РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2025 року

Рiвненський мiський суд Рівненської області

в особi головуючої суддi Панас О.В.

при секретарі судового засідання Алексейчук Ю.М.

з участю:

позивачки ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

представника відповідача адвоката Данилюк І.В.

розглянувши у відкритому судовому засiданнi в мiстi Рiвному у спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання дитини, -

в с т а н о в и в:

У провадженні Рівненського міського суду Рівненської області перебуває справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання дитини.

Просила стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 15.08.2025 і до досягнення дочкою повноліття.

Свої вимоги обгрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 народилася донька, ОСОБА_4 .

З батьком доньки тривалий час проживали разом однією сім`єю, вели спільний побут. Відповідач своє батьківство визнав.

З 2024 року з відповідачем перестали проживати разом, проте останній систематично з того часу здійснював грошові перекази на її картковий рахунок на утримання доньки.

Проте, з лютого 2025 року відповідач перестав надавати кошти на утримання дитини, якщо і погоджувався, то суму коштів визначав та пропонував самостійно. Без урахувань потреб дитини на харчування, розвиток та інші потреби.

Станом на сьогоднішній день вона разом з дитиною проживаю окремо від ОСОБА_3 , самостійно виховує доньку, зі слів спільних знайомих відомо, що відповідач проживає за межами України.

У зв`язку з тим, що ОСОБА_3 не надає ні фінансової ні матеріальної допомоги на утримання доньки, змушена звернутись до суду.

У судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 підтримала позов у межах доводів позовної заяви. Просила позов задовольнити повністю.

Предствник відповідача ОСОБА_3 адвокат Данилюк І.В., яка діє згідно ордеру Серія ВК № 1190173 від 22.09.2025, у судовому засіданні позов визнала частково. Просила стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 щомісячно аліментів на утримання дитини, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/5 всіх видів заробітку (доходу) щомісячно і до досягнення дитиною повноліття, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно поданого відзиву, свою правову позицію обґрунтувала наступними доводами.

Зазначила, що відповідач щомісячно надає кошти на утримання спільної з позивачкою дитини шляхом здійснення грошових переказів .

Єдиним джерелом доходу Відповідача є нестабільний підробіток.

На утриманні Відповідача ОСОБА_3 знаходиться дитина від попереднього шлюбу - син ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який має серйозні вади здоров`я на утримання якого щомісячно сплачує аліменти на підставі рішення Здолбунівського районного суду Рівненської області від 22.01.2024 (Справа№562/4607/23) та додатково за власним бажанням, що підтверджується інформацією про відкриття виконавчого провадження ВП№74396240.

Відповідач надає також матеріальне утримання своїй непрацездатній матері ОСОБА_2 , пенсіонерці, яка хворіє на астму та має супутні проблеми зі здоров`ям та потребує матеріальної допомоги від сина, який згідно вимог чинного законодавства має обов`язок щодо її матеріального утримання. Довідка АТ КБ «Приватбанк» від 17.09.2025р. про систематичне перерахування матеріальної допомоги на ліки матері ОСОБА_7 за період з січня по вересень 2025 року - додається.

Відповідач має нестабільну зайнятість та підробітки, його розмір доходу не свідчить про можливість сплачувати аліменти в розмірі, про який просить Позивачка, тим більше за наявності витрат на утримання ще двох утриманців - хворого сина та непрацездатної матері.

У поданій до суду відповіді на відзив, позивачка ОСОБА_1 заперечила щодо стягнення аліментів у розмірі 1/5 частки від всіх видів доходу відповідача та підтримала позовні вимоги, викладені у позовній заяві.

Представник відповідача ОСОБА_2 , яка діє згідно довіреності від 08.03.2024 року, посвідченої нотаріусом Томашом Запарт, реєстраційний № А 9131/2022, позов визнала частково, вважає, що позов підлягає до задоволення частково

Ухвалою суду від 03.09.2025 прийнято позовну заяву ОСОБА_1 до розгляду, у справі відкрите спрощене позовне провадження, призначений судовий розгляд з викликом сторін. Дослідивши письмові матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку що позовна заява підлягає до задоволення. Згідно ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття.

Відповідно до вимог ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, а також інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно з ч.2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Як зазначено у ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду аліменти присуджуються у частці від доходу або у твердій грошовій сумі.

Оцінюючи положення статті 180 СК України щодо обов`язку батьків утримувати дітей до досягнення ними повноліття в контексті згаданого законодавства, суд визнає, що забезпечення дитини на рівні не менше встановленого прожиткового мінімуму є спільним обов`язком батьків, тобто матері та батька.

