Справа № 442/4619/25
Провадження № 4-с/442/20/2025
УХВАЛА

18 грудня 2025 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючої - судді Павлів З.С.

з участю секретаря судового засідання Федишина Б.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дрогобичі матеріали скарги адвоката Петришака Андрія Ярославовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , на бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу Львівської області, з участю заінтересованих осіб: приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Шелінської Юлії Андріївни, стягувача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», -

встановив:

26.11.2025 адвокат Петришак А.Я., який діє в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до суду зі скаргою, в якій просить визнати неправомірною бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Шелінської Юлії Андріївни щодо залишення арешту, накладеного на банківський рахунок № НОМЕР_1 , відкритого в ПАТ «ОЩАДБАНК» на ім?я ОСОБА_1 , на який зараховуються пенсійні виплати на дитину - неповнолітню ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 по втраті годувальника; зобов?язати приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Шелінську Юлію Андріївну скасувати арешт грошових коштів, які є пенсією, зарахованих та які надходять на банківський рахунок НОМЕР_1 відкритий в ПАТ «ОЩАДБАНК» на ім?я ОСОБА_1 на який зараховуються пенсійні виплати на дитину - неповнолітню ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 по втраті годувальника, а також зобов?язати приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Шелінську Юлію Андріївну скасувати арешт, накладений на банківський рахунок № НОМЕР_1 відкритий в ПАТ «ОЩАДБАНК» на ім?я ОСОБА_1 , на який зараховуються пенсійні виплати на дитину - неповнолітню ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 по втраті годувальника.

В обґрунтування скарги покликається на те, що у провадженні приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Шелінської Юлії Андріївни перебуває виконавче провадження №79537639 з примусового виконання рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 19.08.2025 у справі №442/4619/25 про стягнення заборгованості за кредитними договорами. В рамках виконання вказаного судового рішення державним виконавцем 07.11.2025, у виконавчому провадженні №79537639 винесено постанову про арешт коштів боржника, якою накладено арешт на грошові кошти боржника, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належить боржнику. Водночас, оскаржуваною постановою державного виконавця від 07.11.2025 у виконавчому провадженні №79537639 накладено арешт на грошові кошти, звернення стягнення на які заборонено законом.

Так, згідно з листом з ПАТ «ОЩАДБАНК» від 12.11.2025 №137/1 на банківський рахунок № НОМЕР_1 , відкритий в ПАТ «ОЩАДБАНК» на ім`я ОСОБА_1 , зараховуються пенсійні виплати на дитину по втраті годувальника. Відповідно до довідки ГУ ПФУ у Львівській області від 20.11.2025, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , отримує пенсію по втраті годувальника на дитину - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Крім того, зазначає, що заявами від 13 листопада 2025 року та 25 листопада 2025 року ОСОБА_1 повідомляла про вказані обставини приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Шелінську Юлію Андріївну, однак у знятті арешту з вказаних коштів приватним виконавцем відмовлено.

Таким чином, виконавець наклав арешт на кошти, які призначені неповнолітній ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , чим обмежив її права на їх отримання та розпорядження.

Ухвалою судді Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 28.11.2025 відкрито провадження за даною скаргою та призначено розгляд скарги на 17.12.2025.

16.12.2025 приватний виконавець Шелінська Ю.А. подала заперечення, в якому зазначила, що вимоги, заявлені скаржником, є безпідставними та не підлягають задоволенню. На виконанні в приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Шелінської Ю.А. перебуває виконавче провадження №79537639 з примусового виконання виконавчого листа №442/4619/25, що виданий 13.10.2025 Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області. 07.11.2025 виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження та постанову про арешт коштів боржника, яку направлено на виконання банківським установам, в тому числі АТ «ОЩАДБАНК». Зазначає, що в даній постанові вказано про необхідність накласти арешт на грошові кошти боржника, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та /або звернення стягнення на які заборонено законом та належить боржнику ОСОБА_3 . Здійснюючи виконання постанови про арешт коштів боржника, АТ «ОЩАДБАНК», визначивши статус рахунку боржника, вважав за можливе накласти арешт на грошові кошти, розміщені на ньому. Окрім того, зазначає, що її не було повідомлено про те, що даний банківський рахунок має спеціальний режим використання. Вона вважає, що рахунок скаржниці є звичайним рахунком фізичної особи без спеціального режиму використання. Щодо призначення коштів, що надходять на рахунок скаржниці зазначає, що вона не виносила постанов про звернення стягнення на пенсію боржника. Вказує, що кошти після зарахування на рахунок отримувача є його власністю, втрачають свій цільовий статус (пенсії, соціальних виплат) та набувають статус вкладу.

