне опалення і послугами централізованого опалення та постачання гарячої води відповідачі не користуються. Заборгованість, на яку вказує позивач, як розуміють відповідачі, виникла дуже давно (приблизно з 2005 року), але за які послуги і за які роки їм невідомо. У зв`язку з цим, ОСОБА_2 як власник квартири АДРЕСА_2 неодноразово звертався до позивача за відповідними роз`яснення проте таких він не отримав.
Також відповідачі зазначають у відзиві, що відповідач ОСОБА_2 з 2004 року є військовим пенсіонером і користується пільгами по оплаті комунальних послуг, але в листі-розрахунку дані пільги не враховані.
Крім того у 2023 році ПрАТ «Черкаське хімволокно» в особі ВП «Черкаська ТЕЦ» уже зверталося до суду з позовом про стягнення з відповідачів заборгованості за житлово-комунальні послуги, проте після того як був написаний відповідачами відзив на позовну заяву, позивач відкликав позовну заяву.
І на сам кінець, відповідачі у відзиві зазначають, що у випадку якщо нарахування житлово-комунальних послуг позивачем є законним, то просять застосувати строк позовної давності, стягнувши заборгованість за останні три роки.
Протокольною ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 16.10.2025 розгляд цивільної справи №711/6880/25 був відкладений до 12 год 00 хв 11 листопада 2025 року в зв`язку із задоволенням клопотання відповідача ОСОБА_2 про відкладення розгляду справи (а.с.190).
Судове засідання, що було призначене о 12 год 00 хв 11 листопада 2025 року, не відбулося з підстав зайнятості головуючого судді в розгляді іншої цивільної справи №711/6723/25, про що секретарем судового засідання складена відповідна довідка (а.с.213). Розгляд справи відкладений до 14 год 10 хв 16 грудня 2025 року.
У судовому засіданні, що відбулося 16.12.2025, представник позивача за довіреністю Давиденко В.Ю. позовні вимоги підтримав повністю з підстав, що викладені в мотивувальній частині позову. Додатково повідомив, що у випадку, якщо суд визнає обгрунтованою заяву відповідачів про застосування строку позовної давності, просить врахувати законодавчі обмеження щодо застосування строку позовної давності в період карантину та воєнного стану.
Відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в судове засідання 16 грудня 2025 року о 14 год 10 хв не з`явилися, хоча про місце, день і час розгляду справи були повідомлені належним чином з огляду на таке.
У вступній частині позовної заяви позивачем вказано адресою проживання відповідачів: АДРЕСА_3 (а.с.2).
У зв`язку з цим суд 11.11.2025 здійснив направлення судових повісток про виклик у судове засідання (окремими поштовими відправленнями) на адресу реєстрації місця проживання відповідачів, а саме: АДРЕСА_3 (а.с.214-218).
Однак 20 листопада 2025 року (дата штемпелів: 18.11.2025) судові повістки, що направлялися на адресу відповідачів ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , були повернуті до суду із зазначенням причин повернення: адресат відсутній за вказаною адресою (щодо кожного з відповідачів) (а.с.222, 224, 226, 228, 230).
Пунктом 4 ч.8 ст.128 ЦПК України передбачено, що днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
Частиною 1 ст.223 ЦПК України передбачено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.
Оскільки відповідачі ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , будучи належним чином повідомленими про день, час та місце проведення судового засідання, не з`явилися в судове засідання, тому суд, заслухавши думку представника позивача, який не заперечив проти проведення розгляд справи за означеної явки учасників справи, керуючись ч.1 ст.223 ЦПК України, постановив протокольну ухвалу від 16.12.2025 про розгляд справи №711/6880/25 у відсутність відповідачів.
Протокольними ухвалами Придніпровського районного суду м.Черкаси від 16.12.2025 було долучено до матеріалів цивільної справи №711/6880/25 лист-розрахунок по ОР №40125017, розрахунок інфляційних по о/р НОМЕР_1 та розрахунок 3% річних по о/р НОМЕР_1 , а також уточнено анкетні дані відповідача ОСОБА_7 в частині імені цього учасника справи, а саме: ухвалено вважати правильним ім`ям цього учасника справи « ОСОБА_8 » замість « ОСОБА_9 ».
