У Х В А Л А

10 грудня 2025 року

м. Київ

справа № 358/1501/15-ц

провадження № 14-139зц25

Велика Палата Верховного Суду у складі:

судді-доповідача Мартєва С. Ю.,

cуддів Банаська О. О., Білоконь О. В., Булейко О. Л., Воробйової І. А., Гімона М. М., Ємця А. А., Короля В. В., Кравченка С. І., Кривенди О. В., Мазура М. В., Погрібного С. О., Стефанів Н. С., Стрелець Т. Г., Ткача І. В.,Уркевича В. Ю., Шевцової Н. В.

перевірила заяву ОСОБА_1 на ухвалу Великої Палати Верховного Суду від 15 жовтня 2025 року та касаційну скаргу на постанову Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 12 квітня 2024 року, постанову Київського апеляційного суду від 23 лютого 2023 року та ухвалу Миронівського районного суду Київської області від 07 червня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання заповіту недійсним,

УСТАНОВИЛА:

У вересні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання заповіту недійсним.

Заочним рішенням від 21 жовтня 2015 року Богуславський районний суд Київської області у задоволенні позову відмовив.

Ухвалою від 17 грудня 2015 року Апеляційний суд Київської області апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишив без задоволення, а заочне рішення Богуславського районного суду Київської області від 21 жовтня 2015 року - без змін.

Ухвалою від 22 листопада 2018 року у справі № 2-917/11 Богуславський районний суд Київської області у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами заочного рішення Богуславського районного суду Київської області від 21 жовтня 2015 року відмовив.

Постановою від 06 березня 2019 року Київський апеляційний суд апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишив без задоволення, а ухвалу Богуславського районного суду Київської області від 22 листопада 2018 року - без змін.

Постановою від 04 березня 2020 року у справі № 2-917/11 Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнив, ухвалу Богуславського районного суду Київської області від 22 листопада 2018 року та постанову Київського апеляційного суду від 06 березня 2019 року скасував, справу направив на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою від 06 липня 2020 року Богуславський районний суд Київської області роз`єднав вимоги, викладені в заяві ОСОБА_1 від 18 квітня 2018 року про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Богуславського районного суду Київської області від 17 листопада 2011 року у справі № 2-917/11 та заочного рішення Богуславського районного суду Київської області від 21 жовтня 2015 року у справі № 358/1501/15-ц у самостійні провадження.

Ухвалою від 12 серпня 2020 року Богуславський районний суд Київської області визнав неподаною заяву ОСОБА_1 від 18 квітня 2018 року про перегляд за нововиявленими обставинами заочного рішення Богуславського районного суду Київської області від 21 жовтня 2015 року та повернув її заявнику.

Постановою від 10 грудня 2020 року Київський апеляційний суд скасував ухвалу Богуславського районного суду Київської області від 12 серпня 2020 року, а справу направив для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ухвалою від 07 червня 2022 року Миронівський районний суд Київської області у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Богуславського районного суду Київської області від 21 жовтня 2015 року відмовив.

Постановою від 23 лютого 2023 року Київський апеляційний суд апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишив без задоволення, а ухвалу Миронівського районного суду Київської області від 07 червня 2022 року - без змін.

Постановою від 12 квітня 2024 року Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду залишив без задоволення касаційну скаргу ОСОБА_1 , а ухвалу Миронівського районного суду Київської області від 07 червня 2022 року та постанову Київського апеляційного суду від 23 лютого 2023 року - без змін.

У січні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до Великої Палати Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 12 квітня 2024 року, у якій просив переглянути справу № 358/1501/15-ц згідно з його заявою від 07 травня 2024 року. У заяві від 07 травня 2024 року заявник просив поновити строк на оскарження та скасувати постанову Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 12 квітня 2024 року, постанову Київського апеляційного суду від 23 лютого 2023 року і ухвалу Миронівського районного суду Київської області від 07 червня 2022 року, а також просив поновити строк на оскарження заочного рішення Богуславського районного суду Київської області від 21 жовтня 2015 року у справі № 358/1501/15-ц і рішення цього ж суду від 17 листопада 2011 року у справі № 2- 917/11 та їх скасувати, ухвалити нове судове рішення.

Ухвалою від 22 січня 2025 року Велика Палата Верховного Суду у прийнятті до розгляду касаційної скарги ОСОБА_1 на постанову Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 12 квітня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання заповіту недійсним відмовила та повернула її заявнику разом з доданими матеріалами.

У березні 2025 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку надіслав до Великої Палати Верховного Суду заяву про перегляд її ухвали від 22 січня 2025 року за нововиявленими обставинами, в якій просив прийняти матеріали справи № 358/1501/15-ц до розгляду та переглянути її відповідно до заяви від 07 травня 2024 року, вимоги якої викладено у пункті 13 цієї ухвали.

Ухвалою від 24 березня 2025 року Велика Палата Верховного Суду заяву ОСОБА_1 про перегляд ухвали Великої Палати Верховного Суду від 22 січня 2025 року за нововиявленими обставинами у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання заповіту недійсним визнала неподаною та повернула її заявнику.