Адвокат Петришак А.Я., який діє в інтересах ОСОБА_1 , в судому засіданні скаргу підтримав, просить задоволити.

Приватний виконавець виконавчого округу Львівської області Шелінська Ю.А. заперечила щодо задоволення скарги, зазначивши про обставини викладені в запереченні.

Представник стягувача ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду скарги.

Відповідно до ч. 2 ст. 450 ЦПК України, неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали скарги, суд приходить до наступних висновків.

Стаття 19 Конституції України визначає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадової особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч.5 ст.124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. У п.9 ч.3 ст.129 Конституції України, до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду. Зазначене конституційне положення відображено і у ст.18 ЦПК України, згідно з якою судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

При цьому, за змістом ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України»,ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ч.4 ст.10 ЦПК України, при розгляді справ суд застосовує Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, а також практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Так, статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано право кожного на справедливий розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, невід`ємною частиною якого є принцип правової визначеності (певності), що включає в себе дотримання остаточності судового рішення.

Як неодноразово зазначав у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, право на суд стало б ілюзорним у разі, коли б правова система держави допускала, аби остаточне, обов`язкове судове рішення залишалося невиконаним (рішення від 20 липня 2004 року у справі «Шмалько проти України», заява №60750/00, п.43; рішення від 27 липня 2004 року у справі «Ромашов проти України», заява № 67534/01, п.42; рішення від 15 жовтня 2009 року у справі «Юрій Миколайович Іванов проти України», заява №40450/04, п.51).

У рішенні Європейського Суду з прав людини від 29.06.2004 у справі «Півень проти України» (заява №56849/00, п.35) вказано, що право на судовий розгляд, гарантоване ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, також, захищає і виконання остаточних та обов`язкових судових рішень, які у країні, яка поважає верховенство права, не можуть залишаться невиконаними, завдаючи шкоди одній стороні.

Зі змісту рішень Європейського суду з прав людини (остаточні рішення у справах «Алпатов та інші проти України», «Робота та інші проти України», «Варава та інші проти України», «ПМП «Фея» та інші проти України»), якими було встановлено порушення п.1 ст.6, ст.13 Конвенції та ст.1 Першого протоколу до Конвенції, випливає однозначна позиція про те, що правосуддя не може вважатися здійсненим доти, доки не виконане судове рішення, а також констатується, що виконання судового рішення, як завершальна стадія судового процесу, за своєю юридичною природою є головною стадією правосуддя, що повністю узгоджується з нормою ст. 129-1 Конституції України.

Як зауважує Європейський суд з прав людини в пункті 23 рішення по справі «Матківська проти України» від 12.03.2009 року (заява № 38683/04), реалізоване право знаходить свою ефективну реалізацію саме у момент виконання.

Отже, виконання судових рішень є складовою права на справедливий суд, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а основним призначенням стадії виконавчого провадження є фактичне втілення судових присуджень у певні матеріальні блага, яких особа була протиправно позбавлена до отримання судового захисту.

Відповідно до норм ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно ч.1 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» (далі - Закон), державний виконавець зобов`язаний здійснювати необхідні заходи щодо своєчасного і повного виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб і порядок, визначений виконавчим документом, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

У статті 447 ЦПК України вказано, що судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах здійснює суд, який розглянув справу як суд першої інстанції. Суд може здійснювати судовий контроль за виконанням судового рішення у порядку, встановленому цим розділом.

Відповідно до статті 447-1 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Судом встановлено, що у приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Шелінської Юлії Андріївни на примусовому виконанні перебуває виконавче провадження №79537639 з примусового виконання виконавчого листа №442/4619/25, виданого 13.10.2025 Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області, про стягнення з ОСОБА_4 в користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за кредитним договором №79323936 в розмірі 25929,63 (двадцять п`ять тисяч дев`ятсот двадцять дев`ять гривень 63 коп.), за кредитним договором №LM831626887 в розмірі 20380,5 (двадцять тисяч триста вісімдесят гривень 5 коп.), за кредитним договором №1259655 в розмірі 52497,76 ( п`ятдесят дві тисячі чотириста дев`яносто сім гривень 76 коп.), за договором позики №7495821 в розмірі 63625 (шістдесят три тисячі шістсот двадцять п`ять гривень), за кредитним договором №32571-06/2024 в розмірі 28200 (двадцять вісім тисяч двісті гривень), що у загальному розмірі становить 190632,89 гривень та 2859,54 (дві тисячі вісімсот п`ятдесят дев`ять гривень 54 коп.) гривень сплаченого судового збору.