16 грудня 2025 року суд, після оголошення про перехід до стадії ухвалення судового рішення, керуючись положеннями ч.1 ст.244 ЦПК України, відклав ухвалення та проголошення судового рішення до 14 год 30 хв 19 грудня 2025 року.
Суд, дослідивши матеріали справи, врахувавши процесуальну позицію представника позивача за довіреністю ОСОБА_1 , висловлену як письмово, так і під час проголошення вступного слова, а також процесуальну позицію відповідачів ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , що викладена у відзиві на позовну заяву, дійшов таких висновків.
Судом встановлено, що ПрАТ «Черкаське хімволокно» в особі Відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ» на підставі ліцензії №374 від 30.11.2012, що видана Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (а.с.19), та рішень Черкаської міської ради «Про забезпечення населення гарячим водопостачанням та центральним опаленням державним підприємством «Черкаська ТЕЦ» № 520 від 24.05.2000 (а.с.13-14), «Про визначення виконавців житлово-комунальних послуг населенню м. Черкаси» № 1480 від 31.10.2007 (а.с.15), забезпечує тепловою енергією населення, організації та підприємства всіх форм власності у місті Черкаси.
Згідно виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 16.05.2018 судом встановлено, що основним видом економічної діяльності Приватного акціонерного товариства «Черкаське хімволокно» є виробництво електроенергії (а.с.17).
На підставі витягу з Положення про Відокремлений підрозділ «Черкаська ТЕЦ» ПрАТ «Черкаське хімволокно» (далі - Положення) суд встановив, що Відокремлений підрозділ «Черкаська ТЕЦ» заснований на приватній власності ПрАТ «Черкаське хімволокно» (а.с.20). Крім того, відповідно до п.2.6 Положення, суд встановив, що Відокремлений підрозділ має право бути позивачем, відповідачем та третьою особою в судових органах, від імені засновника вступати у встановлені законом правовідносини з іншими юридичними та фізичними особами.
Із листа-розрахунку по ОР №40125017 суд встановив, що надання послуг з абонентського обслуговування (ГВП), функціонування систем (ГВП), абонентського обслуговування (ТЕ) та місця загального користування (МЗК), а також внесків до квартири АДРЕСА_2 здійснюється ПрАТ «Черкаське хімволокно» в особі Відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ» (а.с.235-236).
Із рішення виконавчого комітету Черкаської міської ради «Про встановлення розміру внесків за обслуговування вузлів комерційного обліку теплової енергії та постачання гарячої води власникам (співвласникам) будівель, які приєднані до інженерних мереж ВП «Черкаська ТЕЦ» ПрАТ «Черкаське хімволокно» №1021 від 17.09.2019 суд встановив, що цим органом місцевого самоврядування встановлено розмір внесків за обслуговування вузлів комерційного обліку теплової енергії та постачання гарячої води власникам (співвласникам) будівель, які приєднані до інженерних мереж ВП «Черкаська ТЕЦ» ПрАТ «Черкаське хімволокно в розрізі кожної будівлі окремо згідно з додатком. Із графі №639 Додатку до означеного рішення виконавчого комітету Черкаської міської ради суд встановив, що розмір внеску по будинку АДРЕСА_1 всього складає 2572,94 грн (у рік: 59,84 грн, у квартал 14,96 грн).
Як вбачається з матеріалів справи, зокрема, відповіді Управління з питань державної реєстрації Черкаської міської ради №2465-01-10 від 28.02.2022, за адресою: квартира АДРЕСА_2 , за якою рахується заборгованість перед позивачем, відповідачі ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зареєстровані, починаючи з 06.11.2002 (а.с.10-11).
Таким чином, з досліджених у судовому засідання матеріалів справи, суд встановив, що відповідачі є споживачами послуг з абонентського обслуговування (ГВП), функціонування систем (ГВП), абонентського обслуговування (ТЕ) та місця загального користування (МЗК), а також внесків, що їм надає приватне акціонерне товариство «Черкаське хімволокно» в особі Відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ».
