Справа № 558/726/25
номер провадження 2/558/288/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне рішення)

19 грудня 2025 року селище Демидівка

Демидівський районний суд Рівненської області, в складі судді одноособово Феха Т.С., за участі секретаря судових засідань Березюк І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором, -

в с т а н о в и в:

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» звернулося до суду з позовною заявою до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором №100733245 від 19 листопада 2021 року в розмірі 27828,75 гривень.

В позовній заяві позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» (далі ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР») вказує про те, що 19 листопада 2021 року між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 укладено договір про споживчий кредит №100733245 у формі електронного документа з використанням електронного підпису, з наданням відповідачеві одноразового ідентифікатора, за яким останній отримав кредит в розмірі 6000,00 гривень строком на 1 день зі сплатою відсотків за користування кредитом 75,00 гривень, які нараховуються за ставкою 1,25 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Комісія за надання кредиту 600,00 гривень, яка нараховується за ставкою 10% від суми кредиту одноразово. Отримавши кредит, відповідач належним чином взяті за договором зобов`язання не виконував, порядку погашення кредиту не дотримувався, що стало причиною утворення заборгованості. 10 лютого 2022 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Вердикт капітал» було укладено Договір факторингу №10-02/2022-50, згідно з умовами якого ТОВ «Мілоан» відступило ТОВ «Вердикт капітал» право грошової вимоги за договорами позики, у тому числі і договором про споживчий кредит №100733245 від 19 листопада 2021 року.

10 січня 2023 року між ТОВ «Вердикт капітал» та ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» було укладено Договір відступлення прав вимоги №10-01/2023 згідно з умовами якого ТОВ «Вердикт капітал» відступило ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» право грошової вимоги за договорами позики, у тому числі і договором №100733245 від 19 листопада 2021 року, укладеним між ТОВ «Мілоан» та відповідачем ОСОБА_1 .

Заборгованість відповідача ОСОБА_1 перед позивачем не сплачена та складає 27828,75 гривень, а саме: 5700,00 гривень тіла кредиту; 21588,75 гривень нарахованих відсотків на дату відступлення права вимоги; 540,00 гривень заборгованості за комісією, а також понесені судові витрати.

В судове засідання представник позивача не з`явився, у позовній заяві просив справу розглянути за його відсутності, на підставі наявних у справі доказів та зазначив, що не заперечує проти заочного розгляду справи (а.с. 6 зв.).

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, хоч про час та місце судового розгляду справи був повідомлений у встановленому порядку шляхом надіслання судової повістки на адресу зареєстрованого місця проживання відповідача та розміщення оголошення на офіційному вебсайті Судової влади України, що відповідає вимогам ст. 128 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України).

Причини неявки в судові засідання відповідач не повідомив, клопотань про проведення судового розгляду справи без його участі, відкладення судового засідання, чи відзиву на позов, до суду не подавав.

За таких обставин, суд приходить до висновку про вирішення справи у заочному розгляді, на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.

Відповідно до ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи.

Згідно з ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази по справі та оцінивши їх, як кожен окремо, так і в їх сукупності за внутрішнім переконанням, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково з наступних підстав.

Суд вирішив справу в межах заявлених позивачем позовних вимог та на підставі доказів, наданих сторонами по справі.

В ході розгляду справи сторони (їх представники) заяв та/чи клопотань по суті справи до суду не подавали.

Судом не вирішувалося питання про забезпечення доказів, не вживалися заходи забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо.

Під час розгляду справи судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України).

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надавати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з ст.ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства. Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Згідно з ст.ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Судом встановлено, що 19 листопада 2021 року між ТОВ «Мілоан» та відповідачем ОСОБА_1 укладено договір про споживчий кредит №100733245, у формі електронного документа з використанням електронного підпису, з наданням відповідачу одноразового ідентифікатора. Вказаний договір разом із анкетою-заявою на кредит №100733245, Паспортом споживчого кредиту, Правилами надання фінансових кредитів Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та графіком платежів складають єдиний договір. Такі дії сторін узгоджуються з вимогами ст.ст. 6, 627 ЦК України та ст.ст. 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію».

Згідно з ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

П. 2 ч. 1 ст. 12 цього Закону визначено, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Згідно умов договору №100733245 від 19 листопада 2021 року, відповідачу надано кредит в розмірі 6000,00 гривень (п.п. 1.1, 1.2 Договору) на умовах строковості, зворотності та платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених кредитним договором.