Відповідно до копії Свідоцтва про шлюб Серії НОМЕР_2 , виданого Солом`янським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 07 липня 2024 року зареєстровано шлюб, про що зроблено актовий запис №1161. Даною копією свідоцтва про шлюб підтверджується факт зміни прізвища ОСОБА_4 на прізвище « ОСОБА_6 ».

07.11.2025 постановою приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Шелінської Юлії Андріївни накладено арешт на грошові кошти/електронні гроші, що містяться на відкритих рахунках/електронних гаманцях, а також на кошти/електронні гроші на рахунках/електронних гаманцях, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів/електронних грошей, що містяться на рахунках/електронних гаманцях що мають спеціальний режим використання, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику ОСОБА_4 у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів, яка становить 213731,41 грн.

Відповідно до п.7 ч.3 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накласти арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.

Пунктом 2 частини другої статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» заборонено звернення стягнення та накладення арешту на кошти на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, на кошти, що перебувають на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 15-1 Закону України «Про електроенергетику», на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 19-1 Закону України «Про теплопостачання», на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків за інвестиційними програмами, на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для кредитних коштів, відкритих відповідно до статті 26-1 Закону України «Про теплопостачання», статті 18-1 Закону України «Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення», на спеціальному рахунку експлуатуючої організації (оператора) відповідно до Закону України «Про впорядкування питань, пов`язаних із забезпеченням ядерної безпеки», на кошти на інших рахунках боржника, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.

Згідно із ч.3 ст.52 Закону України «Про виконавче провадження», не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на рахунках.

Частинами першою, третьою статті 56 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна. Виконавець за потреби може обмежити право користування майном, здійснити опечатування або вилучення його у боржника та передати на зберігання іншим особам, про що він виносить постанову або зазначає обмеження в постанові про арешт. Вид, обсяг і строк обмеження встановлюються виконавцем у кожному конкретному випадку з урахуванням властивостей майна, його значення для власника чи володільця, необхідності використання та інших обставин. Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

Відповідно до частин першої, другої статей 68 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів/електронних грошей, що знаходяться на рахунках у банках чи інших фінансових установах, небанківських надавачах платіжних послуг, електронних гаманцях в емітентах електронних грошей, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів. За іншими виконавчими документами виконавець має право звернути стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника без застосування заходів примусового звернення стягнення на майно боржника за письмовою заявою стягувача або за виконавчими документами, сума стягнення за якими не перевищує п`яти мінімальних розмірів заробітної плати.

Статтею 46 Конституцією України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Конституційний Суд України у своєму рішенні № 25рп/2009 від 07 жовтня 2009 року зазначив, що право на соціальний захист віднесено до основоположних прав і свобод. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел та забезпечується статтями 7, 22, 46, 58, 68 Конституції України. А саме, кожний громадянин має право на соціальний захист, що включає право на пенсійне забезпечення і всі застраховані особи є рівноправними щодо отримання пенсійних виплат. Конституційні права і свободи громадянина України гарантуються і не можуть бути скасовані.

Відповідно до частини другої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а згідно із пунктом першим частини четвертої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.

Отже, виконуючи рішення суду, виконавець може накладати арешт на будь-які кошти на рахунках боржника в банківських установах, крім тих, накладення арешту на які заборонено законом. При цьому саме банк, який виконує відповідну постанову виконавця про арешт коштів боржника, відповідно до частини третьої статті 52 Закону України «Про виконавче провадження», повинен визначити статус коштів і рахунка, на якому вони знаходяться, та в разі знаходження на рахунку коштів, накладення арешту на які заборонено, банк зобов`язаний повідомити виконавця про цільове призначення коштів на рахунку та повернути його постанову без виконання, що є підставою для зняття виконавцем арешту із цих коштів згідно із частиною четвертою статті 59 Закону України «Про виконавче провадження».

Крім того, виконавець може самостійно зняти арешт з усіх або частини коштів на рахунку боржника у банківській установі в разі отримання документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом (частина четверта статті 59 Закону України «Про виконавче провадження»).