Як визначено у статті 1 Закону України «Про прожитковий мінімум», прожитковий мінімум це вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування (далі - набір продуктів харчування), а також мінімального набору непродовольчих товарів (далі - набір непродовольчих товарів) та мінімального набору послуг (далі - набір послуг), необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно з принципами Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року (Резолюція 1386 (XIV) Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1959 року) дитині законом або іншими засобами повинен бути забезпечений спеціальний захист і надані можливості та сприятливі умови, які дозволили б їй розвиватися фізично, розумово, морально, духовно і в соціальному відношенні здоровим і нормальним шляхом і в умовах свободи та гідності. При виданні з цією метою законів головним міркуванням має бути найкраще забезпечення інтересів дитини. (Принцип 2)

Дитині має належати право на належне харчування, житло, розваги і медичне обслуговування. (Принцип 4).

Дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Він повинен, коли це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. (Принцин 6)

Відповідно до статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (в редакції зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року), яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Згідно статті 27 Конвенції про права дитини держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. При цьому, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею 182 СК України, передбачено обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів:1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч.1-3 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття.

Відповідно до ч. 1- 4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Судом встановлено, що батьками малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , згідно актового запису № 2061 від 18.09.2021, зареєстрованого Рівненським відділом ДРАЦС у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління МЮ (м.Львів).

З оглянутого судом витягу з реєстру територіальної громади вбачається, що малолітня ОСОБА_4 зареєстрована та проживає за адресою місця реєстрації та проживання матері: АДРЕСА_1 .

Належних та допустимих доказів добровільного утримання дочки відповідачем, судом не встановлено, відтак, слід рішенням суду стягнути аліменти на її утримання.

З досліджених судом доказів, наданих відповідачем, встановлено наступне.

З оглянутого судом свідоцтва про народження встановлено, що ОСОБА_3 має сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , актовий запис № 328 від 04.02.2014, зареєстрований відділом ДРАЦС РС Рівненського міського управління юстиції. Матір дитини ОСОБА_8 .

Встановлено, що на утримання дитини стягнуті аліменти рішенням Здолбунівського районного суду Рівненської області від 22.01.2024 (Справа№562/4607/23) , яке звернуте до примусового виконання (ВП№74396240)..

З оглянутих судом медичних документів, встановлено, що ОСОБА_6 має захворювання у зв`язку з яким постійно перебуває під наглядом лікарів та проходить лікування.

ОСОБА_9 судом платіжними інструкціями підтверджується, що ОСОБА_3 на ім`я ОСОБА_10 здійснює грошові перекази.

Матір відповідача ОСОБА_2 непрацездатна, якій призначено довічно пенсію за віком, отримує пенсію. Окрім того, ОСОБА_11 надає матері матеріальну допомогу, що підтверджується відомістю руху коштів по рахунку ОСОБА_2 .

Також судом оглянуто виписку із медичної картки ОСОБА_2 на підтвердження того, що його матір має захворювання та потребує матеріальної допомоги. Також встановлено, що ОСОБА_3 за місцем проживання у Польщі працює та має дохід від заробітної плати.

Враховуючи загальні засади регулювання сімейних відносин, визначених у статті 7 СК України, а саме, рівність прав і обов`язків жінки та чоловіка у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї, суд вважає, що відповідач зобов`язаний утримувати малолітню дочку ОСОБА_12 .

Судом встановлено, що відповідач фактично має двох неповнолітніх дітей, які в силу свого віку не можуть самостійно заробляти кошти , проте потребують матеріального забезпечення. Судом не встановлено, що на утримання дитини позивачка отримує соціальні або будь-які інші виплати від третіх осіб. Періодичне надання відповідачем коштів на утримання дитини, на думку суду не дає позивачці гарантій та впевненості у питаннях організації постійного та належного утримання, розвитку, та виховання дитини.

Враховуючи вищевикладені обставини, суд прийшов до висновку, що підлягають до стягнення з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання дочки у частці від заробітку, при цьому слід врахувати, що відповідач за рішенням суду сплачує аліменти на ще одну свою дитину.

Відтак, суд вважає, що слід стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/6 частки заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 15.08.2025 і до досягнення дочкою повноліття.

Рішення суду про стягнення аліментів на дитину у межах суми платежу за один місяць з - 15.08.2025 по 15.09.2025 допустити до негайного виконання.

Відповідно до ст. 141 ЦПК судові витрати - судовий збір підлягає до стягнення з відповідача в прибуток державного бюджету в сумі 1211,20 грн., від сплати якого позивачка була звільнена при пред`явленні позову.

На підставі вищевикладеного, ст.ст. 84, 180, 182, 191 СК України, керуючись ст.ст. 12,81,141, 264-268, 273, 354, 355 ЦПК України, суд ,

в и р і ш и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання дитини , задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/6 частки заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 15.08.2025 і до досягнення дочкою повноліття.

Рішення суду про стягнення аліментів на дитину у межах суми платежу за один місяць з 15.08.2025 по 15.09.2025 - допустити до негайного виконання.

Стягнути з ОСОБА_3 судовий збір в сумі 1211(одна тисяча двісті одинадцять) грн. 20 коп. в прибуток державного бюджету.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів, який обчислюється з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Рівненського апеляційного суду або через Рівненський міський суд.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_3 РНОКПП НОМЕР_2

Повне рішення виготовлене - 18.12.2025.

Суддя О.В.Панас