Комісія за надання кредиту становить 600,00 гривень, яка нараховується за ставкою 10% від суми кредиту одноразово (п. 1.5.1 Договору ).

Згідно з п.п. 1.3, 1.4 укладеного договору, кредит надається строком на 1 день, тобто до 20 листопада 2021 року.

Пунктом 2.3.1.1 договору передбачено, що позичальник має право неодноразово продовжувати строк кредитування, за умови, що кредитодавцем надана така можливість позичальнику відповідно до розділу 6 Правил надання фінансових кредитів (послуг) Товариством, що розміщені на веб-сайті Товариства tengo.ua за посиланням https:// tengo.ua/s/documents і є невід`ємною частиною цього Договору. Для продовження строку кредитування за цим пунктом позичальник має вчинити дії передбачені розділом 6 Правил…

Згідно п. 2.3.1.2 договору позичальник може збільшити строк кредитування на 1 (один) день шляхом продовження користyвання кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз, коли позичальник продовжує користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. У випадку, якщо внаслідок чергового продовження строку кредитування позичальником у спосіб вказаний цим пунктом, загальний період пролонгації на стандартних (базових) умовах перевищить 60 днів, таке продовження здійснюється на кількість днів, що залишилась до досягнення загальним строком пролонгації на стандартних (базових) умовах 60 днів. Користування кредитними коштами припиняється, якщо у позичальника відсутня заборгованість перед кредитодавцем за кредитом (тілом кредиту).

Якщо позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на стандартних (базових) умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду на який продовжено строк кредитування нараховуються за стандартною (базовою) ставкою наведеною в п. 1.6 Договору.

За змістом п. 1.5.2. укладеного договору, за користування кредитом клієнт сплачує товариству проценти 75,00 гривень, які нараховуються за ставкою 1,25 відсотка від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Тип процентної ставки - фіксована.

П. 1.6 договору визначено, що стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Особливості нарахування процентів визначені п. 2.2, п. 2.3 договору.

Підписавши договір відповідач ОСОБА_1 підтвердив, що він ознайомився та погоджується з усіма визначеними умовами договору, в тому числі щодо пролонгації строку кредитування (п. 2.3 договору) та погоджується з усіма додатками та невід`ємними частинами договору (у т.ч. Правилами, Паспортом споживчого кредиту та Графіком платежів).

ТОВ «Мілоан» свої зобов`язання виконало, надало відповідачу ОСОБА_1 кредитні кошти в межах обумовлених сум, в розмірі 6000,00 гривень (а.с. 73).

Таким чином, ТОВ «Мілоан» у повному обсязі виконало свої зобов`язання за вищевказаним договором, здійснивши переказ коштів відповідачу на банківську картку.

Як вбачається з наявних у справі письмових доказів відповідач ОСОБА_1 взяті на себе зобов`язання по поверненню кредиту та сплаті відсотків за користування кредитом, у встановлений договором строк не виконав.

Відповідно до наданого первісним кредитором розрахунку заборгованості за кредитом, у ОСОБА_1 наявна заборгованість за договором №100733245, що становить 23838,75 гривень та складається з заборгованості за тілом кредиту в розмірі 5700,00 гривень, заборгованості за відсотками в розмірі 17598,75 гривень, заборгованість по комісії 540,00 гривень (а.с. 74-75).

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то відповідно до ст. 530 ЦК України воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідач передбачені договором обов`язкові платежі по поверненню суми позики та відсотків за користування позикою у встановлені строки не сплачував, чим порушив умови договору.

Згідно ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом строк.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

За ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

10 лютого 2022 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Вердикт капітал» було укладено Договір факторингу, згідно з умовами якого ТОВ «Мілоан» відступило ТОВ «Вердикт капітал» право грошової вимоги у тому числі і за договором про споживчий кредит №100733245 від 19 листопада 2021 року, укладеним з відповідачем ОСОБА_1 (а.с. 10-14, 19, 21, 26).