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 травня 2020 року у справі № 905/361/19 (провадження № 12-28гс20).

При цьому передбачене абзацом другим частини другої статті 59 України «Про виконавче провадження» зобов`язання виконавця зняти арешт на підставі повідомлення банку не виключає зняття такого арешту на підставі повідомлення боржника, та за наслідками здійснення контролю за правильністю стягнення на підставі наданих звітів про стягнення, оскільки у відповідності до підпункту 1 частини четвертої статті 59 цього закону підставами для зняття виконавцем арешту з майна боржника або його частини є отримання ним документального підтвердження, що звернення стягнення на такі кошти боржника заборонено законом.

Для боржника надання вищевказаних підтверджуючих документів є процесуальною можливістю відновити свої права, порушені у зв`язку накладенням незаконного арешту, а для виконавця зняття такого арешту є здійсненням повноважень для усунення спричинених негативних наслідків. Однак це не виключає зобов`язання банку при виконанні приписів державного та/або приватного виконавця окремо від боржника повідомити виконавця про неможливість накладення арешту на грошові кошти боржника у зв`язку з забороною встановленою законом.

Наявність у виконавчому провадженні звітів підприємства, установи, організації, фізичної особи - підприємця, що здійснюють боржнику певні виплати про нарахування доходів та розмір утримань з цього доходу на погашення боргу, надає можливість виконавцю здійснювати не тільки контроль за правильністю такого утримання, а й можливість визначення розмір коштів, які складають дохід боржника, з якого здійснення стягнення неможливе.

У випадку, коли на стадії накладення арешту на грошові кошти боржника-фізичної особи, що знаходяться на рахунку боржника та є заробітною платою (стипендією, пенсією тощо) боржника, виконавцю не вдалось виявити правову природу (статус) цих грошових коштів, як коштів, на які накладення арешту заборонено законом, то арешт на такі грошові кошти підлягає зняттю на підставі відповідного повідомлення банку або заяви боржника з наданням ним відповідних документів на підтвердження цього та/або за результатами перевірки зазначених звітів.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду у постанові від 20 квітня 2022 року у справі № 756/8815/20 (провадження № 14-218цс21)

Разом з тим, адвокат Петришак Андрій Ярославович, який діє в інтересах ОСОБА_7 , 13.11.2025 та 24.11.2025 звертався із заявами про зняття арешту до приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Шелінської Юлії Андріївни. В даних заявах зазначив, що в межах виконавчого провадження №79537639 накладено арешт на банківський рахунок № НОМЕР_1 відкритого в ПАТ «ОЩАДБАНК», який має спеціальне призначення та на який зараховуються пенсійні виплати на дитину по втраті годувальника. До зазначених заяв адвокатом Петришаком Андрієм Ярославовичнем долучено копію Довідки ГУ ПФУ у Львівській області від 20.11.2025, копію листа з ПАТ «ОЩАДБАНК» від 12.11.2025 №137/1, копію свідоцтва про народження дитини серії НОМЕР_3 та копію виписки про рух грошових коштів за банківським рахунком НОМЕР_1 відкритого в ПАТ «ОЩАДБАНК» на ім`я ОСОБА_7 .

Відповідно до Довідки, виданої Головним управлінням Пенсійного Фонду України у Львівської області від 20.11.2025, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , отримує пенсію по втраті годувальника на дитину ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В довідці №137/1, виданій 12.11.2025 керуючим ТВБВ №10013/242 ПАТ «ОЩАДБАНК», вказано про те, що ОСОБА_1 має у ТВБВ №10013/242 філії-Львівське обласне управління АТ «ОЩАДБАНК» картковий рахунок НОМЕР_1 , який призначений для пенсійних виплат.

З Виписки по картковому рахунку (період 01.09.2025 20.11.2025) вбачається, що на картковий рахунок НОМЕР_1 дійсно здійснюється безготівкове зарахування пенсії, зокрема 19.09.2025, 20.10.2025 та 20.11.2025.