З листа-розрахунку по ОР №40125017 суд встановив, що за період з січня 2013 року до квітня 2024 року включно відповідачі мають заборгованість перед Відокремленим підрозділом «Черкаська ТЕЦ» ПрАТ «Черкаське хімволокно», за надані їм послуги з абонентського обслуговування (ГВП), функціонування систем (ГВП), абонентського обслуговування (ТЕ), місць загального користування (МЗК), а також внесків у загальному розмірі 19 320 грн 85 коп, оскільки оплата означених послуг відповідачами взагалі не проводилась.
Крім того з розрахунків 3% річних та інфляційних втрат по о/р № НОМЕР_1 суд встановив, що позивачем нараховано відповідачам, за період з грудня 2013 року до грудня 2021, 3% річних за прострочення виконання грошового зобов`язання, що складає 953,88 грн (а.с.238), та інфляційні втрати за період з грудня 2013 року до листопада 2021 року, що становить 3449,67 грн (а.с.237).
Із копії свідоцтва про право власності від 20.02.2008, що видане Придніпровським райвиконкомом, у взаємозв`язку з витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №18522703 від 16.04.2008, суд встановив, що власником квартири АДРЕСА_2 , є ОСОБА_2 (а.с.174, 175).
Статтею 13 Конституції України передбачено, що власність зобов`язує. Вказана норма кореспондується зі статтею 322 ЦК України, якою встановлено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.
Частиною 3 ст.9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 № 2189-VIII встановлено, що дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.
Частиною 3 ст. 6 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» №2119-VIII від 22.06.2017 передбачено, що витрати оператора (їх складових частин) відшкодовується споживачами відповідної комунальної послуги, а також власниками (співвласниками) приміщень, обладнаних індивідуальними системами опалення та/або гарячого водопостачання у такій будівлі, шляхом сплати виконавцю комунальної послуги плати за абонентське обслуговування за умови укладення індивідуальних договорів та з урахуванням особливостей, визначених цим Законом і Законом України «Про житлово-комунальні послуги».
Згідно ч.6 ст. 19 Закону України «Про теплопостачання» №2633-IV від 02.06.2005, споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.
Таким чином, споживачі, за умови отримання ними відповідних послуг, несуть обов`язок щодо оплати отриманої теплової енергії.
Пунктом 24 Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №830 від 21.08.2019 (далі - Правила №830), визначено, що розподіл між споживачами обсягу спожитої у будівлі послуги здійснюється з урахуванням показань вузлів розподільного обліку/приладів-розподілювачів теплової енергії, а у разі їх відсутності - пропорційно опалюваній площі (об`єму) приміщення споживача відповідно до Методики розподілу.
Визначений за допомогою вузла (вузлів) комерційного обліку (а у випадках, передбачених частиною другою статті 9 Закону України Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання, - за розрахунковим або середнім обсягом споживання) обсяг спожитої у будівлі теплової енергії включає обсяги теплової енергії на опалення житлових та нежитлових приміщень, які є самостійними об`єктами нерухомого майна, опалення місць загального користування, гаряче водопостачання (у разі ведення обліку теплової енергії у гарячій воді), забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання (за наявності циркуляції) та розподіляється між споживачами в порядку, визначеному статтею 10 Закону України Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання.
Обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень будівлі, а також на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання, розподіляється також на споживачів, приміщення яких обладнані індивідуальними системами опалення та/або гарячого водопостачання або відокремлені (відключені) від системи (мережі) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води.
Відповідно до п.14 Правил № 830, відокремлення (відключення) від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води не звільняє власників квартир та нежитлових приміщень від обов`язку відшкодування витрат за обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень та на функціонування внутрішньобудинкових систем опалення будівлі/будинку. Такий обсяг теплової енергії розраховується та розподіляється між всіма споживачами відповідно до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Мінрегіону від 22 листопада 2018 р. №315 (далі - Методика розподілу).
Споживач не звільняється від оплати послуги у частині відшкодування витрат за частину обсягу теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення, який складається з обсягу теплової енергії на опалення місць загального користування і допоміжних приміщень будинку та обсягу теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання (за наявності циркуляції), у разі відключення (відокремлення) його квартири або нежитлового приміщення від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) (п.38 Правил №830).