Відповідно до п. 2.3 Договору факторингу №10-02/2022-50, з дати відступлення прав вимоги фактор має право здійснювати нарахування та стягнення процентів (в тому числі за період користування коштами до моменту переходу прав за цим договором, якщо вони не були нараховані клієнтом) за договором фінансових послуг за умови дотримання вимог чинного законодавства України, нарахування та стягнення штрафних санкцій за порушення боржниками грошових зобов`язань, нарахування будь-яких платежів і комісій, а також право вимагати у боржників відшкодування збитків, завданих неналежним виконанням грошових зобов`язань, відповідно до законодавства та умов договорів фінансових послуг.

Відповідно до п. 2.4 Договору факторингу №10-02/2022-50 за цим договором фактор одержує право (замість клієнта) вимагати від боржників належного виконання всіх грошових зобов`язань за договорами про надання фінансових послуг, право вимоги за якими передається.

Відповідно до підписаного сторонами реєстру боржників до Договору факторингу №10-02/2022-50, ТОВ «Вердикт капітал» набуло права грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 за договором №100733245 від 19 листопада 2021 року в розмірі 23838,75 гривень, з яких: 5700,00 гривень заборгованість по тілу кредиту, 17598,75 гривень - заборгованість по процентах, 540,00 гривень заборгованість по комісії (а.с. 26).

Відповідно до п. 2.5 Договору факторингу № 10-02/2022-50, фактор має право здійснити наступне відступлення прав вимоги будь-якій третій особі.

10 січня 2023 року між ТОВ «Вердикт капітал» та ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» було укладено Договір №10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги згідно з умовами якого ТОВ «Вердикт капітал» відступило ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» право грошової вимоги за договорами, у тому числі і за договором № №100733245 від 19 листопада 2021 року, укладеним між ТОВ «Мілоан» та відповідачем ОСОБА_1 (а.с. 32-42, 43-44, 45, 46, 50).

Відповідно до підписаного сторонами реєстру боржників до договору №10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги (а.с. 8, 50) та розрахунку заборгованості ОСОБА_1 перед ТОВ «Вердикт капітал» станом на 10 січня 2023 року, ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» набуло права грошової вимоги до відповідача за договором №100733245 від 19 листопада 2021 року в розмірі 27828,75 гривень, а саме: 5700,00 гривень тіла кредиту; 21588,75 гривень нарахованих відсотків на дату відступлення права вимоги; 540,00 гривень заборгованості за комісією.

Таким чином, відбулася заміна кредитора у зобов`язаннях.

Як вбачається з наявних у справі письмових доказів, а саме: наданого первісним кредитором розрахунку заборгованості за кредитом на час укладення Договору факторингу № 10-02/2022-50 від 10 лютого 2022 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Вердикт капітал», відповідач ОСОБА_1 не виконав взяті на себе зобов`язання по поверненню тіла кредиту в розмірі 5700,00 гривень.

Фактично отримані та використані позичальником грошові кошти у добровільному порядку фінансовій установі не повернуті.

Тож відповідач не виконав обов`язок з повернення коштів (позики) і позивач вправі вимагати захисту порушених прав у судовому порядку шляхом зобов`язання боржника виконати обов`язок з повернення коштів, а тому, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» заборгованості за договором про споживчий кредит № 100733245 від 19 листопада 2021 року в сумі 5700,00 гривень (тіла кредиту) підлягають до задоволення.

До задоволення підлягають також, вимоги про стягнення з відповідача 540,00 гривень заборгованості за комісією, що передбачена умовами договору.

Щодо вимог в частині стягнення з відповідача заборгованості за процентами в сумі 21588,75 гривень, суд вважає за необхідне зауважити таке.

Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Згідно правового висновку Великої Палати Верховного Суду в справі №202/4494/16-ц від 31 жовтня 2018 року право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Згідно правового висновку Великої Палати Верховного Суду у справі № 910/17048/17 від 18 січня 2022 року, з огляду на умови кредитного договору нарахування процентів за користyвання кредитом припиняється у день фактичного повернення кредиту незалежно від закінчення строку дії кредитних договорів.

Проте, Велика Палата Верховного Суду в справі № 910/4518/16 від 5 квітня 2023 року уточнила вказаний вище висновок таким. У разі порушення виконання зобов`язання щодо повернення кредиту за період після прострочення виконання нараховуються не проценти за «користування кредитом» (стаття 1048 ЦК Украіни), а проценти за порушення грошового зобов`язання (стаття 625 ЦК України) у розмірі, визначеному законом або договором.

