Справа № 404/3379/25
Номер провадження 2/404/1098/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2025 року Фортечний районний суд міста Кропивницького в складі:

головуючого судді Іванової Н.Ю.

при секретарі - Коцюбі Т.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому за правилами спрощеного провадження цивільну справу за позовом Комунального підприємства «Теплоенергетик» Кропивницької міської ради» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2025 року представник позивача звернувся до суду з позовом, яким просив стягнути із відповідача 35 970,62 грн. боргу за послуги теплопостачання, 1 607,62 грн. - 3% річних, 5 651,18 грн. індекс інфляції.

Позовні вимоги мотивовано тим, що позивач відповідно до «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», «Правил надання послуг з постачання теплової енергії типових договорів про надання послуг з постачання теплової енергії», Закону України «Про теплопостачання» та Закону України «Про житлово-комунальні послуги», надає споживачам послуги з постачання теплової енергії.

Відповідач є споживачем теплової енергії за адресою: АДРЕСА_1 , що надавалася до вказаного житла постачальником КП «Теплоенергетик».

Згідно рішення Кропивницької міської ради від 02 лютого 2021 року № 78 «Про перейменування КП «Теплоенергетик» та затвердження статуту у новій редакції», КП «Теплоенергетик» перейменовано в КП «Теплоенергетик» Кропивницької міської ради», змінено юридичну адресу.

Шляхом подачі теплової енергії за вказаною адресою, сторони вступили у фактичні договірні правовідносини.

За період з 17 березня 2020 року по 31 грудня 2024 року включно відповідачу надавалися послуги з централізованого теплопостачання за вказаною адресою, за яку сплачено не було. Станом на 01 січня 2025 року за відповідачем рахується заборгованість у розмірі 35 970,62 грн.

Вказано, що 15 березня 2023 року відповідач звернулась з заявою про укладення договору реструктуризації.

Між сторонами було укладено договір реструктуризації заборгованості за послуги теплопостачання №54 від 17 березня 2023 року.

Відповідно до розрахунку заборгованості відповідач не здійснила платіж у квітні 2024 року, сплативши у травні 2024 року 4 000 грн., а з липня 2024 року по 31 грудня 2024 року взагалі не сплачує за послуги надані позивачем.

Керуючись ст. 625 ЦК України, боржнику нарахована сума основного боргу за спожиту теплову енергію в сумі 35 970,62 грн., індекс інфляції у сумі 5 651,18 грн. та 3% річних у розмірі 1 607,62 грн.

Також, позивачем запроваджено окрему плату за абонентське обслуговування.

Ухвалою судді від 24 квітня 2025 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного провадження в судовому засіданні з викликом сторін.

Від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву. Вказано, що факт наявності заборгованості вона визнає, однак її виникнення зумовлене об`єктивними життєвими обставинами, а не умисним ухиленням. Раніше з позивачем укладалась угода про реструктуризацію, яка виконувалась частково до погіршення фінансового стану сім`ї. У квартирі проживає двоє пенсіонерів, сама позивач та її чоловік, який переніс інфаркт і інсульт, а також повнолітній син з інвалідністю ІІ групи. На оплату послуги регулярно спрямовуються кошти іншого сина, зареєстрованого у квартирі. Родина субсидії не отримує. Зазначено, що з лютого 2022 року родина перебуває в умовах економічної нестабільності.

07 листопада 2025 року від представника позивача надійшла відповідь на відзив.

У судове засідання представник позивача надав заяву про розгляд справи за його відсутності.

Відповідач до суду не з`явилась, повідомлялась належним чином.

За таких обставин, згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку щодо задоволення вимог, виходячи з наступного.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частиною 3 ст. 12, ст. 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Згідно ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. У відповідності до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого або майнового права та інтересу.

Статтею 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» централізоване опалення віднесено до комунальних послуг.