У підпункті 13 пункту 45 Правил №830 зазначено, що у разі відключення його приміщення від систем (мереж) централізованого опалення (теплопостачання) в установленому законодавством порядку відшкодовувати частину обсягу теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення, який складається з обсягу теплової енергії на опалення місць загального користування і допоміжних приміщень будинку та обсягу теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання (за наявності циркуляції).
Таким чином, об`єктом теплопостачання є багатоквартирний будинок в цілому, в який надходить теплова енергія з метою опалення усіх приміщень будинку як житлових, так і нежитлових. Тепло поширюється всередині будинку від усіх елементів системи опалення, від кожної її ділянки, і поширюється по всіх приміщеннях, незалежно від наявності або відсутності в конкретному приміщенні окремих елементів системи опалення. Теплоносій на вказаний будинок подається у повному обсязі для забезпечення нормативної температури внутрішнього повітря як в житлових, так і в нежитлових приміщеннях будинку.
Такий правовий висновок Верховного Суду ґрунтується на тому, що спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав.
Внутрішньобудинкові мережі централізованого опалення належать до інженерного (технічного) обладнання житлового будинку та є його невід`ємною частиною.
З матеріалів справи вбачається, що ПрАТ «Черкаське хімволокно» в особі Відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ» здійснює нарахування за послуги з теплопостачання місць загального користування та забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та не здійснює додаткових нарахувань, а виставляє нарахування за ту частку теплової енергії, яка надійшла до будинку та в середині була витрачена на опалення місць загального користування та забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання.
Закон України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» №417-VIII від 14.05.2015 визначає особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку та регулює правові, організаційні та економічні відносини, пов`язані з реалізацією прав та виконанням обов`язків співвласників багатоквартирного будинку щодо його утримання та управління.
Внутрішньобудинкові мережі централізованого опалення належать до інженерного (технічного обладнання) житлового будинку і є його невід`ємною частиною. Таким чином, всі співвласники будинку (власники квартир), в тому числі і власники квартир з індивідуальним опаленням, повинні брати участь у загальних витратах на опалення будинку пропорційно займаній площі житла.
Згідно з п.11 ч.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», плата за абонентське обслуговування - платіж, який споживач сплачує виконавцю комунальної послуги за індивідуальним договором про надання комунальних послуг (далі - індивідуальний договір) або за індивідуальним договором з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання комунальних послуг (далі - індивідуальний договір з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем) (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і з постачання та розподілу електричної енергії), що включає витрати виконавця, пов`язані з укладенням договору про надання комунальної послуги, здійсненням розподілу обсягу спожитих послуг між споживачами, нарахуванням та стягненням плати за спожиті комунальні послуги, обслуговуванням та заміною вузлів комерційного обліку води і теплової енергії (у разі їх наявності у будівлі споживача), крім випадків, визначених цим Законом, а також за виконання інших функцій, пов`язаних з обслуговуванням виконавцем абонентів за індивідуальними договорами (крім обслуговування та поточного ремонту внутрішньобудинкових систем теплопостачання, водопостачання, водовідведення та постачання гарячої води).
Такі витрати підлягають відшкодуванню за рахунок плати за абонентське обслуговування всіма співвласниками багатоквартирних будинків, незалежно від того, чи підключено їхнє приміщення до систем теплопостачання (гарячого водопостачання) виконавця комунальної послуги. Розмір плати за абонентське обслуговування встановлено відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 року №808 «Про встановлення граничного розміру плати за абонентське обслуговування у розрахунку на одного абонента для комунальних послуг, що надаються споживачам багатоквартирних будинків за індивідуальними договорами».
Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботи, надати послугу, сплатити гроші) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Положеннями статей 526, 530 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час.
Статтею 541 ЦК України встановлено, що солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання.
Як зазначено у ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно положень ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом.
Як встановлено судом, квартира АДРЕСА_2 , право проживання в якій мають відповідачі, від`єднана від системи централізованого опалення (теплопостачання), тому ПрАТ «Черкаське хімволокно» в особі Відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ» нараховується плата за абонентське обслуговування (ГВП), функціонування систем (ГВП), абонентське обслуговування (ТЕ), місця загального користування (МЗК), а також внески за обслуговування вузлів комерційного обліку теплової енергії та постачання гарячої води.