У травні 2025 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку звернувся до Великої Палати Верховного Суду з касаційною скаргою, у якій просив поновити строк на оскарження та скасувати постанову Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 12 квітня 2024 року, постанову Київського апеляційного суду від 23 лютого 2023 року та ухвалу Миронівського районного суду Київської області від 07 червня 2022 року, а також просив поновити строк на оскарження заочного рішення Богуславського районного суду Київської області від 21 жовтня 2015 року у справі № 358/1501/15-ц, його скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Ухвалою від 15 жовтня 2025 року Велика Палата Верховного Суду касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 12 квітня 2024 року, постанову Київського апеляційного суду від 23 лютого 2023 року та ухвалу Миронівського районного суду Київської області від 07 червня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання заповіту недійсним повернула скаржнику разом з доданими матеріалами відповідно до частини третьої статті 44 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України).

У листопаді 2025 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку звернувся доВеликої Палати Верховного Суду із заявою на ухвалу Великої Палати Верховного Суду від 15 жовтня 2025 року та просив «відмову Великої Палати Верховного Суду від розгляду касаційної скарги у справі № 358/1501/15-ц вважати безпідставною і спробою захистити незаконні дії суддів Верховного Суду».

Крім того, ОСОБА_1 надіслав касаційну скаргуна постанову Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 12 квітня 2024 року, постанову Київського апеляційного суду від 23 лютого 2023 року та ухвалу Миронівського районного суду Київської області від 07 червня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання заповіту недійсним.

Велика Палата Верховного Суду вважає, що заяву та касаційну скаргу необхідно повернути з огляду на таке.

За частиною другою статті 6 і частиною другою статті 19 Конституції України органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України та зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із частиною першою статті 36, пунктами 1, 5 частини другої статті 37 Закону України від 02 червня 2016 року№ 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» (далі - Закон) Верховний Суд є найвищим судом у системі судоустрою України, який здійснює правосуддя як суд касаційної інстанції. У складі Верховного Суду діють, зокрема, Касаційний цивільний суд і Велика Палата Верховного Суду.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 45 цього Закону Велика Палата Верховного Суду у визначених законом випадках здійснює перегляд судових рішень у касаційному порядку з метою забезпечення однакового застосування судами норм права у випадку передачі справи на розгляд Великої Палати судом касаційної інстанції відповідно до статті 403 ЦПК України.

Судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд, що передбачено у статті 388 ЦПК України.

Право на касаційне оскарження та судові рішення, які можуть бути оскаржені в касаційному порядку, визначено у статті 389 ЦПК України.

Відповідно до вимог статей 393, 394 ЦПК України повноваженнями прийняти касаційну скаргу та відкрити касаційне провадження наділений Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду.

Вичерпний перелік підстав для передачі справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду встановлено статтею 403 ЦПК України. При цьому питання про передачу цивільної справи за касаційною скаргою на розгляд Великої Палати Верховного Суду згідно зі статтями 403, 404 цього Кодексу відноситься до повноважень Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду.

Тобто питання прийняття касаційної скарги, відкриття касаційного провадження і передачі справи до Великої Палати Верховного Суду віднесено до повноважень Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду.

Чинний процесуальний закон не передбачає самостійного вирішення питання про передачу Великій Палаті Верховного Суду на розгляд цивільної справи за межами повноважень, передбачених ЦПК України.

Велика Палата Верховного Суду як суд касаційної інстанції відповідно до норм чинного ЦПК України не наділена повноваженнями вирішувати питання про надання дозволу на відкриття касаційного провадження поза межами визначеного процесуальним законом порядку.

Звернення ОСОБА_1 із цією заявою та касаційною скаргою не свідчить про те, що Велика Палата Верховного Суду має прийняти справу без урахування порядку, передбаченого ЦПК України.

За відсутності юридичних підстав для розгляду Великою Палатою Верховного Суду заяви та касаційної скарги ОСОБА_1 у їх прийнятті має бути відмовлено, а сама заява та касаційна скарга підлягають поверненню заявнику.

Керуючись статтями 6, 19 Конституції України, статтями 388, 391, 393, 394, 403, 404 ЦПК України, Велика Палата Верховного Суду

УХВАЛИЛА:

У прийнятті заяви ОСОБА_1 на ухвалу Великої Палати Верховного Суду від 15 жовтня 2025 року та касаційної скарги на постанову Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 12 квітня 2024 року, постанову Київського апеляційного суду від 23 лютого 2023 року та ухвалу Миронівського районного суду Київської області від 07 червня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання заповіту недійсним - відмовити та повернути їх заявникові разом з доданими до неї матеріалами.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач С. Ю. Мартєв

Судді: О. О. Банасько О. В. Кривенда

О. В. Білоконь М. В. Мазур

О. Л. Булейко С. О. Погрібний

І. А. Воробйова Н. С. Стефанів

М. М. Гімон Т. Г. Стрелець

А. А. Ємець І. В. Ткач

В. В. Король В. Ю. Уркевич

С. І. Кравченко Н. В. Шевцова

Відповідно до частини третьої статті 415 ЦПК України ухвалу оформила суддя Воробйова І. А.