Тобто, нарахування процентів за користування кредитом здійснюється у межах погодженого сторонами договору строку кредитування. У даному випадку до 20 листопада 2021 року та з врахуванням положень щодо прологнації згідно п. 2.3. договору. Після спливу визначеного договором строку кредитування право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за позикою припиняється. Права та інтереси позивача внаслідок прострочення виконання грошового зобов`язання забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України.

У своїй позовній заяві позивач просить стягнути з відповідача ОСОБА_1 суму заборгованості за відсотками в розмірі 21588,75 гривень, з яких: 17598,75 гривень заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги першим кредитором, а також заборгованість за відсотками, що нарахована з 10 лютого 2022 року по 23 лютого 2022 року в сумі 3990,00 гривень (а.с. 8), тобто за період, який виходить за межі строку кредитування. Оскільки договором визначений строк його дії, саме протягом цього строку, з врахуванням положень щодо прологнації (збільшення строку кредитування, що не може перевищувати 60 днів) передбачено право нараховувати відповідачу визначені умовами договору відсотки.

Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за відсотками в сумі 17598,75 гривень, що нарахована в межах визначеного договором строку згідно п.п. 1.3, 1.4, 2.3 договору.

Відповідно до ч. 3, ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Дослідженими доказами по справі встановлено, що позивач не надав до суду належних та допустимих доказів, що підтверджували б підстави нарахування відсотків в сумі 3990,00 гривень.

Розглядаючи справу в межах позовних вимог позивача, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог позивача про стягнення з відповідача 3990,00 гривень (21588,7517598,75=3990,00) заборгованості за відсотками.

Беручи до уваги встановлені обставини справи та вказані правові норми, суд приходить до висновку, що порушене право позивача, підлягає захисту, шляхом стягнення з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача заборгованості за договором про споживчий кредит в розмірі 23838,75 гривень, з яких: 5700,00 гривень - заборгованість по тілу кредиту, 17598,75 гривень - заборгованість по процентах, 540,00 гривень заборгованості за комісією.

В решті вимог позивача слід відмовити, у зв`язку з недоведенням таких вимог позивачем.

При цьому, позивач не позбавлений можливості звернутися до суду за захистом своїх прав у порядку ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Позивачем понесені судові витрати, що складають 2422,40 гривень судового збору, сплаченого на час подання до суду позовної заяви (а.с. 1) та 13000,00 гривень понесених витрат за надання професійної правничої допомоги.

Понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу підтверджується: копією договору про надання правової допомоги №01-07/2024 від 1 липня 2024 року; заявкою на надання юридичної допомоги № 1990 від 1 вересня 2025 року; витягом з акта №14 про надання юридичної допомоги від 30 вересня 2025 року.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, суд покладає на відповідача ОСОБА_1 пропорційно до розміру задоволених позовних вимог витрати позивача по сплаті судового збору, тобто в розмірі 2075,08 гривень (23838,75 гривень х 2422,40 гривень : 27828,75 гривень = 2075,08 гривень), а також понесені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 11136,10 гривень (23838,75 гривень х 13000,00 гривень : 27828,75 гривень = 11136,10 гривень).

Підстав для звільнення відповідача від сплати судового збору немає.

У позовній заяві позивач, обґрунтовуючи свої позовні вимоги, посилався на положення ст.ст. 512, 514, 516, 525, 598, 599, 610, 615, 625, 1050 ЦК України.

Застосування вказаних правових норм при вирішенні справи, суд вважає обґрунтованим.

Відповідно до ст.ст. 15, 512, 516, 526, 530, 610, 611, 625, 1049, 1050, 1054, 1077 ЦК України, ст.ст. 13, 247, 258, 259, 265, 268, 280, 354 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позовну заяву задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ), на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» (місцезнаходження: м. Київ, вул. Мечнікова, буд. 3, офіс 306, код ЄДРПОУ 44276926) заборгованість за договором про споживчий кредит №100733245 від 19 листопада 2021 року в розмірі 23838 ( Двадцять три тисячі вісімсот тридцять вісім) гривень 75 копійок, з яких: 5700,00 гривень - заборгованість по тілу кредиту, 17598,75 гривень - заборгованість по процентах, 540,00 гривень заборгованості за комісією.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» 2075,08 гривень сплаченого судового збору та 11136,10 гривень витрат на надання професійної правничої допомоги.

В решті позовних вимог - відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Рівненського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Т.С. Феха.

Повний текст рішення складено 19 грудня 2025 року.