Відповідачі ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які, станом на момент виникнення заборгованості, були і продовжували бути зареєстрованими, станом на 01.05.2024, за адресою: АДРЕСА_3 , а відповідач ОСОБА_2 лишається власником означеного об`єкту нерухомості, мали право на проживання у цьому об`єкті нерухомості, були споживачами комунальних послуг, що надаються позивачем до вказаної квартири, проте не вносили плату за абонентське обслуговування (ГВП), функціонування систем (ГВП), абонентське обслуговування (ТЕ), місця загального користування (МЗК), а також внески за обслуговування вузлів комерційного обліку теплової енергії та постачання гарячої води, тому, згідно з розрахунком ПрАТ «Черкаське хімволокно» в особі Відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ», мають сплатити заборгованість по оплаті означених послуг в розмірі 19 320,85 грн (а.с.235-236).
Вказаний розрахунок є зрозумілим, чітким та об`єктивним, а тому суд вважає його належним та допустимим доказом існування заборгованості відповідачів перед позивачем у розмірі, що заявлений до стягнення.
Згідно ч. 1, 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
Проте всупереч положенням ч. 1 ст. 81 ЦПК України відповідачами не надано доказів на спростування наявної заборгованості по сплаті вартості за послуги з абонентського обслуговування (ГВП), функціонування систем (ГВП), абонентського обслуговування (ТЕ), місць загального користування (МЗК) та внесків за обслуговування вузлів комерційного обліку теплової енергії та постачання гарячої води, а також своїх контррозрахунків заборгованості, або ж доказів про повне погашення заборгованості, що виникла в зв`язку з неналежним виконанням ними зобов`язань з оплати вартості абонентського обслуговування (ГВП), функціонування систем (ГВП), абонентського обслуговування (ТЕ), місць загального користування (МЗК), а також внесків за обслуговування вузлів комерційного обліку теплової енергії та постачання гарячої води.
З огляду на встановлені факти і безпосередньо досліджені докази, що їх підтверджують, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ПрАТ «Черкаське хімволокно», в особі Відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ» є доведеними та обгрунтованими, оскільки встановлено, що позивач є надавачем послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання, відповідачі зобов`язані здійснювати оплату за абонентське обслуговування (ТЕ), МЗК, абонентське обслуговування (ГВП), функціонування систем (ГВП), а також сплачувати внески, наведені розрахунки розміру боргу здійснені за встановленими тарифами (а.с.12) та розміром внесків, затвердженим рішенням виконавчого комітету Черкаської міської ради (а.с.16), а відповідно і не спростовані відповідачами, а тому до стягнення з відповідачів у солідарному порядку на користь позивача підлягає заборгованість з оплати вартості абонентського обслуговування (ГВП), функціонування систем (ГВП), абонентського обслуговування (ТЕ), місць загального користування (МЗК), а також внесків за обслуговування вузлів комерційного обліку теплової енергії та постачання гарячої води в розмірі 19 320,85 грн, що сукупно утворилася станом на 01.05.2024.
Що стосується заперечень відповідачів, що викладені у відзиві на позовну заяву, з призми того, що заборгованість, що є предметом спору, виникла дуже давно (приблизно з 2005 року) суд відхиляє, оскільки згідно листа-розрахунку по ОР №40125017 (а.с.235-236) судом встановлено, що сальдо на початок січня 2013 року становить 1218,62 грн, у той час як сукупна сума заборгованості за житлово-комунальні послуги, яку просить позивач стягнути з відповідачів, складає 19 320,85 грн.
Також суд відхиляє твердження відповідачів про те, що оскільки відповідач ОСОБА_2 з 2004 року є військовим пенсіонером, а тому має пільги по сплаті житлово-комунальних послуг, проте означена обставина не знайшла відображення в листі-розрахунку, з підстав того, що предметом спору є стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, а не дії відповідних державних органів щодо підстав не нарахування відповідачу ОСОБА_2 пільги зі сплати означених житлово-комунальних послуг.
Щодо позовної вимоги позивача про солідарне стягнення з відповідачів 3% річних та інфляційних втрат за прострочення виконання грошового зобов`язання, то суд зазначає про таке.
