Справа № 362/9873/25
Провадження 2/362/5039/25
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

"19" грудня 2025 р.

Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі судді Поповича О.В. перевірив матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя й

установив:

Позивач звернувся до суду з указаною позовною заявою, в якій просить:

1. Визнати спільним майном подружжя позивача та відповідача двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 , загальна площа - 73,70 кв.м., житлова площа - 29,60 кв.м.;

- в порядку поділу спільного майна подружжя визнати за позивачем право власності на 17/20 частини квартири АДРЕСА_1 , загальна площа - 73,70 кв.м., житлова площа - 29,60 кв.м.;

- в порядку поділу спільного майна подружжя визнати за відповідачем право власності на 3/20 частини квартири АДРЕСА_1 , загальна площа - 73,70 кв.м., житлова площа - 29,60 кв.м.;

2. Визнати спільним майном подружжя позивача та відповідача об`єкт незавершеного будівництва - житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_2 , що розташований на земельній ділянці з кадастровим номером :01:010:1105;

- в порядку поділу спільного майна подружжя визнати за позивачем право власності на 1/2 частину об`єкта незавершеного будівництва - житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_2 , що розташований на земельній ділянці з кадастровим номером :01:010:1105;

- в порядку поділу спільного майна подружжя визнати за відповідачем право власності на 1/2 частину об`єкта незавершеного будівництва - житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_2 , що розташований на земельній ділянці з кадастровим номер :01:010:1105;

3. Визнати спільним майном подружжя позивача та відповідача земельну ділянку з кадастровим номером :01:010:1105, площею 0,0700 га, з цільовим призначенням - для будівництва і обслуговування житлового будинку, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 .;

- в порядку поділу спільного майна подружжя визнати за позивачем право власності на 1/2 частину земельної ділянки з кадастровим номером :01:010:1105, площею 0,0700 га, з цільовим призначенням - для будівництва і обслуговування житлового будинку, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 ;

- в порядку поділу спільного майна подружжя визнати за відповідачем право власності на 1/2 частину земельної ділянки з кадастровим номером :01:010:1105, площею 0,0700 га, з цільовим призначенням - для будівництва і обслуговування житлового будинку, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 ;

4. Визнати спільним майном подружжя позивача та відповідача земельну ділянку з кадастровим номером :01:069:0008, загальною площею 0,0334 га, з цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 .

- в порядку поділу спільного майна подружжя визнати за позивачем право власності на 1/2 частину земельної ділянки з кадастровим номером :01:069:0008, загальною площею 0,0334 га, з цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 ;

- в порядку поділу спільного майна подружжя визнати за відповідачем право власності на 1/2 частину земельної ділянки з кадастровим номером :01:069:0008, загальною площею 0,0334 га, з цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 .

Дослідивши позовну заяву та додані до неї документи, суд дійшов висновку про необхідність залишення її без руху з огляду на таке.

Так, відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Із урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси.

Відповідно до пункту 5 частини третьої статті 175 ЦПК України позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів) (частина п`ята статті 177 ЦПК України).

Згідно з пунктом 3 частини третьої статті 175 ЦПК України позовна заява повинна містити зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці, обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються.

Відповідно до пункту 9 частини першої статті 176 ЦПК України ціна позову визначається у позовах про право власності на нерухоме майно, що належить фізичним особам на праві приватної власності, - дійсною вартістю нерухомого майна, а на нерухоме майно, що належить юридичним особам, - не нижче його балансової вартості.

Як убачається із позовної заяви та з позовних вимог, предметом спору є поділ майна подружжя, а саме чотирьох окремих об`єктів нерухомого майна.

Звертаючись до суду позивач зазначив ціну позову у розмірі 11 620 400,00 грн., яка визначена даними Довідок про оціночну вартість майна об`єктів нерухомості щодо квартири АДРЕСА_1 та житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_2 , що розташований на земельній ділянці з кадастровим номером :01:010:1105.

Натомість відомостей про вартість земельної ділянки з кадастровим номером :01:010:1105, площею 0,0700 га, та земельної ділянки з кадастровим номером :01:069:0008, загальною площею 0,0334 га, матеріали позовної заяви не містять.

У відповідності до пункту 12 постанови Пленуму Верховного Суду України №20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику в справах за позовами про захист права приватної власності» вартість спірного майна визначається за погодженням сторін, а за його відсутністю - за дійсною вартістю майна на час розгляду спору. Під дійсною вартістю розуміється грошова сума, за яку майно може бути продано в даному населеному пункті чи місцевості. Для її визначення при необхідності призначається експертиза.

Дійсна вартість майна визначається відповідно до вимог Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні».

Згідно статті 3 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» незалежною оцінкою майна вважається оцінка майна, що проведена суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання. Процедури оцінки майна встановлюються нормативно-правовими актами з оцінки майна. У випадках проведення незалежної оцінки майна складається звіт про оцінку майна. У випадках самостійного проведення оцінки майна органом державної влади або органом місцевого самоврядування складається акт оцінки майна. Вимоги до звітів про оцінку майна та актів оцінки майна встановлюються відповідно до статті 12 цього Закону.

Звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання відповідно до договору. Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється підписом керівника суб`єкта оціночної діяльності (стаття 12 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні»).

Ціна позову визначається від ринкової вартості майна на момент звернення до суду та повинна бути підтверджена відповідними відомостями (оцінкою відповідної установи).

Посилання позивача на неможливість здійснити оцінку вартості земельних ділянок з посиланням на те, що нормативно-грошова оцінка землі значно відрізнятиметься від ринкової суд оцінює критично.

Суд також звертає увагу позивача на те, що за загальним принципом цивільного судочинства, який застосовується і при розгляді заяв про забезпечення позову, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (статті 12, 81 ЦПК України).

Так, відповідно до пункту 5 частини третьої статті 175 ЦПК України позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів) (частина п`ята статті 177 ЦПК України).

З наданих позивачем доказів вбачається, що відповідач є власником спірної квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується відомостями з реєстру прав власності на нерухоме майно, разом із тим право власності відповідача спірні земельні ділянки підтверджується долученими копіями Договорів купівлі-продажу земельних ділянок від 17 листопада 2011 року.

Водночас, наведені позивачем обставини не можуть бути взяті судом до уваги як докази наявності права власності у відповідача на такі об`єкти нерухомого майна станом на момент звернення із даною позовною заявою до суду. Інших відомостей, які б підтверджували зареєстроване за відповідачем право власності на спірні об`єкти нерухомого майна позивачем не надано.

Згідно з частиною першою статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

З огляду на викладене належним і достатнім доказом належності відповідачу спірних об`єктів нерухомого майна могли б бути відповідні відомості з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Наведені недоліки позбавляють суд вирішити питання про відкриття провадження у справі.

Відповідно до частини першої статті 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

За таких обставин, суд приходить до висновку, про наявність підстав для залишення позовної заяви без руху та надати строк позивачу для усунення зазначених в ухвалі недоліків, оскільки позовна заява не відповідає вимогам процесуального закону.

Керуючись статтею 185 ЦПК України, суд

постановив:

1. Залишити без руху позовну заяву.

2. Надати позивачу строк у п`ять днів із дня отримання копії цієї ухвали для усунення недоліків заяви, наведених у мотивувальній частині ухвали.

3. Направити (вручити) позивачу (його представнику) копію цієї ухвали.

4. Роз`яснити, що у разі невиконання вимог цієї ухвали в установлений судом строк позовна заява вважатиметься неподаною і буде повернута.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не оскаржується.

Суддя О.В. Попович