1Справа № 332/4914/25 6/335/210/2025
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 грудня 2025 року м. Запоріжжя
Вознесенівський районний суд міста Запоріжжя у складі
головуючого - судді Мінаєва М.М.,
при секретарі - Бойкинюк Д.П.,
розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінстандарт», за участю заінтересованих осіб стягувача Товариство з обмеженою відповідальністю «Інстафінанс», боржника ОСОБА_1 , приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Котули Артема Михайловича, про заміну сторони у виконавчому провадженні з примусового виконання виконавчого напису нотаріуса,
В обґрунтування вказаної вимоги заявник послався на таке.
Станом на дату подачі заяви виконавче провадження № 66960652 відкрите і не завершене, що підтверджується інформаційними довідками з сайту Автоматизованої системи виконавчих проваджень.
03.04.2025 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Інстафінанс" та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінстандарт» було укладено Договір факторингу № 573/ФК-25 (надалі Договір факторингу).
Відтак, посилаючись на ст. ст. 512, 514, 516 Цивільного кодексу України, ст. 442 ЦПК України, правовий висновок Великої Палати Верховного суду, викладений у постанові від 12.10.2022 у справі № 183/4196/21, заявник просив, оскільки він набув права вимоги за Кредитним договором № IU4193180 від 07.10.2020, замінити первісного стягувача у виконавчому провадженні № 66960652, - ТОВ «Інстафінанс», на себе.
В судове засідання учасники справи викликались, але не з`явились, письмових заяв по суті порушеного перед судом питання на подали, про причини неявки не повідомили.
Відповідно до ч. 3 ст. 442 ЦПК України неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження.
Фіксування судового процесу технічними засобами аудіозапису не здійснювалось на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України.
Дослідивши наявні у справі документи, проаналізувавши норми матеріального та процесуального права, що регулюють відповідні відносини, суд приходить до такого.
ТОВ «Інстафінанс» станом на час укладання вказаного кредитного договору мало статус фінансової установи і мало ліцензії на надання коштів у кредит. В подальшому, Рішенням НБУ від 13.11.2024 ліцензія ТОВ «Інстафінанс» на надання вказаного виду фінансових послуг була анульована за його власною заявою.
Анулювання ліцензії та (або) виключення небанківської фінансової установи з Реєстру не є підставою для припинення дії укладених договорів про надання фінансових послуг. Фінансова установа й після виключення з Реєстру повинна виконувати свої зобов`язання за укладеними договорами в повному обсязі.
В подальшому, 03.04.2025 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Інстафінанс" та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінстандарт» було укладено Договір факторингу № 573/ФК-25 (надалі Договір факторингу).
Зокрема, пунктом 4.1 Договору факторингу № 573/ФК-25 від 03.04.2025 передбачено, що право вимоги до боржника переходить від клієнта до фактора з моменту підписання ними відповідного реєстру прав вимог за встановленою формою, але тільки за умови повної оплати фактором суми грошових коштів фінансування на користь клієнта.
Заявником надано копію відповідного витягу з реєстру прав вимоги щодо боржника ОСОБА_2 , а також копію платіжного документу про сплату грошових коштів за Договором факторингу № 573/ФК-25 від 03.04.2025.
Станом на час укладення договору факторингу і станом на час розгляду цього провадження заявник ТОВ ФК «Укрфінстандарт» має статус фінансової установи і ліцензію на відповідні фінансові послуги.
За змістом правового висновку, викладеного в постанові Верховного Суду від 26.09.2018 у справі №756/9788/15-ц, відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні, яке виникло на підставі правочину, що підлягає державній реєстрації, має бути зареєстрований в порядку, встановленому для реєстрації цього правочину, якщо інше не встановлено законом (стаття 513 ЦК України).
Статтею 514 ЦК України визначено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Отже, згідно з нормами чинного законодавства відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав.
Межі обсягу прав, що переходять до нового кредитора, можуть встановлюватися законом і договором, на підставі якого здійснюється перехід права. Обсяг і зміст прав, які переходять до нового кредитора є істотними умовами цього договору.
Таким чином, факт переходу до заявника права грошової вимоги до боржника ОСОБА_1 за Кредитним договором № IU4193180 від 07.10.2020 підтверджується належними та допустимими доказами.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі рішення) сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Статтею 3 Закону України «Про виконавче провадження» визначено перелік виконавчих документів, що підлягають примусовому виконанню. Їх можна поділити на дві групи: «судові» і «несудові», при цьому до останніх належать, зокрема, виконавчі написи нотаріусів.
Відповідно до правового висновку Великої палати Верховного суду, сформульованого у постанові від 12.10.2022 у справі № 183/4196/21, заява про заміну у виконавчому провадженні з примусового виконання виконавчого напису нотаріуса підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства судом за місцем виконання відповідного виконавчого документу. Відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна.
Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 442 ЦПК України, у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця, приватного виконавця або за заявою сторони суд замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником.
Матеріалами справи підтверджується, що вказаний вище виконавчий напис не виконаний, виконавче провадження не закінчене. При цьому доказів визнання вказаного виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суду не надано, і вирішення цього питання виходить за межі судового розгляду у цій справі.
Враховуючи вищенаведене, керуючись ст. 11, ст. 81, ст. 442, ст. ст. 259-261 ЦПК України, суд
Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінстандарт» задовольнити.
Ухвала набирає законної сили з дня її підписання, але може бути оскаржена безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення, а у разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, - протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії ухвали.

Суддя М.М. Мінаєв