Згідно ч.2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Позивачем надано розрахунок інфляційних втрат в сумі 3449,67 грн та 3% річних в сумі 953,88 грн у зв`язку з простроченням відповідачами оплати житлово-комунальних послуг.
Суд перевірив означені розрахунки на предмет їх відповідності положенням ч.2 ст.625 ЦК України та встановив, що позивачем вони виконані у відповідності до означеної норми матеріального права, а також з врахуванням суми боргу відповідачів за надані послуги. Водночас матеріали справи не містять будь-яких контррозрахунків відповідачів щодо помилковості або неправильності їх проведення позивачем.
Частиною 1 ст.81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення з відповідачів 3% річних та інфляційних втрат за прострочення виконання грошового зобов`язання є обгрунтованою, а тому такою, що підлягає до задоволення.
Як зазначалось судом в описовій частині судового рішення, відповідачами ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 поданий відзив на позовну заяву, зі змісту якого судом встановлено, що відповідачі просять суд застосувати строк позовної давності.
Оскільки позовні вимоги позивача судом визнані як такі, що доведені та обгрунтовані, тому суд дійшов висновку про необхідність розгляду по суті заяви відповідачів ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про застосування строку позовної давності.
Згідно мотивувальної частини відзиву на позовну заяву, відповідачі обгрунтовують необхідність застосування до спірних правовідносин строку позовної давності положеннями ст.257 ЦК України.
Вирішуючи по суті заяву відповідачів ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про застосування позовної давності, суд зазначає про таке.
Згідно зі ст. 256 ЦК України, позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність установлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).
Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч.3,4 ст. 267 ЦК України).
За загальним правилом ч.1 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.
Отже, за змістом ст. 256, 261 ЦК України, позовна давність є строком пред`явлення позову як безпосередньо особою, право якої порушене, так і тими суб`єктами, які уповноважені законом звертатися до суду з позовом в інтересах іншої особи носія порушеного права (інтересу).
Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України), установлено з 12.03.2020 на всій території України карантин.
У зв`язку із цим, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено п. 12 такого змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину».
Строк дії карантину неодноразово продовжувався постановами Кабінету Міністрів України та був відмінений з 24 год. 00 хв. 30 червня 2023 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27.06.2023 №651 «Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2».
Разом з тим, Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022 від 24.02.2022, затвердженого Законом України від 24.02.2022 №2102-ІХ, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч.1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України. Воєнний стан неодноразово було продовжено і є діючим, станом на день розгляду судом цієї справи.
Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» від 15.03.2022 №2120-IX, який набрав чинності 17.03.2022, розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнено, зокрема, п. 19 такого змісту: «У період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану".
З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що оскільки з 12.03.2020 на всій території України запроваджений загальнодержавний карантин, який тривав до 30.06.2023, а з 24.02.2022 в Україні введено воєнний стан і відповідно станом на 28.07.2025 (дата подання позовної заяви) діяв на усій території України, позивач звернувся з вимогами до суду поза межами позовної давності, а саме: щодо позовних вимог про стягнення боргу за відповідні житлово-комунальні послуги і додаткових вимог в частині інфляційних втрат та 3% річних, що нараховані на вказану суму, за період із січня 2013 року до березня 2017 року.
Отже, заява відповідачів ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про застосування позовної давності є частково обгрунтованою і вмотивованою, а відповідною такою, що підлягає врахуванню судом під час ухвалення судового рішення.
Саме 15 306,41 грн як вартість наданих позивачем відповідачам житлово-комунальні послуг, з врахування строку позовної давності, за період із січня 2013 року до лютого 2017 року включно, визнається судом доведеною та обгрунтованою, а тому такою, що підлягає стягненню з відповідачів у солідарному порядку.
Що стосується суми стягнення інфляційних втрат з урахуванням строку позовної давності, то суд зазначає про таке.
Як встановлено судом, згідно розрахунку інфляційних втрат, розмір останніх за період часу з грудня 2013 року до листопада 2021 року, позивачем визначений в сумі 3449,67 грн (а.с.237).