Згідно ч. 1 ст. 9, п. 1 ч.2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ст. 24 Закону України «Про теплопостачання» виконавець комунальної послуги зобов`язаний: готувати та укладати із споживачем договори про надання комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов їх виконання згідно з типовим договором.

Основними обов`язками споживача є, зокрема, своєчасне укладення договору з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії; додержання вимог договору та нормативно-правових актів; забезпечення безпечної експлуатації систем теплопостачання.

Статтею 19 Закону України «Про теплопостачання», ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором.

Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Судом установлено, що відповідач ОСОБА_1 є споживачем централізованого теплопостачання за адресою: АДРЕСА_1 ,

Рішенням Кропивницької міської ради від 02 лютого 2021 року № 78 «Про перейменування Комунального підприємства «Теплоенергетик» перейменовано в Комунальне підприємство «Теплоенергетик» Кропивницької міської ради.

У відповідності до ст.162 ЖК України, плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги.

В порушення вимог ст.24 Закону України «Про теплопостачання», п. 1 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відповідач договір на постачання теплової енергії з теплопостачальною організацією не уклала, однак підприємство вказані послуги з централізованого теплопостачання квартири надавало, а відповідач отримувала ці послуги.

При цьому, споживач зобов`язаний оплатити житлово-комунальні послуги, якщо він фактично користувався ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Такого висновку дійшов Верховний Суд у справі № 638/11034/15-ц від 10.12.2018 року.

В порушення вищевказаних норм, відповідач не виконувала належним чином взятих на себе зобов`язань, в зв`язку з чим у останньої утворилася заборгованість за послугу з постачання теплової енергії.

За період з 17 березня 2020 року по 31 грудня 2024 року включно відповідачу надавалися послуги з централізованого теплопостачання за вище вказаною адресою, за яку сплачено не було.

Станом на 01 січня 2025 року за відповідачем рахується заборгованість у розмірі 35 970,62 грн.

15 березня 2023 року відповідач звернулась з заявою про укладення договору реструктуризації до позивача.

Між сторонами було укладено договір реструктуризації заборгованості за послуги теплопостачання №54 від 17 березня 2023 року.

Відповідно до розрахунку заборгованості відповідач не здійснила платіж у квітні 2024 року, сплативши у травні 2024 року 4 000 грн., а з липня 2024 року по 31 грудня 2024 року взагалі не сплачувала за послуги надані позивачем.

Крім того, відповідачу на підставі ст. 625 ЦК України було нараховано індекс інфляції та 3 % річних за вказаний період.

За статтею 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись в установлений законом або договором строк.

Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Правовідносини, які склалися між сторонами у зв`язку з фактичними договірними відносинами щодо надання послуг з централізованого теплопостачання, є грошовим зобов`язанням, у якому, серед інших прав і обов`язків сторін на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (ч. 1 ст. 509 ЦК України) - вимагати сплату грошей за надані послуги.

Таким чином, виходячи з юридичної природи правовідносин сторін як грошових зобов`язань, на них поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Тому, задоволенню підлягають позовні вимоги щодо стягнення з відповідача на користь позивача 3% річних та інфляційних витрат.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у держава-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Пронін проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року).

Відповідно до ст.141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

З відповідача на користь підприємства підлягає стягненню судовий збір.

Керуючись ст. 12, 13, 81, 141, 263-265, 268 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства «Теплоенергетик» Кропивницької міської ради» 35 970,62 грн. боргу за послуги теплопостачання, 1 607,62 грн. - 3% річних, 5 651,18 грн. індекс інфляції, а також сплачений судовий збір у розмірі 3 028 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відомості про учасників справи:

Позивач: Комунальне підприємство «Теплоенергетик» Кропивницької міської ради», місцезнаходження: вул. С. Гришина,23/16, м. Кропивницький, 25030, .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Повний текст судового рішення складено 18.12.2025 року.

Суддя Фортечного районного суду

міста Кропивницького Н. Ю. Іванова