Разом з тим, приватний виконавець виконавчого округу Львівської області Шелінська Юлія Андріївна надала відповідь №83329 від 14.11.2025, в якій відмовила в задоволенні заяви адвоката Петришак Андрій Ярославович, який діє в інтересах ОСОБА_7 . Відмову мотивує тим, що, здійснюючи виконання постанови про арешт коштів боржника від 07.11.2025, АТ «ОЩАДБАНК», визнавши статус рахунку боржника, вважав за можливе накласти арешт на грошові кошти, розміщені на ньому. Окрім того, АТ «ОЩАДБАНК» при прийнятті до виконання постанови про арешт коштів боржника, не було повідомлено приватного виконавця Шелінську Ю.А. про спеціальний режим рахунків, відкритих на ім`я ОСОБА_8 , а також про заборону законом звернення стягнення на такі рахунки.

Суд вважає, що доводи, які зазначені у Відповіді приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Шелінської Ю.А. №83329 від 14.11.2025 та в запереченні від 16.12.2025 про те, що банківські установи не повідомили її про наявність заборон чи перешкод у накладенні відповідного арешту, не спростовують передбаченого пунктом 1 частини четвертої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» обов`язку виконавця скасувати арешт після отримання ним, зокрема і від боржника, документального підтвердження, що відповідний рахунок має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.

Приватний виконавець виконавчого округу Львівської області Шелінська Ю.А. отримувала від боржника документальне підтвердження про надходження на рахунок НОМЕР_1 , відкритого в ПАТ «ОЩАДБАНК» на ім`я ОСОБА_1 , пенсійних виплат на дитину - неповнолітню ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , по втраті годувальника, на які згідно закону заборонено накладати арешт, однак не скасувала накладений арешт.

Враховуючи те, що ОСОБА_7 повідомила приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Щелінську Ю.А. та надала їй підтверджуючі документи про те, що арешт було накладено на кошти, що є пенсійними виплатами на дитину - неповнолітню ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , по втраті годувальника, які розміщена на рахунку, призначеному для зарахування пенсії, однак приватний виконавець в порушення пункту 1 частини четвертої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» арешту з грошових коштів не зняла, що унеможливлює отримання ОСОБА_7 та її донькою ОСОБА_2 будь-яких пенсійних виплат, суд вважає, що не зняття арешту, накладеного на банківський рахунок № НОМЕР_1 , відкритого в ПАТ «ОЩАДБАНК» на ім?я ОСОБА_1 , в частині зараховування пенсійних виплат на дитину - неповнолітню ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , по втраті годувальника є неправомірною бездіяльністю.

Щодо не зняття арешту з банківського рахунку № НОМЕР_1 , суд вказує наступне:

Згідно ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19) сформульовано висновки про те, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину потрібно доказувати так, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України).

Враховуючи те що заявником не долучено достатніх доказів, на підставі, яких можна зробити висновок про те, що вказаний банківський рахунок має спеціальний режим використання, суд вважає, що в частині зняття арешту в цілому з банківського рахунку № НОМЕР_1 , відкритого в ПАТ «ОЩАДБАНК» на ім?я ОСОБА_1 , слід відмовити.

Відповідно до ч.2 ст. 451 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд скасовує оскаржувані рішення та визнає оскаржувані дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Таким чином, скарга адвоката Петришака Андрія Ярославовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , на бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу Львівської області, з участю заінтересованих осіб: приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Шелінської Юлії Андріївни, стягувача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» підлягає частковому задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 447-451 ЦПК України, суд, -

постановив:

Скаргу адвоката Петришака Андрія Ярославовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , на бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу Львівської області, з участю заінтересованих осіб: приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Шелінської Юлії Андріївни, стягувача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів»- задоволити частково.

Визнати неправомірною бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Шелінської Юлії Андріївни щодо не зняття арешту, накладеного на банківський рахунок № НОМЕР_1 , відкритого в ПАТ «ОЩАДБАНК» на ім?я ОСОБА_1 , в частині зараховування пенсійних виплат на дитину - неповнолітню ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , по втраті годувальника.

Зобов?язати приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Шелінську Юлію Андріївну скасувати арешт, накладений на банківський рахунок № НОМЕР_1 відкритий в ПАТ «ОЩАДБАНК» на ім?я ОСОБА_1 в частині пенсійних виплат на дитину - неповнолітню ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , по втраті годувальника.

В решті скарги - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її проголошення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст ухвали складено 18.12.2025.

Учасники справи:

Заявник (боржник): ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Заінтересована особа (виконавець): Приватний нотаріус Шелінська Юлія Андріївна, адреса: Львівська область, м. Львів, вул. Окружна, буд. 57а, кабінет 201.

Заінтересована особа (стягувач): Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», , адреса реєстрації: 01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, буд.30.

Суддя Павлів З.С.