Водночас, як встановлено судом, частина позовних вимог (за період зі січня 2013 року до березня 2017 року) позивачем пред`явлена без врахування строку позовної давності, про застосування якого заявлено відповідачами у відзиві на позовну заяву.
Із аналізу розрахунку інфляційних втрат судом встановлено, що за період виникнення у відповідачів боргу з оплати таких житлово-комунальних послуг як абонентського обслуговування (ГВП), функціонування систем (ГВП), абонентського обслуговування (ТЕ), місць загального користування (МЗК), а також внесків за обслуговування вузлів комерційного обліку теплової енергії та постачання гарячої води, а саме: з січня 2013 року до березня 2017 року, інфляційні втрати позивачем визначені у розмірі 2 334,04 грн (підтверджується стовбцем «Інфляційні, грн» розрахунку інфляційних по ОР №40125017).
Саме 1 115,63 грн (3449,67 грн (сума інфляційних втрат за період виникнення боргу з грудня 2013 року до листопада 2021 року (підтверджується стовбцями «Період боргу» та «Інфляційні, грн» розрахунку інфляційних по ОР №40125017) 2334,04 грн (сума інфляційних втрат за період виникнення боргу з грудня 2013 року до лютого 2017 року включно (підтверджується стовбцями «Період боргу» та «Інфляційні, грн» розрахунку інфляційних по ОР №40125017)) як розмір інфляційних втрат за несвоєчасну оплату вартості відповідачами наданих позивачем житлово-комунальних послуг із абонентського обслуговування (ГВП), функціонування систем (ГВП), абонентського обслуговування (ТЕ), місць загального користування (МЗК), а також внесків за обслуговування вузлів комерційного обліку теплової енергії та постачання гарячої води, з урахування строку позовної давності за період виникнення боргу з січня 2013 року до лютого 2017 року включно, визнається судом доведеною та обгрунтованою, а тому такою, що підлягає стягненню з відповідачів у солідарному порядку.
Що стосується суми стягнення 3% річних з урахуванням строку позовної давності, то суд зазначає про таке.
Як встановлено судом, згідно розрахунку 3% річних, розмір останніх за період часу з грудня 2013 року до грудня 2021 року, позивачем визначений в сумі 953,88 грн (а.с.238).
Водночас, як встановлено судом, частина позовних вимог (за період з грудня 2013 року до березня 2017 року) позивачем пред`явлена без врахування строку позовної давності, про застосування якого заявлено відповідачами у відзиві на позовну заяву.
Із аналізу розрахунку 3% річних судом встановлено, що за період виникнення у відповідачів боргу з оплати таких житлово-комунальних послуг, що є предметом позову, а саме: з грудня 2013 року до березня 2017 року, 3% річних позивачем визначені у розмірі 494,17 грн (підтверджується стовбцем «Сума річних, грн» розрахунку 3% річних по ОР №40125017).
Саме 459,71 грн (953,88 грн (сума 3% річних за період виникнення боргу з грудня 2013 року до грудня 2021 року (підтверджується стовбцями «Період боргу» та «Сума річних, грн» розрахунку 3% по ОР №40125017) 494,17 грн (сума 3% річних за період виникнення боргу з грудня 2013 року до лютого 2017 року включно (підтверджується стовбцями «Період боргу» та «Сума річних, грн» розрахунку 3% річних по ОР №40125017)) як розмір 3% річних за несвоєчасну оплату вартості відповідачами наданих позивачем житлово-комунальних послуг, з урахування строку позовної давності за період виникнення боргу з грудня 2013 року до лютого 2017 року включно, визнається судом доведеною та обгрунтованою, а тому такою, що підлягає стягненню з відповідачів у солідарному порядку.
Водночас твердження відповідачів, викладене у відзиві на позовну заяву, про те, що строк позовної давності слід відраховувати за останні три роки, суд відхиляє, оскільки означені твердження не узгоджуються з положеннями п.12, 19 «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України з призми того, що строк давності на період карантину був продовжений, а на період воєнного стану зупинений.
Щодо розподілу судових витрат, то суд зазначає про таке.
Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Із дослідженої платіжної інструкції №822 від 24.09.2024 (а.с.1) судом встановлено, що позивачем понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 3028 грн.
Оскільки суд позовні вимоги до ПрАТ «Черкаське хімволокно» в особі Відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ» визнав частково обгрунтованими, а саме: 15 306,41 грн заборгованість зі сплати за послуги з абонентського обслуговування (ГВП), функціонування систем (ГВП), абонентського обслуговування (ТЕ), місць загального користування (МЗК), а також внесків за обслуговування вузлів комерційного обліку теплової енергії та постачання гарячої води, 1115,63 грн заборгованість за інфляційну складову боргу та 459,71 грн три відсотки річних, а всього в сумі 16 881,75 грн, що складає 71,16% від ціни позову (16 881,75 грн / 23 724,40 грн), тому з відповідачів на користь позивача, керуючись ч.1 ст.141 ЦПК України, в рівних частках підлягає стягненню судовий збір в сумі 2 154,72 грн, тобто з кожного по 430,94 грн (3028 х 0,7116 = 2154,72 грн; 2154,72 грн/5 = 430,94 грн).
Водночас суд відхиляє позовну вимогу позивача про стягнення з відповідачів означеної суми судових витрат у солідарному порядку з огляду на те, що солідарне стягнення суми судових витрат законом не передбачено.
Аналогічний висновок викладений у постанові Касаційного господарського суду в складі Верховного Суду від 16.01.2024 у справі № 903/87/23.
Суд, ухвалюючи рішення про стягнення з відповідачів на користь позивача суми судового збору, також зважає на те, що у матеріалах справи відсутні будь-які докази тому юридичному факту, що відповідачі звільнені від сплати судового збору згідно положень ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір».
Керуючись ст. 256, 257, 261, 267, 509, 525, 526, 541, 610, 625 ЦК України, п.12, 19 «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України, ст.5,7,9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 № 2189-VIII, ст. 13, 76, 77, 80, 81, 89, 133, 141, 244, 258, 263, 264, 265, 354, 355 ЦПК України, суд
позовну заяву приватного акціонерного товариства «Черкаське хімволокно» в особі Відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про стягнення боргу за оплату житлово-комунальних послуг задовольнити частково.
Стягнути солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на користь приватного акціонерного товариства «Черкаське хімволокно» в особі Відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ» заборгованість за послуги абонентського обслуговування (ГВП), функціонування систем (ГВП), абонентського обслуговування (ТЕ), місць загального користування (МЗК), а також внесків, за період з 01.01.2013 до 01.05.2024, у розмірі 15 306 (п`ятнадцять тисяч триста шість) гривень 41 (сорок одна) копійка.
Стягнути солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на користь приватного акціонерного товариства «Черкаське хімволокно» в особі Відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ» заборгованість за інфляційну складову боргу в розмірі 1115 (одна тисяча сто п`ятнадцять) гривень 63 (шістдесят три) копійки та три відсотки річних у розмірі 459 (чотириста п`ятдесят дев`ять) гривень 71 (сімдесят одна) копійка, а всього 1575 (одна тисяча п`ятсот сімдесят п`ять) гривень 34 (тридцять чотири) копійки.
Стягнути з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на користь приватного акціонерного товариства «Черкаське хімволокно» в особі Відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ» в рівних частках судовий збір у сумі 2154 (дві тисячі сто п`ятдесят чотири) гривні 72 (сімдесят дві) копійки, тобто з кожного по 430 (чотириста тридцять) гривень 94 (дев`яносто чотири) копійки.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Рішення може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складене 19 грудня 2025 року.

Сторони у справі:

Позивач: приватне акціонерне товариство «Черкаське хімволокно» в особі Відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ», код ЄДРПУО: 00204033, місцезнаходження: м. Черкаси, проспект Хіміків, 76.

Відповідачі: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: невідомий, місце реєстрації проживання: АДРЕСА_3 .

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: невідомий, місце реєстрації проживання: АДРЕСА_3 .

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: невідомий, місце реєстрації проживання: АДРЕСА_3 .

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: невідомий, місце реєстрації проживання: АДРЕСА_3 .

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: невідомий, місце реєстрації проживання: АДРЕСА_3 .

Головуючий: О. В. Петренко